Справа № 2-а-4340/11/2170
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Київ К/800/29695/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Бухтіярової І.О., Костенка М.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року

у справі №2а-4340/11/2170

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонес» (надалі - ТОВ «Херсонес»)

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (надалі - ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 15.08.2011 року № та №.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що господарські операцій між позивачем та його контрагентом ПП «Стилет-Юг», за договорами №002/09/10 від 10.09.2010р. та №001/09/10 від 09.09.2010р. є безтоварними, оскільки у ПП «Стилет-Юг» відсутні можливості здійснювати господарську діяльність, відповідно до акту невиїзної позапланової перевірки ПП «Стилет-Юг» від 09.03.2011р. №614/23-2/37048886.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 15.08.2011 року № та №.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій ставить питання про скасування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року та просить залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій контролюючим органом була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Херсонес» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за жовтень та листопад 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період: вересень та жовтень 2010 року відповідно, про що складено акт №2761/07-0/14113558 від 29.07.2011 року.

Під час проведення перевірки, на думку податкового органу, було встановлено порушення позивачем п.200.1, п.200.3 п.200.4 ст.200 ПК України. За результатами проведеної перевірки ДПІ у м.Херсоні прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 15.08.2011 року:

- №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 38317,00грн.

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 38317,00грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 38317,00грн.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що обґрунтовуючи свої висновки про порушення позивачем вищевказаних вимог законодавства, податковий орган посилається: на відсутність ТТН щодо підтвердження транспортування придбаного позивачем товару від ПП «Стилет-Юг», за договорами №002/09/10 від 10.09.2010р. та №001/09/10 від 09.09.2010 р.; на рішення податкового органу №102/15-2 від 10.03.2011р. про скасування свідоцтва платника ПДВ ПП «Стилет-Юг»; на висновок акту невиїзної позапланової перевірки ПП «Стилет-Юг» від 09.03.2011р. №614/23-2/37048886 який ґрунтується на актах податкових органів щодо перевірки контрагентів ПП «Стилет-Юг».

В силу приписів ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи, в тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Дані положення врегульовані ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, на підтвердження належного виконання укладених позивачем правочинів, були досліджені відповідні бухгалтерські документи, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме, банківські виписки, рахунки-фактури, видаткові накладні, видаткові накладні.

На підтвердження використання придбаного товару у власній господарській діяльності позивачем були надані акт обстеження посівів озимого ріпаку, акти списання ТМЦ у виробництво, матеріальні звіти, виробничі звіти підрозділу «Рослинництво» за відповідні періоди, копії зазначених документів долучені до матеріалів справи.

Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що у суб'єкта владних повноважень відсутні будь-які зауваження до податкової звітності позивача.

Щодо скасування свідоцтва платника ПДВ ПП «Стилет-Юг», слід зазначити, що господарські правовідносини між позивачем та його контрагентом, на підставі вищезазначених правочинів, відбувались до скасування вказаного свідоцтва.

В касаційній скарзі відповідач зазначає, що підприємством не були надані ТТН, в той час як перевізником товару був покупець. Разом з тим, слід зазначити, що ТТН є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платника податків, яким у даному випадку є позивач. Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Щодо посилання податкового органу на порушення кримінальної справи відносно ряду підприємств, слід зазначити, що відповідачем не надано обвинувального вироку, який би набрав законної сили, відносно посадових осіб позивача чи його контрагента.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання здійснювати перевірку місцезнаходження контрагентів або сплати податків контрагентами тощо. При невиконання контрагентом своїх обов'язків перед бюджетом не може бути підставою для неможливості формування податкового кредиту на підставі господарських операцій інших суб'єктів господарювання, оскільки відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник, яким у даному випадку позивач не є.

Підсумовуючи викладене судова колегія касаційної інстанції погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що висновки акту перевірки є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи, а отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом неправомірно.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ І.О. Бухтіярова

___________________ М.І. Костенко