Справа № 2-а-284/10
Суддя: Цибик І. Й.
Дата ухвалення: 2010-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-284/10
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2010 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Цибика І.Й., при секретарі Полуян М.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора АП ВДАІ та АТІ з обслуговування Великоберезнянського району ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом з тих підстав, що 27 липня 2010 року відповідач склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії АО № 076217, цього ж дня, 27 липня 2010 року відповідач виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 113599, якою відповідно до ч.І ст. 122 КУпАП, наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 гривень. Вважає постанову неправомірною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки він Правил дорожнього руху не порушував.

В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі в зв'язку з великою навантаженістю в роботі та додав договір про представництво своїх інтересів ОСОБА_1

Представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, доповнив, що відповідач спираючись на свої припущення склав відносно позивача протокол про те, що ніби то на пішохідному переході, він не надав перевагу в русі пішоходу, а також грубо порушуючи його право на провову допомогу відразу виніс постанову, що свідчить про спрощений підхід відповідача до розгляду справи та ігнорування прав позивача, не роз'яснив йому права.

Інспектор АП ВДАІ та АТІ з обслуговування Великоберезнянського району ОСОБА_2 позов не визнав, пояснив, що під час несення ним служби в смт. Великий Березййй по вул. Штефаника біля памятнижа ОСОБА_4 він побачив як автомобіль марки «Фольксваген Гольф» н/з НОМЕР_1, навпроти ресторану "Фламінго" ненадав перевагу в русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході. Після чого він відразу сів у патрульний автомобіль, увімкнувши світловий та звуковий сигнал наздогнав порушника. При складанні протоколу ОСОБА_3, визнав факт правопорушення, та питав, що потрібно писати в протоколі у графі "пояснення", на це він відповів, що може писати що хоче, після чого позивач написав, що з протомолом ознайомлений, просив розглянути дану справу на місці, поснивши тим, що не має можливості відлучатися з роботи, а тому не зможе прийти на розгляд в інший час до райвідділу міліції. Також ОСОБА_2 спростував твердження представника позивача про те, що нібито ОСОБА_3 при складанні протоколу при винесенні постанови не був ознайомлений з своїми правами та обов'язками передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, показавши суду на його підпис у протоколі, який стверджує протилежне. Також відповідач заявив клопотання про залучення в якості свідка, ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що 27.07.2010 року він разом з інспектором Фозикошом В.В. ніс службу в смт. Великий Березний по вул. Шевченка і був свідком даної події. Пояснив, що біля 12 години ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Фольксваген Гольф» н/з НОМЕР_1, ненадав перевагу в русі пішоходу, який уже почав переходити через дорогу, змусивши його різко міняти напрямок руху, тобто відступити декілька кроків назад на нерегульованому пішоходному переході, де перевагу в русі має пішохід. Після чого вони патрульним автомобілем наздогнали порушника, який свої дії пояснив тим, що спішить на роботу, просив розглянути дану справу на місті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Пунктами 1 та 2 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на ст. 251 КУпАП, якою визначено перелік доказів, якими може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, доказом в справі про адміністративне правопорушення, серед інших, являється протокол про адміністративне правопорушення, покази особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Слід також відмітити, що позивач не побажав прийняти участь у розгляді справи, лишивши себе можливості, з огляду на принцип змагальності сторін, дати пояснення про обставини справи, висловити свої зауваження щодо позиції відповідача, звернути увагу суду на ті факти, що вважав би за доцільне і мали би значення для наслідків вирішення спору, тобто не в повній мірі реалізував свої процесуальні права.

Пояснення же представника позивача, які хоча і є одним і єдиним засобом доказування у справі, та якому відомо про обставини події зі слів позивача, видаються не переконливими. Факт правопорушення доведений поясненнями відповідача, свідка, письмовими доказами. При цьому, посилання на його думку, на окремі порушення закону при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не являються суттєвими та такими, що дали би підставу суду скасувати оскаржувану постанову. Як і його трактовку про те, що позивач в протоколі у графі «пояснення» записав, що з протоколом ознайомлений, тобто не визнав своєї вини. За відсутності позивача у совому засіданні однозначну оцінку цьому дати неможливо.

Крім цього суд вважає, що винісши оскаржувану постанову відповідач діяв правомірно, оскільки прийняв своє рішення на підставі поданих на розгляд доказів (протоколу), пояснень правопорушника, справа розглянута у межах строку, визначеного ст. 277 КУпАП, накладене ним стягнення входить у межі санкції ст. 122 ч. 1 КУпАП та наближене до мінімального.

З цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 71, 86, 159, 163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_3 до інспектора АП ВДАІ та АТІ з обслуговування Великоберезнянського району ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий