Справа № 824/1686/15-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/1686/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімов О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кордобан А.В.,

представника позивача - Ткач Д.Б.,

представника відповідача - Гульчака А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вілія" до управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вілія" (далі - позивач або СТОВ "Агрофірма "Вілія") звернулось до суду з адміністративним позовом (з урахуванням змін підстав та предмету позову) до управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області (далі - відповідач або УПФУ) про визнання протиправними дії щодо щомісячного нарахування після 01.01.2015 р. позивачу зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3 та визнання протиправними дії щодо збільшення строку зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3 з 01.01.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що СТОВ "Агрофірма "Вілія" перебуває на обліку в УПФУ та є платником внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Позивач використовував працю найманих працівників, у тому числі за професіями, стаж роботи за якими зараховується до спеціального стажу, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах. У позивача працювала громадянка ОСОБА_3, якій призначена пенсія на пільгових умовах і СТОВ "Агрофірма "Вілія", користуючись своєю пільгою, не здійснювало відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку їй пільгової пенсії до досягнення нею загального пенсійного віку, який настав 28.11.2013 р.

Однак з січня 2015 р., з моменту набрання чинності закону України " Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII (далі - Закон №71), яким позивачем втрачено пільгу, УПФУ направляє позивачу розрахунки фактичних витрат, в яких зазначено ОСОБА_3, оскільки в графі дата досягнення ОСОБА_3 загальновстановленого пенсійного віку вказана дата - 28.05.2016 р., хоча в протоколі призначення пенсій від 30.09.2005 р. вказувалась інша дата досягнення пенсійного віку, а саме 28.11.2013 р. Зазначені дії, ну думку позивача, порушують його права, оскільки створюють незаконні зобов'язання щодо відшкодування пільгової пенсії.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, суду пояснили наступне.

Так, громадянка ОСОБА_3 є колишньою працівницею СТОВ "Агрофірма "Вілія", її робота була пов'язана з сільськогосподарським виробництвом та вона виховала п'ятеро дітей до чотирнадцятирічного віку. 04.07.2005 р. ОСОБА_3 відповідно до ст.13 Закону " Про пенсійне забезпечення " вийшла на пенсію на пільгових умовах.

Позивач не відшкодовував витрати УПФУ на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_3 з моменту виходу на пенсію до досягнення нею загального пенсійного віку, у зв'язку з тим, що був платником фіксованого сільськогосподарського податку та мав пільгу не відшкодовувати витрати на виплати і доставку пенсій. Однак 01.01.2015 р. набрав чинності Закон № 71, яким з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок. Тому, з 01.01.2015 р. позивач втратив пільгу, а УПФУ отримало право на стягнення відшкодувань сум витрат на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах працівникам.

З січня 2015 р. до моменту звернення до суду, УПФУ направляє позивачу розрахунки суми боргу по відшкодуванню витрат до УПФУ, в яких зазначено ОСОБА_3, оскільки в графі дата досягнення ОСОБА_3 загальновстановленого пенсійного віку вказана дата 28.05.2016 р., хоча в протоколі призначення пенсій від 30.09.2005 р. вказувалась інша дата досягнення пенсійного віку, а саме 28.11.2013 р.

Підставами для збільшення строку відшкодування пільгової пенсії ОСОБА_3, на думку УПФУ, став Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011, №3668-VI (далі - Закон №3668), яким збільшено пенсійний вік для жінок, що зобов'язує позивача відшкодувати пільгову пенсію протягом строку, на який збільшений пенсійний вік.

Позивач вважає такі дії УПФУ протиправними, оскільки вони суперечать положенням ст.58 Конституції України.

Представник відповідача суду пояснив наступне.

Так, позивач використовував працю найманих працівників, у тому числі за професіями, стаж роботи за якими зараховується до спеціального стажу, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зокрема, на даному підприємстві працювала багатодітна мати ОСОБА_3 у сільськогосподарському виробництві, яка виховала п'ятеро дітей.

Зазначеній особі УПФУ призначена пенсія на пільгових умовах, відповідно до п. "ж" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р., №1788 (далі - Закон №1788), у зв'язку із чим їй виплачено пільгові пенсії. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, №1058-ІV (далі - Закон №1058) та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року, №21-1 (далі - Інструкція №21-1) підприємства, що підтвердили наявність у працівника спеціального трудового стажу відповідно до записів у трудових книжках або виданих уточнюючих довідок, зобов'язані відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У зв'язку з викладеним УПФУ на адресу відповідача направлено розрахунки сум нарахованих фактичних витрат по виплаті та доставці пенсій призначених на пільгових умовах. Разом з цим, СТОВ "Агрофірма "Вілія" зазначені грошові кошти не сплатило, внаслідок чого у нього перед УПФУ утворилась заборгованість з 01.01.2015 р.

Законом №3668 збільшено пенсійний вік для жінок, а тому позивач із врахуванням положень цього Закону зобов'язаний відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_3 до досягнення нею віку 57 років 6 місяців.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи із наступного.

Так, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) УПФУ є суб'єктом владних повноважень, який відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому під визначенням "на підставі" необхідно розуміти, що суб'єкт владних повноважень має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України, зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; під визначанням "у межах повноважень" необхідно розуміти, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; а під визначенням "у спосіб" необхідно розуміти, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у своїй діяльності використовує працю найманих працівників, тобто є роботодавцем, а тому в розумінні Закону №1058 та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997, № 400/97-ВР ( далі - Закон № 400) він є страхувальником та платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Так, на СТОВ "Агрофірма "Вілія" у сільськогосподарському виробництві працювала багатодітна мати, яка виховала п'ятеро дітей до чотирнадцятирічного віку ОСОБА_3, якій 04.07.2005 р. призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "ж" ч.1 ст.13 Закону №1788.

На момент призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_3 (04.07.2005 р.), чинне законодавство України (Закони №№400,1058, Інструкція №21-1) звільняло її колишнього роботодавця, яким є СТОВ "Агрофірма "Вілія", до досягнення нею пенсійного віку передбаченого ст.26 Закону №1058, відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах, оскільки таке підприємство було платником фіксованого сільськогосподарського податку. В іншому разі СТОВ "Агрофірма "Вілія" (не було платником фіксованого сільськогосподарського податку) зобов'язано було, відшкодовувати УПФУ фактичні витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_3 до досягнення нею пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058 (у редакції станом на 04.07.2005 р.) жінки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років. Аналогічна норма існувала і у Законі №1788 відповідно до ст.12 якого право на пенсію за віком мають жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Отже аналізуючи зазначені норми у своїй сукупності слід прийти до висновку, що станом на 04.07.2005 р. (день призначення пільгової пенсії ОСОБА_3Ф.), підприємства-роботодавці, які не були платниками фіксованого сільськогосподарського податку зобов'язані були відшкодовувати УПФУ фактичні витрати пов'язані із виплатою та доставкою пенсії, призначеної на пільгових умовах ОСОБА_3 до досягнення нею пенсійного віку (55 років), а саме до 28.11.2013 р.

При цьому суд вважає за необхідним охарактеризувати правову природу пільгової пенсії призначеної відповідно до п. "ж" ч.1 ст.13 Закону №1788.

Так, згідно Закону №1788 право особи на призначення пенсії за віком на пільгових умовах надається жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу. При наявності зазначених складових особа має можливість реалізувати своє право на призначення їй та відповідно отримання пільгової пенсії. Дане право, яке реалізоване особою, в силу соціальної спрямованості діяльності Держави та положень принципу верховенства права, згідно якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, не може бути обмежене або скасоване (припинене) та на підставі нормативно-правових актів прийнятих після призначення такої пільгової пенсії.

У судовому засіданні встановлено, що право на призначення пільгової пенсії ОСОБА_3 реалізувала. Дана пільгова пенсія УПФУ ОСОБА_3 призначена відповідно до положень Закону №1788.

01.10.2011 р. набрав чинності Закон №3668, яким до ст.26 Закону №1058 внесено зміни.

Зокрема відповідно до ч.1 ст.26 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У зв'язку із зазначеними змінами до ст.26 Закону №1058, а також тим, що ОСОБА_3 народилась 28.11.1958 р., відповідач вважає, що вона мала право на призначення пенсії за віком після досягнення нею 57 р. 6 міс. (у даному разі не йде мова про пільгову пенсію). Тому, на думку УПФУ, відповідач зобов'язаний відшкодовувати йому фактичні витрати пов'язані із виплатою та доставкою пенсії, призначеної на пільгових умовах ОСОБА_3 до досягнення останньою 57 р. 6 міс., а саме до 28.05.2016 р.

Суд вважає таку позицію відповідача помилковою, виходячи із наступного.

Відповідно до загальнотеоретичних правил правозастосування, правовідносини між особами врегульовуються тієї нормою матеріального права, яка діє на момент виникнення, припинення, зміни цих правовідносин, якщо інше не передбачено законом.

Призначення 04.07.2005 р. пільгової пенсії ОСОБА_3 породило виникнення правовідносин між УПФУ та підприємцем-роботодавцем (у даному разі СТОВ "Агрофірма "Вілія") щодо відшкодування витрат пов'язаних із виплатою та доставкою пільгової пенсії. Дані правовідносини, на момент їх виникнення були врегульовані Законами №№1058,400 та Інструкцією №21-1, в редакціях чинних на той час.

Дані нормативно-правові акти передбачали, що позивач звільнений від відшкодування УПФУ фактичних витрат пов'язаних із виплатою та доставкою пільговій пенсії ОСОБА_3 до досягнення нею 55 річного віку, а саме до 28.11.2013 р., оскільки він є платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже враховуючи зазначене вище, положення Закону №3668, яким до ст.26 Закону №1058 внесено зміни, не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли 04.07.2005 р. між СТОВ "Агрофірма "Вілія" та УПФУ щодо відшкодування витрат пов'язаних із виплатою та доставкою пільгової пенсії ОСОБА_3, оскільки на той час вони були врегульовані іншими нормативно-правовим актами (Законами №№1058,400 та Інструкцією №21-1, в редакціях чинних на той час).

Закон №3668 не містить норм, як передбачають його зворотну дію в часі (ретроактивну форму).

За таких обставин, відповідач не мав права на збільшення строку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_3 до досягнення нею пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058 (зі змінами та доповненнями), оскільки ОСОБА_3 вийшла на пенсію до прийняття Закону № 3668 та на неї не розповсюджується його дія. За таких обставин щомісячне нарахування УПФУ після 28.11.2013 р. позивачу зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3 є протиправним.

При цьому суд зазначає, що обов'язок підприємства відшкодовувати УПФУ фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії є похідним від призначення такої пільгової пенсії особі. ОСОБА_3 вийшла на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі законодавства, яке надавало право на отримання пенсії за віком після досягнення 55 років, подальше коригування на законодавчому рівні цього віку жодним чином не може вплинути на право ОСОБА_3 щодо отримання пенсії, оскільки в іншому разі це б порушило принцип правової визначеності. В той ж час підприємство зобов'язано відшкодовувати пільгову пенсію до досягнення особою загального пенсійного віку, тобто у даному разі 55 років, а тому після досягнення ОСОБА_3 55 років жодних правових підстав для стягнення на користь УПФУ з підприємства витрат на виплату та доставку пільгової пенсії не має.

Правозастосування, яке у даних правовідносинах здійснює УПФУ суперечить принципам права, порушує принцип юридичної визначеності та може призвести до виникнення соціальної напруги.

Зазначена позиція суду відповідає усталеній практиці в адміністративній юстиції в справах цієї категорії. Зокрема аналогічна позиція відображена у справі №824/3097/14-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" до управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, яка пройшла всі інстанції в порядку адміністративного судочинства.

Обраний у цій справі позивачем спосіб захисту його порушених прав є належним та у повній мірі поновить порушені права позивача.

При цьому суд зазначає, що оскарження самих розрахунків витрат на виплату та доставку пенсій є невірним, оскільки такий розрахунок не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, а носить виключно інформативний характер для підприємства про обсяги відшкодування. Обов'язок підприємства відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії, виникає відповідно до положень Законів №400 та №1058, а не відповідно до отриманого розрахунку витрат на виплату та доставку пенсій. Також, суд вважає помилковим використовувати до цих правовідносин визначення «узгодженні платежі», оскільки термін «узгоджений» відсутній у будь-якому нормативному акті, яким унормовано питання відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, а є помилково запозиченим з податкового законодавства України, норми якого жодним чином не стосуються цих правовідносин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивач у справі частково довів суду обґрунтованість своїх позовних вимог.

Таким чином, аналізуючи викладене суд прийшов до висновку, що адміністративний позов сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вілія" до управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області про визнання протиправними дії щодо щомісячного нарахування після 01.01.2015 р. позивачу зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3 та визнання протиправними дії щодо збільшення строку зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3 з 01.01.2015 р.- підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує з Державного бюджету України на користь позивача, здійснені ним документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 73,08 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вілія" до управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області про визнання дій протиправними - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області щодо щомісячного нарахування після 01.01.2015 р. сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вілія" зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області щодо збільшення сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вілія" строку зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3 з 01.01.2015 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вілія" судові витрати у вигляді судового збору сплаченого квитанцією №36248822 від 22.07.2015 р. у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Анісімов

Постанова в повному обсязі складена 21 серпня 2015 р.