Справа № 2-а-2598/10/1970
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2010-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-2598/10/1970

05 серпня 2010 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої Подлісної І. М

секретаря Калиняк О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі до Суб 'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про звернення стягнення на активи боржника

встановив:

Державна податкова інспекція в Теребовлянському районі звернулася до адміністративного суду з адміністративним позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 740,00 гривень заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами шляхом звернення стягнення на активи боржника.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем були порушені п.п. 5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181-111 з наступними змінами та доповненнями, а саме: відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, що призвело до виникнення податкового боргу.

Представник позивача державної податкової інспекції Теребовлянському районі в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, стягнути з відповідача за рахунок його активів заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами на загальну суму 740,00 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, 04.08.2010 надав суду заперечення на позов та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач в запереченнях посилається на ту обставину, що він з квітня 2007 року не займався підприємницькою діяльністю, а отже підстав для нарахування та сплати податку не було.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва "від 03 липня 1998 року № 727/98 (надалі по тексту Указ) відповідач обрав спрощену систему оподаткування з 15 грудня 2006 року та здійснював підприємницьку діяльність у сфері "надання послуг легковим автотранспортом, надання послуг по управлінню автомобілями ".

В порушення п.п. 5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181-111 з наступними змінами та доповненнями відповідач не сплачував узгоджені суми податкових зобов'язань, що призвело до виникнення боргу.

Згідно п.п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181-111 з наступними змінами та доповненнями узгоджена сума податкового зобов'язання не сплачена платником податків у визначені законом строки визначається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно довідки Державної податкової інспекції в Теребовлянському районі від 31 травня 2010 року № 4845/19 станом на 28 травня 2010 року податковий борг позивача по платежах до бюджетів, картки особових рахунків яких ведуться в податковій інспекції, складає 740, 00 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Оцінивши зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 2 Указу Президента України «Про спрощену систему обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Стаття 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" (пункт 11) надає право органам державної податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Як свідчать матеріали справи відповідачем по справі були порушені вимоги вищевказаних норма пивно-правових актів при здійсненні фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1. ст. З Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Відповідно до розрахунків поданих позивачем загальна заборгованість суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 перед бюджетами та державними цільовими фондами становить 740,00 гривень, яку позивач просить стягнути в примусовому порядку за рахунок звернення стягнення на активи боржника.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не запереченні відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

керуючись Законами України "Про державну податкову службу України", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст. 17, 104, 105, 106КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок його активів заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 740,00 гривень, які перерахувати на р/р 0468, одержувач УДК у Теребовлянському районі, банк одержувача ГУДКУ в Тернопільській області, МФО 838012, код одержувача 23588154.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки передбачені ст. ст. 185 - 187 КАС України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.