Справа № 2а/0470/15549/11
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2012-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2012 р. Справа № 2а/0470/15549/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
за участю:
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.10.2011р. за № НОМЕР_1 та за № НОМЕР_2

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 звернувсь до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.10.2011р. за № НОМЕР_1 та за №.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено про таке. У висновках Акту перевірки за №406/103/НОМЕР_3 від 14.10.2011р. зазначено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою виявлені порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3: ст.1, ст.2 Указу за № 727, ст.13 розділу IV Декрету № 13-92 та п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 2281,50 грн., в т.ч. по періодах 2010 рік - 579,0 грн., 1 півріччя 2011 року - 1703,50 гривень. Крім того, перевіркою встановлено порушення п.181.1 ст.181 та п.187.1 ст. 187 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 68721 гривень. Позивач зазначив, що станом на 28-29.09.2011р. є платником єдиного податку, не звітував про перевищення загального обсягу отримуваної виручки, не зареєстрований платником ПДВ, тому підстави для проведення документальної позапланової перевірки відсутні. З огляду на викладене, позивач вважає такими, що підлягають скасуванню винесені на підставі акту перевірки податкові повідомлення-рішення від 28.10.2011р. за № НОМЕР_1 та за №.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час проведення перевірки та винесенні оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.

Позивач - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності рішенням Новомосковської районної державної адміністрації 01.01.2006р. та перебуває на обліку, як платник податків, в Новомосковській об'єднаній державній податковій інспекції Дніпропетровської області з 02.01.2006 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990р. за № 509-ХІІ (далі - Закон України №509-ХІІ) завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних, цільових фондів податків і зборів (обовязкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України № 509-ХІІ податкові органи мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів повязаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обовязкових платежів) незалежно від способу їх подачі, а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності достовірності повноти нарахування і сплати податків та зборів (обовязкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус субєктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обовязок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обовязкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Згідно п.75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин - за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області було отримано з Центральної бази даних податкову інформацію, згідно якої сума доходу отримана позивачем за 2010р. складає 551,95 тис.грн., замість задекларованого останнім суми в розмірі 380,0 тис.грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи доповідною запискою від 28.09.2011 року.

Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області було направлено на адресу позивача лист від 31.08.2011р. за №17783/7/17-145, у якому запропоновано надати письмові пояснення, щодо правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів за 2010 рік та розяснено позивачу, що уразі не надання такої інформації податковий орган має право провести документальну позапланову перевірку з метою перевірки цих фактів. Зазначений лист відповідно до відмітки про отримання позивач одержав 31.08.2011 року.

У п.78.4 ст.78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді наказу. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області не було отримано від позивача у встановлений положеннями п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України десятиденний строк з дати отримання відповідь на лист від 31.08.2011р. за №17783/7/17-145. У звязку із цією обставиною керівником Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2008р. по 30.06.2011р. платника податків - субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3, про що винесено відповідний наказ за № 821 від 28.09.2011 року. Крім того, були виписані направлення на перевірку від 29.09.2011р. №492 та №493.

Копії наказу та направлень на перевірку вручено особисто позивачу особисто 29.09.2011р. о 15-00, що підтверджується відповідними відмітками.

Судом встановлено, що на виконання вищезазначених вимог законодавства уповноваженими особами Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області у період з 29.09.2011 року по 07.10.2011 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.07.2008р. по 30.06.2011 року. За результатами перевірки складено акт №406/173/НОМЕР_3 від 14.10.2011 року.

Щодо твердження позивача про мораторій на проведення перевірок, установлений положеннями Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. за № 877-V, то суд зазначає таке.

Частиною 1-1 ст. 22 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. за № 877-V встановлено, що до введення в дію положень щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, мораторій на здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами щодо фізичних осіб - підприємців, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість, діяльність яких не віднесена до високого ступеня ризику відповідно до цього Закону (далі - фізичні особи - підприємці), та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, що передбачає включення податку на додану вартість до складу єдиного податку, діяльність яких не віднесена до високого ступеня ризику відповідно до цього Закону (далі - юридичні особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. за № 877-V дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного і податкового законодавства та касових операцій, контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків, за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, використанням державного та комунального майна, банківського і страхового нагляду, інших видів спеціального державного контролю за діяльністю суб'єктів господарювання на ринку фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, телекомунікації, поштовий зв'язок, радіочастотний ресурс України, під час проведення процедур, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя, державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки, державного контролю та нагляду в галузі цивільної авіації, державного нагляду (контролю) за дотриманням ліцензійних умов транспортування природного і нафтового газу трубопроводами та його розподілу, постачання природного газу, зберігання природного газу в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється ліцензійними умовами провадження господарської діяльності із зберігання природного газу.

Таким чином, враховуючи у сукупності всі викладені факти, суд прийшов до висновку, що відповідачем перевірку призначено та проведено правомірно, із врахуванням достатніх підстав для її призначення та проведення.

У акті перевірки №406/173/НОМЕР_3 від 14.10.2011 року були зафіксовані такі порушення позивачем, зокрема:

- ст.1, ст.2 Указу за № 727, ст.13 розділу IV Декрету № 13-92 та п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 2281,50 грн., в т.ч. по періодах 2010 рік-579,0 грн., 1 півріччя 2011 року - 1703,50 гривень;

- п.181.1 ст.181 та п.187.1 ст. 187 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 68721 гривень.

Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.10.2011р. за № НОМЕР_1 та за № НОМЕР_2 про збільшення грошових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та по податку на додану вартість, відповідно, у розмірі 2281,50 грн. та 68722,00 грн. (основний платіж - 68721,00 грн., штрафні санкції - 1,00 грн.).

Відповідно до п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. за №889-ІV (далі - Закон №889), ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Підпунктом 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону №889 встановлено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною собою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Згідно з вимогами ст. 13 Декрету оподатковуваним доходом вважається сукупний валовий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами.

Відповідно до вимог статті 1 Указу №746 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки, яких від реалізації продукції товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Статтею 2 Указу №746 встановлено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання Свідоцтва про сплату єдиного податку.

Пунктом 177.2 статті 177 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Згідно з вимогами п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат виробництва (обігу) згідно з розділом III цього Кодексу. Не належить до витрат фізичної особи - підприємця вартість придбаного рухомого і нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, у разі якщо таке майно придбано до державної реєстрації фізичної особи - суб'єктом підприємницької діяльності та/або не використовується в цій діяльності.

Відповідно до вимог п. 181.1 ст. 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної і комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з вимогами п. 183.1 ст. 183 ПК України, будь-яка особа. що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до вимог п. 183.2 ст. 183 ПК України, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до огану державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 ПК України.

Згідно з вимогами пункту 183.9 ст. 183 ПК України у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку орган державної податкової служби зобов'язаний видати заявнику або відправити поштою (з повідомленням про вручення) свідоцтво про реєстрацію такої особи як платника податку не пізніше наступного робочого, після бажаного (запланованого) дня реєстрації платника податку, зазначеного у його заяві, або протягом 10 робочих днів від дати надходження реєстраційної заяви, якщо бажаний (запланований) день реєстрації у заяві не зазначено чи такий день настає раніше дати припадає на останній день строку, встановленого для реєстрації платника податку органу державної податкової служби. Якщо бажаний (запланований) день реєстрації, зазначений у заяві особи, настає після завершення 10 робочих днів від дати надходження реєстраційної заяви, орган державної податкової служби зобов'язаний видати заявнику або відправити по пошті (з повідомленням про вручення) свідоцтво про реєстрацію такої особи як платника податку не пізніше бажаного (запланованого) дня реєстрації платника податку, зазначеного у його заяві.

Відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з вимогами підпунктів «а» і «б» пункту 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3,1, 54.3.2. 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання завищенної суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 7 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Перевіркою встановлено, що у періоді з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року позивач отримав валовий доход у сумі 538734,00 гривень. До матеріалів справи долучено лист контрагента ТОВ «Агро-Овен» від 05.10.2011р. про здійснення господарських операцій з позивачем на суму 538734 гривні.При цьому перевищення граничного обсягу виручки (500 тис. грн.), встановленого статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998р. за №72 у редакції Указу Президента України від 28.06.99 №746 (далі - Указ №746), виникло у 4 кварталі 2010 року. Сума перевищення граничного обсягу виручки (500 тис. грн.), що підлягає оподаткуванню згідно вимог ст. 13 і 14 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992р. за №13-92 (далі-Декрет) становить 38734,00 гривень. Документально підтверджені витрати, пов'язані з отриманням у 2010 році валового доходу у сумі 38734,00 грн. становлять 34874,00 гривень. У першому півріччі 2011 року позивачем було отримано валові доход у сумі 375235,00 гривень. Документально підтверджені витрати, пов'язані з отриманням у 2011 році валового доходу у сумі 375235,00 грн. становлять 363885,00 гривень.

Перевіркою встановлено, що у четвертому кварталі 2010 року позивач перевищив граничний обсяг виручки (500 тис. грн.), встановлений статтею 1 Указу №746. У січні 2011 року він повинен був зареєструватися в податковій інспекції платником податку на додану вартість.

Таким чином, у акті перевірки №406/173/НОМЕР_3 від 14.10.2011 року були правомірно зафіксовані порушення позивачем, зокрема:

- ст.1, ст.2 Указу за № 727, ст.13 розділу IV Декрету № 13-92 та п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 2281,50 грн., в т.ч. по періодах 2010 рік - 579,0 грн., 1 півріччя 2011 року - 1703,50 гривень;

- п.181.1 ст.181 та п.187.1 ст. 187 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 68721 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 28.10.2011р. за № НОМЕР_1 та за № НОМЕР_2.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про не доцільність та не обґрунтованість задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.10.2011р. за № НОМЕР_1 та за № НОМЕР_2 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням субєкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2012 року

Суддя В.В ОСОБА_1