Справа № 2а-2237/09/0970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2012-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 р. Справа № 87299/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Янош М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційні скарги прокуратури Івано-Франківської області, Івано-Франківської митниці на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2009 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Івано-Франківської митниці про визнання незаконним та скасування рішення № 206000000/2009/000549/3 від 15.07.2009 року про визначення митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що в липні 2009 року він отримав копію оскаржуваного рішення з якого вбачається, що вартість плит для підлоги «CLASSEN», які були переміщені ним через митний кордон України, збільшено з 2,8 дол. США на 6,47 дол. США. Вважає, що митний орган безпідставно збільшив вартість товару, не вказавши підстав для такого збільшення та не вказавши, які конкретні порушення він допустив при вказуванні вартості товару під час митного оформлення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2009 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці про визначення митної вартості товарів № 206000000/2009/000549/3 від 15.07.2009 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем в порушення вимог ст. 266 Митного Кодексу України було здійснено повторно визначення митної вартості товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, який застосовано з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, зазначених в ст.ст. 267-272 Митного Кодексу України, без достатніх на то підстав та в порушення порядку контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, прокуратура Івано-Франківської області та Івано-Франківська митниця подали апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду в яких просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційні скарги мотивують порушенням судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника Івано-Франківської митниці, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.12.2008 року позивачем укладено контракт за № 04/12/FМ з фірмою ««Madverto Holdings Ltd.», згідно якого позивачем придбано плити для підлоги «Classen» деревоволокнисті ламіновані, за ціною 2,7 дол. США за 1 м. кв. 19.02.2009 року товар позивачем імпортовано в Україну згідно вантажної митної декларації за №206020000/2009/000225 та заявлено його митну вартість в розмірі 2,7 дол. США. Для здійснення митного оформлення позивачем надавались вантажна митна декларація від 19.02.2009 року, специфікацію доповнення, зовнішньоекономічний контракт, інвойси, митну декларацію, специфікацію доставки, дорожню відомість, Акт проведення митного огляду товарів.

Відповідно до п.7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та надання відомостей для її підтвердження декларант зобовязаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-проформу; банківські платіжні документи, а також інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, що необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних або подібних товарів, пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

У звязку з наведеним колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянтів про те, що декларант був зобовязаний подати крім документів, які ним були фактично подані також пакувальні листи, платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, що необхідні для ідентифікації ввезеного товару, договір з третіми особами, що пов'язаний договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, що повязані з виконанням умов договору; відповідну бухгалтерську документацію, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару; калькуляцію фірми-виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством, сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформацію зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару.

Позивачем вищевказані документи не були представлені у звязку з чим в митного органу виник обґрунтований сумнів у вартості розмитненого товару, що призвело до обґрунтованого збільшення митної вартості товару ввезеного декларантом на митну територію України.

На підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача є помилковим, а тому постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.10.2009 року слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповністю з»ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, має місце порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції, а тому, апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокуратури Івано-Франківської області, Івано-Франківської митниці задовольнити повністю.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2009 року по справі № 2а-2237/09 скасувати та прийняти нову якою в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

ОСОБА_2

Повний текст постанови

виготовлений та підписаний

08.02.2012 року