Справа № 716/1431/14-а
Суддя: Угриновська Л. Я.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1431/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2015 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Угриновської Л.Я.

при секретарі Кулька О.М.

за участю сторін: позивачки ОСОБА_1, представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в порядку адміністративного провадження за позовом ОСОБА_1 до виконкому Репужинської сільської ради Заставнівського району, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення виконкому про оформлення права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення виконкому № 8/3 Репужинської сільської ради Заставнівського району від 15.08. 2008 року, яким вирішено оформити право власності на житловий будинок НОМЕР_1, розміщений в АДРЕСА_1 та видати свідоцтво про право власності на ОСОБА_8, зобов'язавши останню зареєструвати свідоцтво в Заставнівському РБТІ. В обґрунтування вимог посилався на те, що його батьку ОСОБА_9 згідно договору купівлі і- продажу належав житловий будинок , що знаходився за вище вказаною адресою. Куплений будинок був знесений і на його місці із побудований новий. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер, і він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька..Позивач ОСОБА_7 посилається на те, що на час смерті батька разом із ним проживала ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу. Позивач вказує в заяві, що в липні 2014 року із отриманої із сільської ради копії рішення виконкому він довідався, що право власності на будинок по АДРЕСА_1 оформлено за ОСОБА_8. Вважає, що зазначене рішення порушує його спадкові права.

В судовому засіданні ОСОБА_1, допущена до участі по справі на стороні позивача в якості правонаступника ОСОБА_7 підтримала заявлений ним позов. Вказала, що вона є онукою ОСОБА_7 та спадкоємицею належного йому майна за заповітом від 04.04. 2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач по справі ОСОБА_7 помер. Вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, в зв'язку із чим нотаріусом заведена спадкова справа. ОСОБА_1 та її представник мотивували позов доводами, викладеними в позовній заяві. Вважають, що оскаржуване рішення виконкому про оформлення права власності на будинок в АДРЕСА_1 порушувало спадкові права ОСОБА_7, котрий прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_9. Позивачка вказала, що сільська рада не мала законних підстав приймати рішення про оформлення права власності за ОСОБА_8, що заява останньої від 01.08.2008 року написана до сільської ради не ОСОБА_8. Вважають, що записи в по господарських книгах сільської ради за період 1964 -1989 років містять розбіжності щодо реєстрації та проживання у спірному будинку ОСОБА_8, а саме є розбіжності в зазначенні її імені, року народження. На час прийняття рішення виконкомом відсутні відомості, що господарство відносилось до типу колгоспного двору.

Представник відповідача, сільської ради с. Репужинці Заставнівського району в судовому засіданні позов не визнав. Оскаржуване позивачем рішення вважає правомірним. Пояснив , що ОСОБА_8 проживала однією сім'єю із ОСОБА_9 із 1964 року, спочатку в будинку батьків останньої, а потім в збудованому ними будинку по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_9 в ІНФОРМАЦІЯ_3 до своєї смерті в ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 проживала одна. Для того, щоб вирішити питання газифікації житлового будинку остання звернулась до сільської ради із заявою про оформлення права власності на будинок. Представник сільської ради вказав, що при прийнятті рішення виконкому від 15.08. 2008 року до уваги було прийнято те, що по господарських книгах за період, починаючи із 1971 року містяться відомості, що ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1, головою двору значився до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9, після його смерті головою двору значилась ОСОБА_8, котра проживала одна до своє смерті. Представнику відповідача відомо, що на час будівництва будинку ОСОБА_8 була членом данки у колгоспі, а після смерті ОСОБА_9 пішла працювати в м. Чернівці .

Третя особа ОСОБА_5, допущена в якості правонаступника на стороні третьої особи та її представник в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог. Предстаник третьої особи пояснила, що вона в минулого була представником в судовому засіданні ОСОБА_8 в справі за позовом ОСОБА_7 про продовження строку на прийняття спадщини. Судовим рішенням позов останнього залишено без розгляду. Від своєї довірительки ОСОБА_8 їй відомо, що із 1964 року ОСОБА_9 після розірвання свого шлюбу став проживати в цивільному шлюбі із ОСОБА_8 в будинку її батьків. В господарстві, де вони проживали був ще один старий будинок, який належав дядьку ОСОБА_8. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 купили цей будинок і на його місці побудували новий. В ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер. На час його смерті будинок був не завершений будівництвом. Представник третьої особи вказала, що ОСОБА_8 самостійно завершила будівництво будинку , господарських споруд по АДРЕСА_1 і проживала там одна після смерті чоловіка. Ніхто із спадкоємців померлого ОСОБА_9 не звертався із вимогою про оформлення спадщини. В ІНФОРМАЦІЯ_5 після смерті ОСОБА_9 була заведена спадкова справа за заявою. ОСОБА_7, проте у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно відмовлено через неприйняття спадщини. Представник третьої особи вважає, що ОСОБА_7 в установленому порядку після смерті свого батька ОСОБА_9 спадщину не прийняв. Факт прийняття спадщини не встановлений в судовому порядку, із заявою про прийняття спадщини в установлений законодавством строк він не звертався до нотаріальної контори, строк на прийняття спадщини в судовому порядку не продовжив, . а тому йому не може належати право вимоги, в даному випадку щодо оскарження рішення виконкому.

Пунктом 1 ч.2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства., в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України). До юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (цих осіб), відповідно прийнятих чи вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із житлових відносин, згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України розглядаються за правилами цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. При цьому КАС України не обмежує поширення юрисдикції адміністративних судів на публічно-правові справи, які випливають із спірних правовідносин (ч.3 ст.17).

З огляду на положення ч.2 ст.17 КАС України , в яких урегульовані нормативно-визначеною процедурою управлінські дії суб'єкта владних повноважень, в тому числі пов'язані із реалізацією владних повноважень щодо оформлення прав, проведення реєстраційних дій, тощо є публічно-правовими і розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є правомірність рішення органу місцевого самоврядування. Згідно рішення виконкому № 8/3 Репужинської сільської ради Заставнівського району від 15.08. 2008 року вирішено оформити права власності на житловий будинок НОМЕР_1, розміщений в АДРЕСА_1 та видати свідоцтво про право власності на нього ОСОБА_8, зобов'язавши останню зареєструвати свідоцтво в Заставнівському РБТІ. Вказане рішення прийнято за заявою ОСОБА_8 до сільської ради. (а .с. 26,27). На підставі вказаного рішення ОСОБА_8 видане свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 10.08. 2008 року, котре зареєстроване в БТІ 19.08. 2008 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла. Спадкоємцем її майна за заповітом є третя особа ОСОБА_10.

Відповідно до ч. 2,3 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Суди перевіряють , чи прийняті вони на підставі повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; з використанням повноваження та з метою, з якою це надано; обґрунтовано; безсторонньо, добросовісно, розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав свобод та інтересів особи.

Судом встановлено, що житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_1 побудований в період 1969 - 1971 років. Дослідженням витягів із по господарських книг (а. с. 37 - 43) встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) дійсно проживали однією сім'єю в цивільному шлюбі, спочатку в господарстві, головою якого була мати ОСОБА_8 -- ОСОБА_12. ( а . с. 38.) Місце роботи ОСОБА_8 на час будівництва будинку - член ланки місцевого колгоспу. Новозбудованому житловому будинку було присвоєно господарський номер НОМЕР_6, головою двору значився ОСОБА_9, котрий працював сторожем в дитячому таборі, і членом двору ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ), що працювала в колгоспі членом ланки.. Згідно витягу із погосподарської книги суспільна група господарства, в якому проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_8 станом на 1971 рік - двір колгоспний, в послідуючому 1972-1973 робітничий ( а.с 39). Згідно витягів із по господарських книг за період 1974 -1989 номер господарського рахунку змінювався на № НОМЕР_3,НОМЕР_4,НОМЕР_5 ( а. с. 40,41, 42), головою двору значиться ОСОБА_14 В процесі судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_11, ОСОБА_14 одна і та ж особа ОСОБА_8, котра по господарських книгах сільської ради вона значилась за прізвищами чоловіків із котрими проживала.

В період радянського часу право власності в сільській місцевості оформлялось після закінчення будівництва: у сільській раді відкривали господарський рахунок на ім»я забудовника та робили відповідний запис в господарській книзі. Тодішнє законодавство не передбачало реєстрації і реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння в містах та селищах міського типу. (Інструкція про порядок реєстрації, затверджена наказом Мінкомунгоспу УРСР від 13.01. 1966 року, що втратив чинність 13.12. 1995 року. Згідно вказаної Інструкції реєстрація житлових будинків в селі була відсутня. Інших правовстановлюючих документів тодішнє законодавство не передбачало. Судом встановлено, що на житловий будинок по АДРЕСА_1 було відкрито господарський номер НОМЕР_6, в господарській книгах зроблені записи що до реєстрації в ньому всіх проживаючих, зазначено суспільну групу господарства - колгоспна. (а.с.39).

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи , яким посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає обов'язковій реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07. 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення діяло законодавство , що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом п.62 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської депутатів трудящих які видавались в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. За змістом вказаного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, до уваги приймались записи в господарських книгах місцевих рад .

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у господарські книги місцевих рад.

Господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В по-господарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11. 03. 1985 року у 1985 -1988 роках сільськими селищними , районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків в бюро технічної інвентаризації за даними господарських книг сільських рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 звернулась із заявою до сільської ради про оформлення за нею права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1. Враховуючи, що ОСОБА_8 користувалась житловим будинком, проживала в ньому, а будинок збудований до 05.08. 1992 року і вказана особа не оформила своє право власності на нього, то для цього їй необхідно було до свого звернення виготовити технічний паспорт із висновком БТІ про стан будинку та документи про право власності на земельну ділянку. Встановлено, що ОСОБА_8 виготовила технічний паспорт на житловий будинок до звернення в сільську раду, рішенням сесії від 22.01. 1997 року їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,40 га, із них 0,10 га для обслуговування житлового будинку, 0, 30 га для ведення підсобного господарства.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 дотрималась визначеного порядку, а саме виготовила технічний паспорт на житловий будинок, вирішила питання щодо земельної ділянки, а також те, що сільська рада, маючи в своєму розпорядженні відомості із по господарських книг, які визнавались в якості актів органів влади ( публічних актів) , що підтверджують право приватної власності, суд вважає, що виконком сільської ради мав підстави для прийняття рішення про оформлення права власності на будинок по АДРЕСА_1 Заставнівського ради за ОСОБА_8 Суд також погоджується із доводами третьої особи та її представника про те, що ОСОБА_7 не належить право вимоги щодо оскарження вказаного рішення, оскільки відомостей про те, що останній в установленому порядку ( ст.ст. 548, 549 ЦК України в ред..1963 р.) прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 не представлено. Факт прийняття спадщини не встановлений в судовому порядку, строк на прийняття спадщини не продовжений в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване рішення виконкому прийнято в межах повноважень та в спосіб, визначений законодавством. На час прийняття рішення порушення прав та інтересів ОСОБА_7 не було, а тому в позові щодо визнання протиправним та скасування рішення виконкому сільської ради про оформлення права власності на житловий будинок слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 19, 86, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В позові ОСОБА_1 до виконкому Репужинської сільської ради Заставнівського району, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення виконкому сільської ради № 8/3 від 15.08.2008 року про оформлення права власності на житловий будинок відмовити.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Заставнівський районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Суддя