Справа № 2-а-579/10/2270
Суддя: Боровицький О.А.
Дата ухвалення: 2010-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-579/10/2270
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2010 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Виробничо-торгівельне приватне підприємство "Автокомфорт" до Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Виробничо-торгівельне приватне підприємство "Автокомфорт" звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень. Позовні вимоги вмотивовані тим, що ДПІ у м. Хмельницькому на підставі висновків викладених в акті перевірки від 08 травня 2009 р. №4263/23-4/22768635 прийнято відносно позивача податкові повідомлення-рішення від 11 червня 2009 року №/0/4754, №/0/4755. За результатами розгляду скарги позивача, відповідачем відносно позивача прийнято податкові повідомлення рішення від 27 серпня 2009 року № /1/6595, №/1/6594. Позивач вважає, що акт перевірки, висновки викладені в ньому та податкових повідомленнях-рішеннях є неправомірними, податкові повідомлення - рішення є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки суперечать вимогам ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", ст.ст. 4, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Хмельницькому від 11 червня 2009 року №/0/4754, №/0/4755 та від 27 серпня 2009 року № /1/6595, №/1/6594.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини на які посилається позивач у позовній заяві, подав суду додаткові обґрунтування позовних вимог, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, подали суду письмові заперечення, зміни до заперечень та додаткові заперечення, пояснили, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ВТПП "Автокомфорт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року. За результатами перевірки складено акт від 08 травня 2009 р. №4263/23-4/22768635. Встановлено порушення позивачем вимог п.п.1.22.2 п.1.22 ст.1, п.п.4.1.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.5.9, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, в сумі 1276265 грн. та п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 564129 грн. На підставі порушень виявлених перевіркою та за результатами розгляду скарги позивача відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення. На підставі акту перевірки та за результатами розгляду скарги позивача ДПІ у м. Хмельницькому прийнято податкові повідомлення-рішення від 11 червня 2009 року №/0/4754 та 27 серпня 2009 року № /1/6595 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем 1276265 грн., за штрафними санкціями 935185 грн., всього 2211450 грн., від 11 червня 2009 року №/0/4755 та 27 серпня 2009 року , №/1/6594 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість за основним платежем 564129 грн., за штрафними санкціями 282065 грн., всього 846194 грн. Представники відповідача вважають, що висновки викладені в акті перевірки відповідають дійсним обставинам справи, податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона працює директором ПП "Альпи", свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона працює головними бухгалтером ТОВ "Ельбрус" між вказаними підприємствами у 2006 та у 2007 роках господарські операції не здійснювались, мало місце надання грошових коштів у тимчасове користування.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 26 березня по 29 квітня 2009 року ДПІ у м. Хмельницькому проведена документальна невиїзна перевірка виробничо-торгівельного приватного підприємства "Автокомфорт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 08 травня 2009 р. №4263/23-4/22768635, відповідно до висновків акту, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.п.1.22.2 п.1.22 ст.1, п.п.4.1.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.5.9, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та вимог п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

На підставі акту перевірки та за результатами розгляду скарги позивача ДПІ у м. Хмельницькому прийнято податкові повідомлення-рішення від 11 червня 2009 року №/0/4754 та 27 серпня 2009 року № /1/6595 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем 1276265 грн., за штрафними санкціями 935185 грн., всього 2211450 грн., від 11 червня 2009 року №/0/4755 та 27 серпня 2009 року , №/1/6594 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість за основним платежем 564129 грн., за штрафними санкціями 282065 грн., всього 846194 грн.

Судом встановлено, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.п.1.22.2 п.1.22 ст.1, п.п.4.1.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.5.9, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та вимог п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" ґрунтуються на встановленні фактів:

- безпідставного формування податкового кредиту у 2007 році на загальну суму ПДВ в розмірі 396690 грн. та заниження доходу від продажу товарів (робіт, послуг) в сумі 1224089 грн. в наслідок здійснення господарських операцій на протязі 2006-2008 років між позивачем та ПП "Альпи", ТОВ "Ельбрус";

- заниження податкового зобовязання з ПДВ на суму 56832 грн., в наслідок зниження обєкту оподаткування при реалізації ТОВ "Меркурій ЛТД" приміщень виробничої бази у листопаді 2007 року за ціною продажу 15235 грн., при вартості вказаного обєкта відповідно до рівня звичайних цін 284161 грн.;

- не віднесення до складу валових доходів інших доходів в сумі 1314434 грн. одержаних позивачем з призначенням платежу поповнення статутного фонду, та таких які є безповоротною фінансовою допомогою;

- не включення до складу валових доходів сум поворотної фінансової допомоги отриманої від засновника ОСОБА_5 в сумі 466895 грн., та сум умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 37602 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до рішення господарського суду Хмельницької області від 18 січня 2010 року у справі № 4/79-Н визнано недійсним фіктивний договір №6 від 03.01.2006 року, укладений між ТОВ "Ельбрус"-Постачальник, та ВТПП "Автокомфорт" - Покупець; визнати недійсним фіктивний договір №8 від 03.01.2006 року, укладений між ПП "Альпи" - Постачальник, та ВТПП "Автокомфорт" - Покупець; визнано удаваними правочини (дії з перерахування грошових коштів, начебто за товар) між ВТПП "Автокомфорт" та ПП "Альпи" у 2006 та 2007 роках, а саме: перерахування коштів ВТПП "Автокомфорт" на користь ПП "Альпи" в сумі 2 898 650,00 грн. у 2006 році та 783 500,00 грн. у 2007 році мали удаваний характер з метою приховання правочину з надання 'ВТПП "Автокомфорт" безоплатної позички грошових коштів ПП "Альпи"; перерахування коштів ПП "Альпи" на користь ВТПП "Автокомфорт" в сумі 2 656 162,50 грн. у 2006 році та 700 145,00 грн. у 2007 році мали удаваний характер з метою приховати повернення безоплатної позички грошових коштів; визнати удаваними правочини (дії з перерахування грошових коштів, начебто за товар) між ВТПП "Автокомфорт" та ТОВ "Ельбрус" у 2006 та 2007 роках, а саме: отримання коштів ВТПП "Автокомфорт" від ТОВ "Ельбрус" в сумі 3 502 200,00 грн. у 2006 році та 1 183 190,00 грн. у 2007 році мали удаваний характер з метою приховання правочину з отримання ВТПП "Автокомфорт" безоплатної позички грошових коштів від ТОВ "Ельбрус"; перерахування коштів ВТПП "Автокомфорт" на користь ТОВ "Ельбрус"в сумі 3 321 400,00 грн. у 2006 році та 919 400,00 грн. у 2007 році мали удаваний характер з метою приховати повернення безоплатної позички грошових коштів.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що висновки відповідача, що до безпідставного формування податкового кредиту у 2007 році на загальну суму ПДВ в розмірі 396690 грн. та заниження доходу від продажу товарів (робіт, послуг) в сумі 1224089 грн. в наслідок здійснення господарських операцій на протязі 2006-2008 років між позивачем та ПП "Альпи", ТОВ "Ельбрус" не відповідають дійсним обставинам справи, є протиправними.

Відповідно до п.п.1.20.10 п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, а для платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, - також відповідно до принципів регулювання цін, встановлених таким законом. Податковий орган має право застосувати звичайні ціни для визначення бази оподаткування у випадках, передбачених законом, незалежно від виду господарської операції, що здійснюється платником цього податку, або податкового статусу іншої сторони такої операції.

Згідно з вимогами Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами":

пп.4.3.1 п.4.3 ст.4 - якщо контролюючий орган не може самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків згідно з підпунктом «а» пп.4.2.2 ст.4 цього Закону у зв'язку з невстановленням фактичного місцезнаходження підприємства чи його відокремлених підрозділів, місцезнаходження фізичної особи або ухиленням платника податків чи його посадових осіб від надання відомостей, передбачених законодавством, а також якщо неможливо визначити суму податкових зобов'язань у зв'язку з неведенням платником податків податкового обліку або відсутністю визначених законодавством первинних документів, сума податкових зобов'язань платника податків може бути визначена за непрямим методом. Цей метод може застосовуватися також у випадках, коли декларацію було подано, але під час документальної перевірки, що проводиться контролюючим органом, платник податків не підтверджує розрахунки, наведені у декларації, наявними документами обліку у порядку, передбаченому законодавством.

пп.4.3.2 п.4.3 ст.4 - за непрямим методом податкове зобов'язання визначається за оцінкою витрат платника податків, приросту його активів, кількості осіб, які перебувають з ним у відносинах найму, а також оцінкою інших елементів податкових баз, які приймаються для розрахунку податкового зобов'язання щодо конкретного податку, збору (обов'язкового платежу) відповідно до закону.

Якщо підставою для застосування непрямих методів є відсутність окремих документів обліку, такий метод може застосовуватися виключно для визначення об'єкта оподаткування або його елементів, пов'язаних із такими документами. Якщо платник податків подає інші документи обліку або інші підтвердження, достатні для визначення показників відсутніх документів обліку, непрямі методи не застосовуються.

пп.4.3.3 п.4.3 ст.4 - методика визначення суми податкових зобов'язань за непрямими методами затверджується законом і є загальною для всіх платників податків. Порядок застосування непрямих методів визначення суми доходів фізичної особи визначається з урахуванням норм закону з питань оподаткування доходів фізичних осіб.

Таким чином, визначення податкового зобов'язання платнику податків на підставі даних Головного управління статистики у Хмельницький області що до вартості введених нежитлових приміщень виробничо-торгівельного призначення у Хмельницький області що міститься у довідці №05-33/117 від 09.04.2009 року за своєю суттю є непрямими методами визначення суми податкового зобов'язання, порядок застосування якого на даний час законодавчо не визначений, через що останній не підлягає застосуванню.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання про безпідставність визначення відповідачем податкового зобовязання по ПДВ на суму 56832 грн. в наслідок реалізації ТОВ "Меркурій ЛТД" приміщень виробничої бази у листопаді 2007 року за ціною продажу 15235 грн.

Відповідно до банківських виписок засновником позивача ОСОБА_5 на рахунки підприємства в період часу з 18 квітня по 04 липня 2008 року внесено готівкові кошти на загальну суму 1269129 грн., з призначенням платежу "Поповнення статутного фонду".

ВТПП "Автокомфорт" є юридичною особою, зареєстроване згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08.06.1995 року, форма власності приватна. Відповідно п.п. 5.2 Статуту позивача для забезпечення діяльності підприємства створюється статутний фонд за рахунок грошових вкладів Засновника, засновником підприємства є ОСОБА_5 Згідно додатку до статуту позивача затвердженого рішенням власника підприємства "Автокомфорт" від 26 червня 2008 року статутний фонд товариства створено за рахунок вкладів у розмірі 2000000 грн., вказані зміни до статуту зареєстровані державним реєстратором 17.11.2009 року. та засвідчено реєстраційним записом. Відповідно до протоколу зборів учасників ВТПП "Автокомфорт" від 23 травня 2008 року №7 статутний фонд збільшено на 68049 грн., від 29 травня 2008 року №8 збільшено на 11400 грн., від 07 липня 2008 року №14 збільшено на 91103 грн., від 13 червня 2008 року №9 збільшено на 57981 грн., від 03 липня 2008 року №10 збільшено на 196940 грн., від 04 липня 2008 року №11 збільшено на 49000 грн., від 04 липня 2008 року №12 збільшено на 63260 грн., від 04 липня 2008 року №13 збільшено на 190000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.113 Господарського кодексу України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно п.п.1.8. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» корпоративні права - право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної частки прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства, незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства, підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної особи, або в інших організаційно-правових формах.

Аналізуючи вищевикладені обставини, виходячи із змісту поняття "фінансова допомога", визначеного п.п.1.22.1 п.1.22 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" суд вважає, що фактично на рахунок позивача надходили кошти від засновника підприємства в якості внеску в статутний фонд підприємства на підставі рішення зборів учасників підприємства прийнятого в межах наданих повноважень визначених ст.ст.65, 72 та 135 ГК України ,а також у відповідності до Статуту позивача, а отже позивачем правомірно не віднесено до складу валових доходів, доходи в сумі 1314434 грн. як внески в статутний фонд.

Відповідно пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до доходи з інших джерел складаються з сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.

Згідно п.п.1.22.2 п.1.22 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Відповідно п.п.1.22.1 п.1.22 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до безповоротної фінансової допомоги відноситься сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Враховуючи вищенаведене приходить до переконання,що відповідачем правомірно зроблено висновок що до не включення позивачем до складу валових доходів сум поворотної фінансової допомоги отриманої від засновника ОСОБА_5 в сумі 466895 грн., та сум умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 37602 грн.

Суд позбавлений можливості та не наділений повноваженнями визначити суму податкового зобов'язання та штрафних санкцій за платежем податок на прибуток приватних підприємств з урахуванням правомірності висновків відповідача, щодо порушення позивачем п.п.1.22.2 п.1.22 ст. 1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Керуючись Законами України "Про державну податкову службу в Україні", "Про оподаткування прибутку підприємств", "Про податок на додану вартість", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" ст.ст. 7, 8, 9, 11, 71, 86, 99, 158, 159, 161, 162, 163, 167 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому від 11 червня 2009 року №/0/4754 та 27 серпня 2009 року № /1/6595 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем 1276265 грн., за штрафними санкціями 935185 грн., всього 2211450 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Хмельницькому від 11 червня 2009 року №/0/4755 та 27 серпня 2009 року , №/1/6594 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість за основним платежем 564129 грн., за штрафними санкціями 282065 грн., всього 846194 грн.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 23 червня 2010 року

Суддя ОСОБА_1