Справа № 2а-5793/08/1770
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 р. Справа № 13544/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ніколіна В.В., Старунського Д.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2009 року у справі за позовом державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне про визнання нечинними рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2008 року ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод» звернулось до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне про визнання нечинними: рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне за № 1901 від 31 жовтня 2008 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 77760,86 грн. та пені в сумі 15835,31 грн.; рішення № 1902 від 31 жовтня 2008 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 3962,42 грн. та пені в розмірі 1544,81 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, а відтак, відсутні підстави для визнання їх нечинними.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод» подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувані рішення управління Пенсійного фонду України в м. Рівне були прийняті з порушенням вимог законодавства України про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод» відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є платником збору на державне пенсійне страхування та зобовязане сплачувати цей збір на рахунок Пенсійного фонду у розмірі та строки визначені чинним законодавством.

Відповідно ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків територіальними відділеннями Пенсійного фонду України здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів.

На підставі п.2 ч.9 ст. 106 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» управлінням Пенсійного фонду України в м. Рівне винесено спірні рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: рішення № 1901 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. Вказаним рішенням відповідачем до позивача застосовано стягнення суми штрафу в сумі 77760,86 грн. та нараховано пеню в розмірі 15835,31 грн. за період з 20.03.2008 року по 23.10.2008 року. Рішенням № 1902 від 31.10.2008 року відповідачем до позивача застосовано штраф в розмірі 3962,42 грн. та нараховано пеню в розмірі 1544,81 грн. за період з 21.04.2008 року по 12.09.2008 року.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та наявні у справі докази, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Також Законом передбачено нарахування пені на недоїмку з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 цього Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу.

Відповідно до ч. 12 ст. 106 Закону нарахування пені, передбаченої частинами дев'ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» вона розроблена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» і згідно із п. 1.2 визначає, крім іншого, процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та пені.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що оскаржувані рішення відповідачем приймалися у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року, Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року та Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року.

Посилання апелянта на тяжке матеріальне становище підприємства та можливість здійснення оплати праці та сплати збору у пропорційних розмірах у разі недостатності у платника збору коштів на оплату праці та сплати збору в повному обсязі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції про те, що у відповідності до 6 статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ч.1 ст. 197, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2009 року по справі № 2а-5793/08 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.Б. Заверуха

Судді : В.В. Ніколін

ОСОБА_1