Справа № 806/2823/14
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА
іменем України

"30" березня 2015 р. Справа № 806/2823/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Франовської К.С.
суддів: Бондарчука І.Ф.
Хаюка С.М.,

при секретарі Степанській А.В. ,

за участю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Гніденка Анатолія Олексійовича на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "03" березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військового комісара Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату Матвійця А.В., Директора Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації Корінної Галини Віталіївни, Начальника Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Василівського Валерія Вільгельмовича про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій військового комісара Житомирського об"єднаного міського військового комісаріату щодо неподання відомостей про учасника бойових дій ОСОБА_1 для отримання допомоги до 05 травня 2014 року , про визнання неправомірною бездіяльності начальника Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації та начальника Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню виплат щодо ненадання державної допомоги.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.155 КАС України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що суд проявив упередженість, оскільки порушив його процесуальні права представника позивача, а саме: не задовольнив його клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з неявкою відповідачів до суду з поважних причин, прийняв рішення , не розглянувши заяву про відвід суду. Просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача без поважних залишив зал судового засідання, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звернувся, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 155 КАС суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач до закінчення судового розгляду залишив судове засідання без поважних причин і не звернувся до суду із заявою про судовий розгляд за його відсутності.

Зазначена норма має характер процесуальної санкції , оскільки фактично є відмовою у розгляді справи за протиправну поведінку позивача.

Це правило встановлене з метою недопущення зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Для застосування цієї норми необхідні такі умови: позивач був присутній в судовому засіданні, зокрема його особу було встановлено в підготовчій частині судового засідання; він залишив залу з власної ініціативи, не бажаючи брати участі в судовому засіданні; розгляд справи не було закінчено; судове засідання тривало. Залишенням судового засідання слід вважати також відсутність позивача після короткочасної (технічної) перерви в засіданні; суд не надавав позивачеві дозволу залишити зали засідання та відсутні інші законні підстави для залишення засідання; позивач не подав заяви (усної чи письмової) про розгляд справи за його відсутністю.

Залишення судового засідання до закінчення судового розгляду за відсутності заяви позивача про судовий розгляд за його відсутності має наслідком залишення позовної заяви без розгляду лише у випадках, якщо суд не визнає поважними причини виходу із зали судового засідання (погіршення самопочуття тощо).

Як вбачається з інформації на диску фіксації судового засідання та тексту роздруківки журналу судового засідання, ОСОБА_2 двічі заявляв клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для подачі письмового клопотання про відвід суду та про відкладення розгляду справи у зв"язку з неявкою до суду відповідачів.
Ухвалою суду клопотання про оголошення перерви відхилене з тих підстав, що представник позивача мав достатньо часу для заявлення відводу суду, а про процесуальні порушення, допущені судом, він має право вказати у змісті скарги.

Після відхилення наступних клопотань про витребування письмових доказів у справі, ОСОБА_2 заявив про відвід суду з підстав порушення норм процесуального права при вирішенні поданих ним клопотань. Після роз"яснення судом обов"язку подачі заяви про відвід у письмовій формі, представник позивача погодився подати письмову заяву і просив оголосити перерву на 5 хвилин.

Після 10-ти хвилинної перерви, судове засідання оголошено продовженим, представник позивача з"явився і вказав, що заяву про відвід подав на реєстрацію в канцелярію суду, у зв"язку з чим просив суд через секретаря судового засідання отримати дану заяву.

Суд продовжив судове засідання без вирішення питання відводу, оскільки , за ухвалою суду, "представнику позивача була надана перерва для складання заяви , але заяву він не подав".

Після постановлення судом ухвали про продовження судового розгляду, представник позивача вийшов із залу, заявивши про намір принести з канцелярії суду заяву про відвід.

Суд роз"яснив наслідки залишення позивачем зали судового засідання без поважних причин і вийшов до нарадчої кімнати, а повернувшись, проголосив ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у зв"язку із залишенням представником позивача без поважних причин зали судового засідання.

Отже, надавши представнику позивача перерву для складання письмової заяви про відвід суду, суд, попри пояснення представника позивача про подання такої заяви під час перерви до канцелярії суду, заяву не витребував ( через судового розпорядника чи секретаря) і не вирішив її у встановленому законом порядку.

Такі дії суду викликали обурення позивача, який самостійно вирішив отримати в канцелярії суду заяву і подати її в залі судового засідання.

У даному випадку поведінка представника позивача не може розцінюватись як демонстративна та така, що ігнорує правила поведінки в судовому засіданні.

Вихід з зали був зумовлений поважною причиною, а відтак, процесуальна санкція застосована судом неправомірно.

В зв`язку із цим, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, залишивши без розгляду позовну заяву позивача, позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його права на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Bellet v. France Європейський Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 -Гніденка Анатолія Олексійовича задовольнити .
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "03" березня 2015 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" березня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу: Військовий комісар Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату Матвієць А.В. вул.М.Рибалка,21,м.Житомир,10031
4 - відповідачу: Директор Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністраії Коринна Галина Віталіївна вул.Черняховського,105,м.Житомир,10005
5 - відповідачу: Начальник Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Василівський В.В. вул.Черняховського,105,м.Житомир,10005