Справа № 816/2070/15
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м. Полтава Справа № 816/2070/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сиромятнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Диканський РВ УМВС України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 17.08.2015 /т.2 а.с. 62/) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 під час проходження служби в органах внутрішніх справ, затвердженого начальником УМВС України в Полтавській області 15.05.2015.

Ухвалою суду від 22.06.2015 до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Диканський РВ УМВС України в Полтавській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні службового розслідування, за результатами якого складено оскаржуваний висновок, УМВС України в Полтавській області безпідставно керувалось Інструкцією про порядок проведення службового розслідування в ОВС України, яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу ОВС у разі вчинення особою дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну. Крім того, при проведенні службового розслідування в порушення вимог п.3.4 вказаної Інструкції до складу комісії включено головного спеціаліста з ОП УМЗ УМВС майора міліції ОСОБА_3, який здійснював погодження акту про нещасний випадок форми Н-1 від 10.04.2014 №19, складеного відносно позивача. Також позивач посилався на те, що контроль за своєчасним і об'єктивним розслідуванням нещасних випадків з особами РНС ОВС відповідно до пункту 3.29 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України. Тобто, на думку позивача, при проведенні службового розслідування за фактом отримання ним тілесних ушкоджень під час проходження служби відповідач діяв з перевищенням наданих повноважень.

УМВС України в Полтавській області в запереченні на позов посилалось на те, що твердження ОСОБА_1 про призначення та проведення службового розслідування з порушенням чинних нормативно-правових актів є надуманим та безпідставним, оскільки позивач помилково ототожнює процедуру "проведення службового розслідування" та процедуру "розслідування нещасного випадку". В даному випадку оскаржуваний висновок складено за результатами службового розслідування, призначеного та проведеного з дотриманням та у відповідності до Інструкції про порядок проведення службового розслідування в ОВС України. Факт травмування, як окрема підстава для призначення та проведення службового розслідування, передбачена п.2.2.6 Інструкції, тому, беручи також до уваги лист МВС України від 10.04.2015, Управлінням призначене відповідне службове розслідування. Вказане службове розслідування було спрямоване не тільки на з'ясування обставин травмування позивача, а й на встановлення порушень службової дисципліни серед діючих осіб рядового і начальницького складу ОВС області (як то порушення порядку та строків інформування МВС про надзвичайні події). Окрім цього відповідач вказує на відсутність в УМВС України в Полтавській області такого структурного підрозділу як служба нагляду за охороною праці, однак наявна штатна посада головного спеціаліста з охорони праці, на якого покладено зазначені обов'язки. У зв'язку з цим, у проведенні службового розслідування, за результатами якого складено оскаржуваний висновок, брав участь спеціаліст з охорони праці, а тому висновок цього розслідування цілком відповідає вимогам п.3.29 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги (з урахуванням уточнень) підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник УМВС України в Полтавській області в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

Диканський РВ УМВС України в Полтавській області в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, у якій просив провести розгляд даної справи за відсутності уповноваженого представника райвідділу /т.1 а.с. 107/.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в період з 1995 року по лютий 2014 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах.

28.01.2014 ОСОБА_1 звернувся до Диканського РВ УМВС України в Полтавській області з рапортом щодо проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 28.11.2001 близько 12.00 години на автобусній зупинці "вулиця Чапаєва" м.Полтава під час виконання ним службових обов'язків /т.1 а.с. 183/.

За цим рапортом Диканським РВ УМВС України в Полтавській області призначене (наказ №40 від 28.01.2014 /т.1 а.с. 219/) та проведене комісійне службове розслідування.

За наслідками вказаного службового розслідування Диканським РВ УМВС України в Полтавській області складено:

- висновок службового розслідування від 11.02.2014, відповідно до якого причинно-наслідковий зв'язок між травмою ОСОБА_1 та контактом з правопорушником не встановлено, нещасний випадок з підполковником міліції ОСОБА_1, дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Диканського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений відділення розкриття злочинів проти особистості відділу карного розшуку Полтавського МУ УМВС) трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків /т.1 а.с. 158-160/;

- акт форми Н-5* від 11.02.2014 та акт форми НТ* від 11.02.2014, за висновками яких нещасний випадок стався в період проходження ОСОБА_1 служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків /т.1 а.с. 155-157, 161-163/.

На підставі рапорту ОСОБА_1, подання Диканського РВ від 18.02.2014, свідоцтва про хворобу №50-С від 14.02.2014, наказом УМВС України в Полтавській області від 26.02.2014 №57 о/с, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "б" /у запас через хворобу/ (т. 1 а.с. 120-126).

Разом з тим, не погодившись з результатами службового розслідування та складеними актами, ОСОБА_1 19.02.2014 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Диканського РВ УМВС України в Полтавській області про визнання дій неправомірними, визнання актів протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2014 у справі №816/652/14 /т.1 а.с. 96-98/ позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними та скасовано акт за формою НТ* Диканського РВ УМВС України в Полтавській області №2 "Про нещасний випадок невиробничого характеру", затверджений 11.02.2014 та акт за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 28.11.2001 близько 12 години 00 хвилин від 11.02.2014 Диканського РВ УМВС України в Полтавській області; зобов'язано Диканський РВ УМВС України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 28.11.2001 близько 12 години 00 хвилин з ОСОБА_1, оформити його результати з урахуванням вимог пунктів 3.8, 3.9, 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002, та відповідно до пункту 2 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2014 у справі №816/652/14 набрала законної сили 08.04.2014.

На виконання вказаного судового рішення, 08.04.2014 начальником Диканського РВ УМВС України в Полтавській області, майором міліції ОСОБА_4 прийнято наказ №112 "Про створення комісії щодо повторного розслідування нещасного випадку із співробітником Диканського РВ УМВС" /т.1 а.с. 167/.

На підставі зазначеного наказу в квітні 2014 року комісією у складі голови комісії заступника начальника Диканського РВ УМВС України в Полтавській області - начальника МГБ майора міліції ОСОБА_5, членів комісії- начальника штабу майора міліції ОСОБА_6, начальника СДІМ ОСОБА_7, начальника СКЗ майора міліції ОСОБА_8 проведене повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1

За наслідками повторного розслідування нещасного випадку складено:

- висновок службового розслідування нещасного випадку із підполковником міліції ОСОБА_1, колишнім дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Диканського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений відділення розкриття злочинів проти особистості відділу карного розшуку Полтавського МУ УМВС) від 09.04.2014, відповідно до якого умисних провинних дій, що призвели до травмування потерпілого комісією в межах службового розслідування не встановлено, нещасний випадок з підполковником міліції ОСОБА_1 трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю /т.1 а.с. 168-171/;

- акт за формою Н-1* №19 від 10.04.2014 та акт за формою Н-5* від 10.04.2014, за висновками яких нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю /т.1 а.с. 172-179/.

У подальшому, відповідачем направлено до МВС України матеріали на виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 "Про затвердження Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції".

Судом встановлено, що при оформленні документів на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 результати проведення розслідування нещасного випадку та матеріали перевірки вивчались головним спеціалістом з охорони праці УМЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 та надана довідка щодо відповідності результатів проведення розслідування нещасного випадку вимогам наказу МВС України №1346 (том 2 а.с. 30-32), що не заперечується сторонами.

Вказані матеріали неодноразово поверталися МВС України на адресу відповідача без затвердження для доопрацювання та приведення їх у відповідність до вимог законодавства листами від 15.09.2014, 31.12.2014, 03.04.2015 /т.2 а.с. 21, 22, 24/.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, листом від 18.03.2015 №15/5-1440 ДФЗБО МВС України повідомив УФЗБО УМВС України в Полтавській області про підтвердження за наслідками проведення перевірки матеріалів на ОСОБА_1 правильності проведення службового розслідування та кваліфікації нещасного випадку та просив матеріали для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 надіслати до ДФЗБО МВС України (т. 2 а.с. 23).

Однак, 15.04.2015 за вх.№4099 на адресу УМВС України в Полтавській області надійшов лист ДКЗ МВС України від 10.04.2015 вих.№6/6-2977 з вимогою щодо організації проведення службового розслідування для встановлення обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 з метою недопущення безпідставного використання бюджетних коштів на виплату одноразової грошової допомоги /т.1 а.с. 115/.

На підставі вказаного листа, наказом УМВС України в Полтавській області від 07.05.2015 №420 призначено комісійне службове розслідування /т.1 а.с. 116/.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час проходження служби, який затверджено 15.05.2015 начальником УМВС України в Полтавській області полковником міліції Бех О.В. /т.1 а.с. 108-114/.

Вказаним висновком службового розслідування від 15.05.2015, зокрема:

- скасовано висновок службового розслідування нещасного випадку із підполковником міліції ОСОБА_1 від 09.04.2014, акт за формою Н-1* №19 від 10.04.2014 та акт за формою Н-5* від 10.04.2014;

- визнано нещасний випадок з ОСОБА_1 28.11.2001 таким, що трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків;

- зобов'язано Диканський РВ УМВС (ОСОБА_11) провести повторне розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 з урахуванням обставин, встановлених цим висновком, та скласти відповідні акти, про що проінформувати ОСОБА_1 з наданням відповідних копій.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю проведення та результатами службового розслідування, за наслідками якого складено висновок службового розслідування від 15.05.2015, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 №541/23073 (далі - Інструкція №230), службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Згідно з п.2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Крім того, факт травмування, як окрема підстава для призначення та проведення службового розслідування, передбачена пп.2.2.6 п.2.2 Інструкції №230.

У пункті 3.2 Інструкції №230 визначено, що службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

За приписами п.6.2.2 п.6.2 Інструкції №230 виконавець (голова, члени комісії) зобов'язані, зокрема:

- дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування;

- у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта.

У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта.

Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування.

Пунктом 6.3 Інструкції №230 визначені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, зокрема: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Згідно з підпунктом 6.3.6 Інструкції №230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Судовим розглядом встановлено, що в порушення підпункту 6.3 Інструкції №230 при проведенні службового розслідування, результати якого оформлені висновком від 15.05.2015, письмові пояснення УМВС України в Полтавській області у ОСОБА_1 не відбирались.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача не заперечував факт не відібрання УМВС України в Полтавській області від ОСОБА_1 пояснень щодо обставин його травмування 28.11.2001. Вказане представник відповідача пояснив тим, що в спірному випадку проводилося не первинне, а проміжне службове розслідування обставин травмування ОСОБА_1 та досліджувалось також питання дотримання службової дисципліни серед діючих осіб рядового і начальницького складу ОВС області, а тому при його проведенні використані раніше відібрані (при проведенні первинного службового розслідування Диканським РВ) письмові пояснення ОСОБА_1

Наведені обґрунтування відхиляються судом як безпідставні, оскільки положення Інструкції №230 не містять виключень щодо відсутності у осіб, які проводять службове розслідування, обов'язку відбирати у осіб РНС стосовно яких проводиться таке розслідування, відповідні письмові пояснення при його проведенні. Натомість, підпунктом 6.3.6 Інструкції №230 безвідносно до обставин проведення первинного чи повторного службового розслідування, прямо передбачена заборона затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Поряд з цим, окрім наявності в Інструкції №230 чіткого припису щодо обов'язковості відібрання у осіб РНС пояснень при проведенні службового розслідування, необхідність у відібранні письмових пояснень у ОСОБА_1 при проведенні спірного службового розслідування, на переконання суду, зумовлювалась також суперечливістю фактичних обставин, викладених у раніше відібраних поясненнях ОСОБА_1, та медичній документації, які комісія аналізує у висновку службового розслідування, проте не вживає заходів (в тому числі не відбирає письмові пояснення у ОСОБА_1.) щодо з'ясування дійсних обставин, що мали місце під час отримання останнім травми.

Так, згідно відібраних при проведенні первинного службового розслідування Диканським РВ у ОСОБА_1 письмових пояснень, в результаті отримання 28.11.2001 травми /ударів по голові/ ОСОБА_1 втратив свідомість, а згідно медичної документації /амбулаторної картки на прізвище ОСОБА_1./ при зверненні до поліклініки УМВС ОСОБА_1 повідомив лікарів про те, що 28.11.2001 він отримав удар по голові, свідомості не втрачав.

Також суд зазначає про зміну відповідачем в ході розгляду справи правової позиції та пояснень стосовно нормативно-правового акту, яким керувалось Управління при проведенні службового розслідування, за результатами якого складено спірний висновок.

Так, у письмових запереченнях на адміністративний позов /т.1 а.с. 136-140/ відповідач вказує на помилкове ототожнювання позивачем процедури "проведення службового розслідування" та процедури "розслідування нещасного випадку" та зазначає, що оскаржуваний висновок складено за результатами службового розслідування, призначеного та проведеного з дотриманням та у відповідності до Інструкції №230. Однак у додаткових запереченнях проти позову /т.2 а.с. 63-64/ відповідач вказує, що висновок службового розслідування відповідає вимогам пункту 3.29 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 (далі - Порядок №1346).

Водночас, як слідує з наказу начальника УМВС України в Полтавській області від 07.05.2015 №420, що слугував підставою для проведення відповідачем службового розслідування, останній має посилання на пункт 2.6 Інструкції №230. Вказане свідчить про призначення та відповідно про необхідність проведення службового розслідування в чіткій відповідності до положень Інструкції №230 /т.1 а.с. 116/.

При цьому суд зазначає, що з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок №1346.

Згідно з п.3.29, п.3.30 Порядку №1346 (в редакції, чинній станом на час проведення відповідачем службового розслідування) контроль за своєчасним і об'єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень.

Ці служби мають право вимагати від керівника складання акта за формою Н-1* або його перегляду, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку або інших нормативно-правових актів про охорону праці.

Посадова особа служби державного нагляду за охороною праці має право у разі необхідності (надходження скарги, незгода з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку, поранення або його приховування від розслідування тощо) вимагати проведення розслідування нещасного випадку і видавати обов'язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9* (додаток 7) щодо необхідності складання акта за формою Н-1* та взяття нещасного випадку (у тому числі поранення) на облік.

У разі незгоди керівника з рішенням посадової особи служби державного нагляду за охороною праці питання вирішується керівником інспекції державного нагляду за охороною праці при ГУМВС, УМВС чи керівництвом Відділу державного нагляду за охороною праці МВС України або в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судом встановлено, що при оформленні документів на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 результати проведення розслідування нещасного випадку та матеріали перевірки Диканського РВ від 10.04.2015 вивчались головним спеціалістом з охорони праці УМЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 та надана довідка щодо відповідності результатів проведення розслідування нещасного випадку вимогам наказу МВС України №1346 /т. 2 а.с. 30-32/, що сторонами не заперечувалось.

З огляду на вимоги пункту 3.30 Порядку №1346, у разі незгоди керівника УМВС з рішенням посадової особи служби державного нагляду за охороною праці ОСОБА_3 вказане питання повинно вирішуватись керівництвом Відділу державного нагляду за охороною праці МВС України або в порядку, передбаченому чинним законодавством.

При цьому, пунктом 3.29 Порядку №1346 саме посадовій особі служби державного нагляду за охороною праці у разі необхідності надано право видавати обов'язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9*, в якому робити висновок щодо пов'язаності/не пов'язаності нещасного випадку, що стався з працівником ОВС у період проходження служби, з виконанням ним службових обов'язків.

Як встановлено судом, у висновку службового розслідування комісією з посиланням на п. 3.11 Порядку №1346 зроблено висновок про те, що нещасний випадок з ОСОБА_1 28.11.2001 є таким, що трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. Разом з тим, відповідний припис за встановленою формою Н-9* посадовою особою служби державного нагляду за охороною праці не складався.

На уточнююче запитання суду щодо правових норм, які давали відповідачу підстави комісійно шляхом складення висновку службового розслідування скасовувати висновок службового розслідування нещасного випадку з підполковником міліції ОСОБА_1 Диканського РВ від 09.04.2014, акт за формою Н-1* №19 від 10.04.2014 та акт за формою Н-5* від 10.04.2014, визнавати нещасний випадок з ОСОБА_1 таким, що трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків та зобов'язувати Диканський РВ УМВС провести повторне розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1, представник УМВС України в Полтавській області ґрунтованої відповіді не надав, правових норм не вказав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході розгляду справи судом встановлено, що проводячи в травні 2015 року службове розслідування, результатом якого стало складення висновку від 15.05.2015, УМВС України в Полтавській області діяло не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Інструкцією №230. Оскільки висновком такого службового розслідування скасовано акт за формою Н-1* №19 від 10.04.2014 та акт за формою Н-5* від 10.04.2014, чим змінено права і обов'язки позивача, і жодних окремих рішень за наслідками розслідування не прийнято, суд оцінює такий висновок як рішення суб'єкта владних повноважень у сфері правовідносин щодо проходження публічної служби.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про протиправність висновку службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час проходження служби, затвердженого начальником УМВС України в Полтавській області 15.05.2015, та необхідність його скасування.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в ході розгляду справи правомірності оскаржуваного висновку не довів. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час проходження служби, затверджений начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області 15.05.2015.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2015 року.

Суддя О.В. Гіглава