Справа № 2-а/2312/1328/11
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/2312/1328/11
У Х В А Л А

про попереднє судове засідання

"24" березня 2011 р.Маньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1.
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі про визнання притиправною бездіяльності УПФ України в Маньківському районі, перерахунок та виплату пенсії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання притиправною бездіяльності УПФ України в Маньківському районі, перерахунок та виплату пенсії.

На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є обов'язком держави.

Згідно ст. 16 Конституції України подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов'язком держави.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№796-XII від 28.02.1991 р. (далі по тексту - Закон № 796 - XII)

У відповідності до ст. 9 цього Закону, особами, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивачу, як постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, з 13.07 2009 року встановлено II групу інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного із дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується: висновком ОСЛКК № 14060 від 02.11.2009 р.; випискою із акту МСЕК Сер. ЧЕР №006192 від 20.07.2009 р.; випискою із акту МСЕК Серія 10 ААА №256003 від 06.12.2010 р.; посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) серія А №152030 С, виданим 17.12.2009 року Черкаською обласною державною адміністрацією.

Позивач вважає, що відповідачем постійно, з часу призначення пенсії, грубо порушуються його конституційні права на належне пенсійне забезпечення у зв'язку із заподіянням шкоди здоров'ю та втратою працездатності.

Так, відповідно до ст. 49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із ст. 50 Закону №796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Розмір державної пенсії передбачено ст. 54 Закону №796-XII, в частині 3 якої вказано, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Розрахунок пенсії, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону №796-XII, ст. 13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" проводиться, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003 року ( далі - Закон №1058-ІУ), який набрав чинності з 01.01.2004 року, встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Посилання відповідача на положення частини третьої ст. 28 Закону № 1058-ІУ не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку розмірів інших, пов'язаних із нею, пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною першою цієї статті (постанова ВАС України від 14.102010 р. у справі К-32139/09).

У відповідності до п.4. постанови від 23.07.1991 р. N 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", с. Кути Маньківського р-ну Черкаської обл., входить до переліку населених пунктів зони посиленого радіоекологічного контролю.

У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону № 796 - XII пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, підвищуються у розмірах однієї мінімальної заробітної плати.

Пунктом 28 розділу II закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 01 січня 2008 року, внесено зміни до Закону № 796 - XII.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 28 розділу II Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, у 2008 році саме з 22 травня - дня прийняття Конституційним судом України рішення № 10-рп/2008 - у відповідача виникло зобов'язання перерахувати державну та додаткову пенсію у розмірах, встановлених Законом № 796 - XII, в редакції закону до 01 січня 2008 року. (постанова ВАС України від 01.10.2010р. справа№33658/09).

Отже, з 22 травня 2008 року відповідач повинен був проводити доплату до пенсії у відповідності до ст. 39 Закону № 796 - XII.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 року затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність у розмірах, що діяли у грудні 2008 року, тобто 498 грн. Ч. 2 ст. 54 закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" з 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну особу, які втратили працездатність становить 573 грн.

Згідно зі ст. 52 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність та становить: з 1 січня - 695 грн., з 1 квітня - 706 грн., з 1 липня - 709 грн., з 1 жовтня - 723 грн., з 1 грудня - 734 грн.

У відповідності до ст. 24 Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність із 01.01.2011 р. становить - 750 грн.

Ст. 55 ЗУ "Про державний бюджет України на 2009 рік" установлено з 01.01.2009 року розмір мінімальної заробітної плати 605 гривень, з 1 квітня 2009 року - 625 гривень, з 1 липня 2009 року - 630 гривень, з 1 жовтня 2009 року - 650 гривень, з 1 листопада 2009 року - 744 гривні на місяць.

У відповідності до статті 53 ЗУ "Про державний бюджет України на 2010 рік" у 2010 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить: з 1 січня - 869 грн., з 1 квітня - 884 грн., з 1 липня - 888 грн., з 1 жовтня - 907 грн., з 1 грн. - 922 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2011 рік", з 1 січня 2011 року розмір мінімальної заробітної плати становить 941 грн.

Враховуючи вищевикладене, розмір пенсії, яка повинна виплачуватись позивачу у 2011 р. має становити: 6000,00 грн. - розмір державної пенсії у відповідності до ст. 54 Закону № 796 -XII;

562,50 грн. - розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до ст. 50 Закону № 796 - XII;

941,00 грн. - підвищення пенсії згідно із ст. 39 Закону № 796 - XII;

Разом: 7503,50 грн. (сім тисяч п'ятсот три грн. 50 коп.)

Проте, на даний час позивачеві нараховується пенсія у розмірі 818,47 грн., таким чином в поточному році щомісячно позивачеві не доплачується пенсії на суму: (7503,50 - 818,47) = 6685,03 (шість тисяч шістсот вісімдесят п'ять грн., 03 коп.).

За період із 13.07.2009 року по 01.03.2011 року позивач мав отримувати пенсії у таких розмірах:

з 13 липня2009498X8+498X75 %+630 =3056,85грн.
серпень2009498X8+498X75 %+630 =4987,50грн.
вересень2009498X8+498X75 %+630 =4987,50грн.
жовтень2009498X8+498X75 %+650 =5007,50грн.
листопад2009573X8+573X75 %+744 =5757,75грн.
грудень2009573X8+573X75 %+744 =5757,75грн.
січень2010695X8+695X75 %+869 =6950,25грн.
лютий2010695X8+695X75 %+869 =6950,25грн.
березень2010695X8 +695X75 %+869 =6950,25грн.
квітень2010706X8+706X75 %+884 =7061,50грн.
травень2010706X8+706X75 %+884 =7061,50грн.
червень2010706X 8+706X75 %+884 =7061,50грн.
липень2010709X8 +709X75 %+888 =7091,75грн.
серпень2010709X8 +709X75 %+888 =7091,75грн.
вересень2010709X8+709X75 %+888 =7091,75грн.
жовтень2010723X8 +723X75 %+907 =7233,25грн.
листопад2010723X8 +723X75%+907 =7233,25грн.
грудень2010734X8+734X75%+922 =7344,50грн.
січень2011750X8+750X75%+941 =7503,50грн.
загальна сума пенсії становить: 122179,85 грн.

Проте, відповідач, керуючись підзаконними актами та законами, які визнано неконституційними нараховує пенсію, яка є значно меншою, ніж передбачена чинним законами України, чим спричиняє позивачу значних збитків.

Щоб вирішити зазначене питання позивач 27.01.2011 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Маньківському районі Черкаської області із письмовою заявою про перерахування пенсії у відповідності до ст.ст. 39, 50, 54 Закону № 796 - XII, але отримав відмову в задоволенні свого прохання, про що дізнався з листа від 09.02.2011 року № 1169/03. Відповідач повідомив, що пенсія нараховується згідно чинного законодавства, при цьому посилається на нормативні акти, які не відповідають Конституції та законам України, а також ті, які втратили чинність

Позивачем надано довідку про суми виплаченої пенсії за період з липня 2009 року по січень 2011 року включно. Так, згідно із наданою відповідачем довідкою за вказаний період позивач отримав пенсії на загальну суму 13995,17 грн. (тринадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто п'ять грн. 17 коп.).

Отже, за період з 13.07.2009 року по 31.01.2011 року позивач недоотримав пенсії на загальну суму: (122179,85 - 13995,17) = 108184,68 грн. (сто вісім тисяч сто вісімдесят чотири грн. 68 коп.).

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Ст. 92 Конституції визначає, що виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права. Рішення Європейського Суду, в тому числі щодо України, базуються на принципах: спеціальна норма має перевагу щодо норми загального характеру, пізніший загальний закон не скасовує більш ранній спеціальний. Практикою Європейського Суду встановлено, що: "Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань" (справи "Кечко проти України", заява № 63134/00; "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00).

Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії (справа "Проніна проти України", заява № 63566/00).

В п. 1 п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 13.06.2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" вказано, що відповідно до ст.ст. 8, 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Ч. З ст. 99 КАС передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

КАС України не містить поняття "позовна давність", тому при вирішенні даного спору слід застосовувати саме норми, вказаних вище законів, що в свою чергу не суперечить положенням ст. 99 КАС.

У відповідності до ст. 13 закону України від 8 лютого 1995 року N 39/95-ВР "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", громадяни, здоров'ю та майну яких завдано шкоди, зумовленої негативним впливом іонізуючого випромінювання під час використання ядерної енергії, мають право на її відшкодування в повному обсязі відповідно до законодавства. Позивач отримує пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, тому, заподіяна його здоров'ю шкода має бути компенсована в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 76 цього ж закону право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності. Також ЦК України визначає вимоги, на які позовна давність не поширюється. Так, у відповідності п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Отже, законодавцем встановлено спеціальну норму для звернення позивачем до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

У п. 4 листа МЮ України від 26.12.2008 №758/0/2/08/19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" зазначено, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Саме тому, посилаючись на норми спеціального законодавства позивач просить про проведення перерахунку пенсії із часу виникнення на неї права, а саме: з 13.07.2009р.

Загальне поняття пенсії визначено в ст. 1 Закону України № 1058-ІУ, відповідно до якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії (постанова ВАС України від 05.10.2010 р. у справі К-32139/09).

У відповідності до ч.2 ст. 122 КАС судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі, після закінчення підготовчого провадження.

Згідно з ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України. Негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження. У відповідності до ч. 2. ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених п.п. 1 і 2 ч. 1 цієї статті, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в попереднє судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в попереднє судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, оглянувши матеріали справи вважає за необхідне призначити дану справу до судового розгляду у відповідності до ст. ст. 110,111,121 КАС України, оскільки позивач та представник відповідача в попереднє судове засідання не зявилися, а тому розгляд справи на попередньому судовому засіданні з ухваленням рішення неможливий.

Керуючись ст. ст. 110, 111, 121 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі про визнання притиправною бездіяльності УПФ України в Маньківському районі, перерахунок та виплату пенсії, призначити до судового розгляду на 30.03.2011 р. на 10 год. 15 хв. хв. в судовому засіданні в смт. Маньківка з участю сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1