Справа № 809/4137/13-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р. № 876/4205/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Мікули О.І.

за участю секретаря судових засідань: Волошин М.М.

представника позивача - Самокіша С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШИН» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШИН» до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області про визнання незаконними дій, визнання протиправними та скасування постанови, наказу і рішення, -

встановив:

24.12.2013 ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШИН» звернулося в суд із адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області у якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо проведення перевірки, визнати протиправними та скасувати постанову від 28.11.2013 № 115 про накладення штрафних санкцій, наказ від 08.11.2013 № 251, рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 28.11.2013 №№ 255, 256.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області 08.11.2013 не законно та за відсутності для цього підстав проведено позапланову перевірку магазину «Фокстрот» (пр. Грушевського, 12 у м. Калуш), який належить ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШИН», на предмет дотримання вимог чинного законодавства у сфері ринкового нагляду. Викладені відповідачем у акті перевірки характеристик продукції від 08.11.2013 висновки про порушення позивачем вимог пунктів 7, 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 № 1149 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 року № 810), пунктів 17, 19, 24 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 № 785 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2012 № 631), є помилковими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки національний знак відповідності містився на упаковці продукції, яку реалізовував позивач у магазині «Фокстрот», що знаходиться у м. Коломия, пр. Грушевського, 12. Тому, відповідачем протиправно винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №№ 255, 256 від 28.11.2013 року та постанову про накладення штрафних санкцій № 115 від 28.11.2013.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2014 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Із постановою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги доводи позивача про те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та п. 2.4 Порядку проведення перевірок затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 № 310 під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу. Як вказує апелянт, виходячи з депутатського звернення від 11.10.2013 № 216-к народного депутата України Бойка В.Б., яке стало підставою для проведення спірної позапланової перевірки, така повинна була бути проведена з питань продажу контрафактної продукції та товарів, які не сертифіковані (заборонені) для продажу в Україні. Проте, всупереч наведеному спірна перевірка об'єкта торгівлі позивача - магазину «Фокстрот» (пр. Грушевського, 12, м. Коломия, Івано-Франківська область) виходить за межі та предмет перевірки, які визначені у депутатському зверненні. З огляду на протиправність проведення перевірки, апелянт вважає незаконною винесену за її наслідками постанову про накладення штрафних санкцій.

Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на незаконність і рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, оскільки виходячи з положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» обґрунтованість заходів реагування має бути підтверджена адміністративним судом. Натомість ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» закріплює лише перелік заходів, які можуть здійснюватися ринковим наглядом та в будь-якому разі не звільняє, у передбачених законом випадках, органу ринкового нагляду від дотримання вимог щодо підтвердження обґрунтованості вжиття обмежувальних заходів адміністративним судом.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та зазначив, що наказ на проведення перевірки від 08.11.2013 № 251, що є предметом розгляду у цій справі, скасований наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 22.07.2014 № 840. Просить суд задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про його дату, час та місце, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення повістки, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.11.2013 посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області відповідно до наказу від 08.11.2013 № 251 (а.с. 72) та на підставі направлення від 08.11.2013 року № 270 (а.с. 30) проведено позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог чинного законодавства у сфері ринкового нагляду під час реалізації ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» продукції у магазині «Фокстрот», який розташований по пр. Грушевського, 12, м. Коломия, Івано-Франківська область.

За результатами вказаної перевірки складено акт перевірки характеристик продукції за № 0173 від 08.11.2013 (а.с.15-18), у якому зафіксовано факти введення в обіг продукції, а саме: 1) праска «Tefal» (FV 5248, д.в. - вересень 2013 року, вир.: Groupe SEB, Франція; м Елюлі, вул. Шмен дю Пті Буа, 4 М; Імпортер: ТОВ «ГСУ», вул. Мишуги, 7-А. прм. 9, м. Київ); 2) праска «Tefal» (FV 4680, д.в. - липень 2013 року, вир.: Groupe SEB, Франція: м. Елюлі, вул. Шмен дю Пті Буа, 4 М; Імпортер: ТОВ «ГСУ», вул. Мишуги, 7-А. прм. 9, м. Київ); 3) праска «Tefal» (FV 3320, д.в. - лютий 2013 року, вир.: Groupe SEB, Франція; м Елюлі, вул. Шмен дю Пті Буа, 4 М; Імпортер: ТОВ «ГСУ», вул. Мишуги, 7-А. прм. 9, м. Київ); 4) праска «Moulinex» (IM 1120, д.в. - листопад 2012 року, вир.: Groupe SEB, Франція; Імпортер: ТОВ «ГСУ», вул. Мишуги, 7-А. прм. 9, м. Київ); 5) праска «Roventa» (DW 8021, д.в. - 25.07.2013 року, вир.: Groupe SEB, Франція; Імпортер: ТОВ «ГСУ», вул. Мишуги, 7-А. прм. 9, м. Київ).

Встановлено, що на маркуванні товарів або на табличці з їх технічними даними не нанесено національний знак відповідності згідно з правилами застосування національного знака відповідності, чим порушено вимоги пункту 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 № 1149 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 810), пунктів 17, 19 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року № 785 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2012 року № 631).

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №№ 255, № 256 від 28.11.2013, якими обмежено надання ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку та обмежено надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (а.с. 24-29).

Також, Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області за результатами розгляду справи, акта перевірки характеристик продукції № 0173 від 08.11.2013, рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 255 та № 256 від 28.11.2013, винесено постанову № 115 від 28.11.2013, згідно якої до позивача за порушення вимог частини 2-4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та частини 2-4 статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» застосовано штрафні санкції у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 25500,00 грн. (а.с. 11-12).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки під час проведення перевірки відповідач діяв у межах наданої законом компетенції, з дотриманням усіх встановлених вимог та за наявності необхідних документів для проведення позапланової перевірки позивача, що підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Що стосується позовної вимоги про скасування постанови про накладення штрафних санкцій, то суд першої інстанції також вказав на відсутність підстав для її задоволення, оскільки правилами застосування національного знака відповідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 № 1599, визначено загальні вимоги щодо нанесення на продукцію національного знака відповідності, які підлягають обов'язковому застосуванню, за умови, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. При цьому особливості застосування національного знака відповідності на продукцію, яку реалізовував позивач, встановлені Технічним регламентом низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 № 1149 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 810), та Технічним регламентом з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 № 785 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2012 № 631). Пункт 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання передбачає, що національний знак відповідності наноситься на кожний виріб електрообладнання, а пункт 19 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання - на апаратуру або на табличку з її технічними даними. З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що першочергово національний знак відповідності наноситься на продукцію або на табличку з її технічними даними і тільки у випадку, коли його нанесення на апаратуру неможливе або невиправдане через її конструкцію, національний знак відповідності повинен бути нанесений на пакування та на супровідні документи. При цьому, позивачем не заперечується сам факт відсутності національного знаку відповідності на продукції або на табличці з її технічними даними. Докази, які б підтверджували маркування національним знаком відповідності безпосередньо на продукції, зазначеній в акті перевірки характеристик продукції від 08.11.2013, суду не представлено. Позивачем також не подано суду доказів про те, що нанесення національного знаку відповідності на вищевказану продукцію неможливе або невиправдане через її конструкцію, внаслідок чого національний знак відповідності і було нанесено на її пакування та на супровідну документацію.

Оскільки відповідачем за результатами проведеної перевірки встановлено факт відсутності на ній та на табличці з її технічними даними національного знаку відповідності, суд першої інстанції дійшов висновку, що начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області правомірно, з урахуванням вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль не харчової продукції», прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон №877-V) заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Абзацом 5 частини 1 статті 6 Закону № 877-V передбачено, що однією з підстав для здійснення позапланових заходів є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлені Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 № 2735-VI (далі - Закон № 2735-VI).

При цьому, у частині 2 статті 7 даного Закону встановлено, що суб'єкти господарювання в межах здійснення ринкового нагляду також користуються правами, визначеними Законом № 877-V.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 10 Закону № 2735-VI, ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, які встановлюються Президентом України.

За змістом Переліку органів ринкового нагляду та сфер їх відповідальності, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 573, Державна інспекція з питань захисту прав споживачів України здійснює нагляд, зокрема, щодо комп'ютерної та побутової техніки.

Абзацом 3 пунктом 1 Положення про Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів України, яке затверджене Указом Президента України від 13.04.2011 №465/2011, передбачено, що даний орган є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 2735-VI одним із заходів ринкового нагляду є перевірка характеристик продукції.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону № 2735-VI органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Частиною 5 статті 23 Закону № 2735-VI передбачено, що перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Підпунктом «а» пунктом 2 частини 1 статті 24 Закону № 2735-VI встановлено, що органи ринкового нагляду проводять позапланові перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів за зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об'єднань споживачів), у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію.

Частиною 2 статті 24 Закону № 2735-VI визначено, що під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених пунктом 1 і підпунктом «а» пункту 2 частини першої цієї статті:

1) на початковому етапі перевірки об'єктами перевірки є:

а) наявність на продукції Національного знака відповідності (у тому числі ідентифікаційного коду призначеного органу з оцінки відповідності), якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання правил застосування і нанесення Національного знака відповідності;

б) наявність супровідної документації, яка має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкція з користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено нормативно-правовими актами (у тому числі технічними регламентами), та їх відповідність встановленим вимогам;

в) наявність декларації про відповідність, якщо згідно з технічним регламентом на відповідний вид продукції продукція при її розповсюдженні має супроводжуватися такою декларацією;

2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені:

а) обстеження зразків відповідної продукції та ідентифікація виробника продукції;

б) відбір та експертиза (випробування) зразків продукції (у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам).

Таким чином, Державна інспекція з питань захисту прав споживачів України виступає органом ринкового нагляду, на який відповідно до закону покладено повноваження щодо проведення перевірок характеристик певних видів нехарчової продукції. Перевірка може проводитись за зверненням споживачів та правоохоронних органів на підставі наказу органу ринкового нагляду, погодженого центральним органом виконавчої влади.

29.10.2013 Державною інспекцією з питань захисту прав споживачів України отримано лист Генеральної прокуратури України від 21.10.2013 року № 07/1/3-16314-13, в якому йдеться про необхідність перевірки у межах компетенції даного органу обставин, викладених у зверненні народного депутата України Бойка В.Б. від 11.10.2013 року №216-к щодо фактів продажу у торговій мережі магазинів побутової техніки «Фокстрот» несертифікованої продукції.

05.11.2013 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Івано-Франківській області отримано лист Державної інспекції з питань захисту прав споживачів України «Щодо проведення позапланових заходів» від 05.11.2013 № 5090-2-7/6, в якому йдеться про необхідність проведення позапланових заходів з перевірки продукції, яка реалізується у торгівельній мережі магазинів побутової техніки «Фокстрот», на предмет дотримання вимог законодавства у сфері здійснення державного ринкового нагляду та захисту прав споживачів.

На виконання цього листа Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Івано-Франківській області винесено наказ від 08.11.2013 № 251 про проведення позапланової перевірки продукції з метою здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів при здійсненні господарської діяльності ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», магазин «Фокстрот» за адресою: м. Коломия, пр. Грушевського, 12, Івано-Франківська область та видано направлення від 08.11.2013 року № 270.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що відповідач вийшов за межі та предмет перевірки, оскільки як вбачається у депутатському зверненні від 11.10.2013 № 216-к порушувалось питання щодо проведення перевірки товарів, які не сертифіковані (заборонені для продажу) в Україні.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-III сертифікацією - є процедура, за допомогою якої визнаний в установленому порядку орган документально засвідчує відповідність продукції, систем якості, систем управління якістю, систем екологічного управління, персоналу встановленим законодавством вимогам.

Згідно з п. 1 Правил застосування національного знака відповідності, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2001 року №1599 (далі - Правила № 1599), національний знак відповідності засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї.

Отже, нанесення на продукцію національного знака відповідності є частиною здійснення процедури сертифікації, а перевірка наявності даного знака на продукції здійснюється органами ринкового нагляду в межах перевірки характеристик продукції, як це передбачено частиною 2 статті 24 Закону № 2735-VI.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач під час проведення перевірки діяв у межах наданої законом компетенції, з дотриманням усіх встановлених вимог та за наявності необхідних документів для проведення позапланової перевірки позивача, що підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування рішень про застосування обмежувальних (коригувальних) заходів, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII (далі - Закон № 1023-XII) споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну.

Згідно з абз. 1-2 ч. 4 ст. 14 Закону № 1023-XII продукція, на яку актами законодавства або іншими нормативними документами встановлено обов'язкові вимоги щодо забезпечення безпеки для життя, здоров'я споживачів, їх майна, навколишнього природного середовища і передбачено нанесення національного знака відповідності, повинна пройти встановлену процедуру оцінки відповідності. Виробник має право маркувати продукцію національним знаком відповідності за наявності декларації про відповідність та/або сертифіката відповідності, виданих згідно із законодавством. Реалізація продукції (у тому числі імпортних товарів) без маркування національним знаком відповідності та/або без сертифіката відповідності чи декларації про відповідність забороняється.

Пунктом 2 Правил № 1599, передбачено, що знак відповідності наноситься тільки на ті види продукції, опис яких міститься в технічних регламентах. При цьому нанесення знака відповідності є обов'язковим.

Пунктами 4-5 Правил № 1599 встановлено, що знак відповідності наноситься на продукцію безпосередньо її виробниками, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Знак відповідності наноситься на виріб та/або на етикетку, тару, пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Місце та спосіб нанесення (друкування, наклеювання, гравірування, травлення, штампування, лиття тощо) знака відповідності визначається виробником продукції.

Пунктом 7 Правил № 1599 визначено, що технічними регламентами можуть встановлюватися особливості застосування знака відповідності.

Відповідно до п. 7 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149 (Технічний регламент № 1149), перед введенням в обіг на електрообладнання повинен бути нанесений національний знак відповідності, який підтверджує відповідність електрообладнання вимогам цього Технічного регламенту, включаючи виконання процедури оцінки відповідності (внутрішній контроль виробництва) згідно з додатком 3 до цього Технічного регламенту.

Згідно з пунктом 9 Технічного регламенту № 1149, у разі коли на електрообладнання поширюється дія інших технічних регламентів, які передбачають нанесення національного знака відповідності, наявність на електрообладнанні національного знака відповідності означає, що воно вважається таким, що відповідає вимогам інших технічних регламентів. У разі коли протягом періоду впровадження інших технічних регламентів виробник може застосовувати той чи інший технічний регламент, національний знак відповідності свідчить про відповідність вимогам лише тих технічних регламентів, які були застосовані виробником. При цьому особливості застосування технічних регламентів наводяться в документації, повідомленнях або інструкціях, які згідно з цими технічними регламентами супроводжують електрообладнання.

Пунктом 10 Технічного № 1149, передбачено, що Національний знак відповідності має відповідати вимогам, наведеним у додатку 4 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності наноситься виробником чи уповноваженим представником виготовлювача продукції в Україні на кожний виріб електрообладнання або, якщо це неможливо, на пакування, інструкцію або документ, в якому визначені гарантійні зобов'язання, у спосіб, що забезпечує його видимість, розбірливість та незмивність.

Пунктом 17 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року № 785 (далі - Технічний регламент № 785), встановлено, що на апаратуру, відповідність якої цьому Технічному регламенту було доведено із застосуванням процедури, установленої у пунктах 13 або 14 цього Технічного регламенту, наноситься національний знак відповідності. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважений представник.

Пунктом 18 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 року №785, визначено, що зображення національного знака відповідності виконується відповідно до опису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599. У разі зменшення або збільшення зображення національного знака відповідності необхідно дотримуватися вимог, установлених в описі національного знака відповідності.

В силу вимог пункту 19 Технічного регламенту № 785, Національний знак відповідності наносять на апаратуру або на табличку з її технічними даними згідно з правилами застосування національного знака відповідності затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599.

На підставі аналізу наведених норм суд першої інстанції вірно вказав, що першочергово національний знак відповідності наноситься на продукцію або на табличку з її технічними даними і тільки у випадку, коли його нанесення на апаратуру неможливе або невиправдане через її конструкцію, національний знак відповідності повинен бути нанесений на пакування та на супровідні документи.

При цьому, позивачем у позовній заяві не заперечується сам факт відсутності національного знаку відповідності на продукції або на табличці з її технічними даними. Відсутність національного знаку відповідності безпосередньо на продукції або на табличці з її технічними даними підтверджується листом позивача від 28.11.2013 № 2811, у якому він вказує, що такий знак нанесений на упаковку чи супровідну документацію. Доказів, які б підтверджували маркування національним знаком відповідності безпосередньо на продукції, зазначеній в акті перевірки характеристик продукції від 08.11.2013, суду не представлено. Позивачем також не подано суду доказів про те, що нанесення національного знаку відповідності на вищевказану продукцію неможливе або невиправдане через її конструкцію, внаслідок чого національний знак відповідності і було нанесено на її пакування та на супровідну документацію. Той факт, що національний знак відповідності може бути нанесений безпосередньо на продукцію підтверджується і вказаним вище листом позивача від 28.11.2013 № 2811, у якому ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» повідомило відповідача, що після проведення перевірки з метою уникнення непорозумінь додаткове маркування Національним знаком відповідності нанесено безпосередньо на товари, які зазначені у п. 1-5 Акта перевірки від 08.11.2013 № 0173.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» в порушення вимог пункту 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, пунктів 17, 19 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання у магазині «Фокстрот» (пр. Грушевського, 12 м. Коломия, Івано-Франківської області) реалізовувало продукцію, на яку не нанесено національний знак відповідності.

Оскільки відповідачем 08.11.2013 за результатами проведеної перевірки характеристик продукції встановлено факт відсутності на ній та на табличці з її технічними даними національного знаку відповідності, начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області правомірно, з урахуванням вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль не харчової продукції», прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 255 від 28.11.2013 шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами у строк до 23.12.2013 (а.с. 24-26).

Згідно частини 5 статті 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль не харчової продукції» тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення, зокрема, про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження. Тимчасова заборона надання продукції на ринку запроваджується одночасно з прийняттям рішень, зазначених у цій частині.

Отже, начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області правомірно, відповідно до частини 5 статті 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль не харчової продукції», прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 256 від 28.11.2013 шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку. При цьому згідно вказаного рішення строк дії тимчасової заборони надання продукції на ринку встановлено до 23.12.2013, що відповідає строку, який надано позивачу для приведення вказаної продукції у відповідність із встановленими вимогами (а.с. 27-29).

Суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивача, що з огляду на приписи частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у відповідача відсутні повноваження щодо прийняття оскаржуваних рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, оскільки вказаною нормою визначено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Відповідно до частини 4 статті 4 цього Закону виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Таким чином, інші заходи реагування, які можуть бути вжиті органом державного нагляду (контролю), визначено Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль не харчової продукції», який у спірних відносинах є спеціальним.

Згідно частини 1 статті 22 цього Закону одним з видів заходів ринкового нагляду є, зокрема, обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку.

При цьому слід відмітити, що вказаним Законом закріплено підстави та визначено порядок вжиття органами ринкового нагляду обмежувальних (корегувальних) заходів.

Таким чином, рішення про вжиття обмежувальних заходів № 255 від 28.11.2013 та № 256 від 28.11.2013 прийняті начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області на підставі, у межах та у спосіб, передбачений Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль не харчової продукції», цим Законом не передбачено підтвердження обґрунтованості вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів адміністративним судом, доводи позивача з цього приводу є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафних санкцій від 28.11.2013 № 115, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як уже встановлено судом, позивач у магазині «Фокстрот», що знаходиться адресою: пр. Грушевського, 12, м. Коломия, Івано-Франківської області, реалізовував продукцію, на якій не було нанесено національного знаку відповідності.

Поряд з цим, позивачем не представлено відповідачу в ході проведеної перевірки документацію, що дає змогу встановити найменування та місце знаходження виробника або особи, яка поставила цю продукцію, що підтверджується актом перевірки № 0173 від 08.11.2013 (а.с. 15-18), листом позивача від 28.11.2013 року (а.с. 19-23).

Доводи позивача, що він не вводив зазначену в акті продукцію в обіг є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 1 «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010 року № 2736-VI введення продукції в обіг - це перше надання продукції на ринку України.

Згідно з ч. 7 ст. 8 Закону № 2735-VI у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб'єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб'єкту господарювання цю продукцію.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 2735-VI передбачено, що виробник, уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг.

Отже, в разі якщо під час проведення перевірки характеристик продукції орган ринкового нагляду не може ідентифікувати виробника продукції, щодо якої виявлено допущення порушення вимог закону, на суб'єкта господарювання покладається обов'язок доведення того, що він не є такою особою.

З акта перевірки вбачається, що під час її проведення документи на підтвердження походження продукції (накладні, договори на придбання) позивачем не надавались.

Ненадання таких документів підтверджується і листом позивача від 28.11.2013 № 2811, у якому ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» сам вказує на те, що посадові особи відповідача звертались до Товариства з вимогою надати документи, які дають змогу ідентифікувати суб'єкта господарювання, який поставив продукцію перелічену у розділі І акта перевірки (а.с. 21). У цьому ж листі позивач вказує на відсутність підстав для такої вимоги, так як кожна одиниця товару супроводжується інформацією про найменування та адресу виробника і імпортера.

Однак, такі посилання позивача є безпідставні оскільки належними документами на підтвердження походження продукції є накладні, договори на придбання, тощо. Надання таких документів під час розгляду справи у суді не може бути взято до уваги, оскільки ці документи не були надані Товариством на вимогу Інспекції, тому згідно ч. 7 ст. 8, п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 2735-VI, позивач вважається особою, яка ввела дану продукцію в обіг.

Щодо посилання апелянта на скасування наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.07.2014 № 840 наказу Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області від 08.11.2013 № 251 «Про направлення на проведення позапланової перевірки», то суд апеляційної інстанції зазначає, що вирішального правового значення такий факт для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не має. При цьому, такий наказ був лише передумовою для початку перевірки, його було реалізовано, встановлено факти порушень, а ухвалені за наслідками перевірки акти не можуть піддаватися сумніву лише з формальних підстав. Окрім того, наказ про проведення перевірки було скасовано після розгляду справи судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШИН» - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі № 809/4137/13а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

О.І. Мікула

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 21.08.2015.