Справа № 826/13686/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 серпня 2015 року 12:00 № 826/13686/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участю секретаря судового засідання Голод А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Секьюрайті»
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві

про визнання протиправними дій, скасування наказу,
за участю сторін:

представник позивача: Макаренко О.В.;

представник відповідача: Аліфанов Т.Ю.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17.08.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Секьюрайті» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Секьюрайті» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за березень 2015 року;

- скасувати наказ Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві №1355 від 08.07.2015 про проведення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Секьюрайті».

Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що у відповідача були відсутні підстави для видання оскаржуваного наказу та проведення перевірки позивача. Посилався на те, що запит про надання інформації та її документального підтвердження складений з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з чим, позивач був звільнений від обов'язку надання відповіді. Вважає, що відповідач, при виданні оскаржуваного наказу діяв всупереч вимог законодавства, що призвело до порушення прав позивача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, так як, на його думку, оскаржуваний наказ видано з дотриманням вимог чинного законодавства. Посилався на те, що результати аналітичної роботи на основі відомостей, що отримані контролюючим органом з будь-яких джерел у процесі здійснення ним своїх функцій, чи вже наявні в електронних оазах даних є податковою інформацією, отримання якою і підставою для проведення перевірки на підставі положень підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Зазначив, що наказ про проведення перевірки не є тим рішенням, яке породжує, змінює або припиняє права і обов'язки позивача, а тому не може бути предметом розгляду адміністративної справи. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що для здійснення функцій, визначених законом, контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Зазначеному праву контролюючих органів кореспондує встановлений підпунктом 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України обов'язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 1); для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу (пункт 2); виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків (пункт 3); щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної (пункт4); у разі проведення зустрічної звірки (пункт 5); в інших випадках, визначених цим Кодексом (пункт 6).

Аналогічні підстави для направлення контролюючим органом платнику податків письмового запиту про подання інформації визначені пунктом 12 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245 (далі - Порядок №1245).

Пунктом 9 Порядку №1245 встановлено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.

У відповідності до п. 10 Порядку №1245 запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу.

У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

З матеріалів справи слідує, що відповідач направив на адресу позивача письмовий запит від 04.06.2015 №6952/10/26-57-15-01-34 про надання інформації та її документального підтвердження стосовно результатів операцій по господарським відносинам з ЗАТ «ВК «Укрнафтабуріння», ТОВ «Скорзонера», ПАТ «Укрнафта».

Суд встановив, що у відповідь на вказаний письмовий запит позивач направив лист від 22.06.2015 № 130, у якому зазначив, що зміст запиту суперечить вимогам законодавства, а тому правові підстави для надання пояснень та документів відсутні.

На думку позивача, у контролюючого органу відсутні офіційні документи про порушення або можливі порушення позивачем вимог податкового чи іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладений на органи ДФС.

Суд відхиляє доводи такі позивача, оскільки в матеріалах справи міститься аналітична довідка по ТОВ «Секьюрайті» (код за ) від 02.06.2015 (а.с. 38-43), згідно якої виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З пояснень представника відповідача, судом встановлено, що підставою направлення запиту стала саме податкова інформація, викладена в даній аналітичній довідці від 02.06.2015.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію запиту про надання інформації та її документального підтвердження від 04.06.2015, суд встановив, що надісланий платнику податків запит відповідає вимогам чинного законодавства щодо його форми та змісту

Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту78.1 статті 78 Податкового кодексу України, підставою для проведення документальної позапланової перевірки є, зокрема, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Факт надання платником податків відповіді на письмовий запит податкового органу не свідчить про відсутність права у останнього після отримання такої відповіді здійснювати перевірку. Адже, якщо надана відповідь є неповною та не містить або містить неповний перелік документів на підтвердження викладеної у ній інформації, то, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, податковий орган має право здійснити перевірку такого платника податків.

Враховуючи те, що позивач у відповіді від 22.06.2015 № 130 на письмовий запит контролюючого органу не надав інформації та документального підтвердження стосовно взаємовідносин з ЗАТ «ВК Укрнафтабуріння», ТОВ «Скорзонера», ПАТ «Укрнафта», суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для проведення позапланової перевірки ТОВ «Секьюрайті».

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

08.07.2015 в.о. начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві видала оскаржуваний наказ №1355 про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Секьюрайті» () на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 №22 затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (далі - Методичні рекомендації №22).

Пунктом 1.2.1 Методичних рекомендацій №22 встановлено, що рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки приймається керівником органу державної фіскальної служби відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу II Кодексу із зазначенням суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, підстав для проведення перевірки, дати початку (крім фактичних перевірок) та тривалості перевірки тощо, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом.

Дослідивши наказ від 08.07.2015 №1355, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 19 Т. І), суд встановив, що він відповідає вимогам щодо до оформлення рішення про проведення документальної перевірки, встановленим Методичними рекомендаціями №22.

Пунктом 78.5 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Представник відповідача зазначив, що на виконання наказу від 08.07.2015 № 1355, на підставі направлення на перевірку від 08.07.2015 № 1355/22-05, посадова особа відповідача вийшла на адресу ТОВ «Секьюрайті» для проведення виїзної перевірки.

Щодо посилань позивача на те, що посадові особи відповідача фактично не виходили на адресу місцезнаходження позивача, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Так, Нижник Людмила Романівна - головний державний ревізор - інспектор відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, надала до матеріалів справи письмові пояснення, в яких зазначила, що прибула на юридичну адресу платника податків, однак, посадові особи підприємства за адресою були відсутні. Головним бухгалтером ТОВ «Секьюрайті» під час телефонного дзвінка було ініційовано отримання наказу та пред'явлення направлення в приміщенні ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Головному бухгалтеру ТОВ «Секьюрайті» ОСОБА_4 було вручено копію наказу та пред'явлено направлення на перевірку, а також службове посвідчення, що підтверджується відповідною розпискою та не заперечується представником позивача.

Суд встановив, що ОСОБА_4 призначена на посаду головного бухгалтера підприємства з 01.04.2014, що підтверджується наказом № 3/2014 від 01.04.2014 (а.с. 50 Т. І), а також наданими відповідачем відомостями про керівників юридичної особи ТОВ «Секьюрайті» (а.с. 51 Т.І).

Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ був вручений, а направлення пред'явлено уповноваженому представнику платника податків.

Отже, посадові особи ТОВ «Секьюрайті», розписавшись у направленні про отримання копії наказу та пред'явлення направлення та посвідчення, у відповідності до положень пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, фактично допустили відповідача до проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі оскаржуваного наказу №1355 від 08.07.2015.

Посадовою особою ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Секьюрайті» з питань дотримання вимог податкового законодавства за березень 2015 року, за результатами якої проведення якої складено акт №301 /26-57-22-05-10/37309470 від 21.07.2015 (а.с. 53-62).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом ТОВ «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі міста Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Отже, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Вищий адміністративний суд України в постанові № К/800/29102/13 від 19.12.2013 зазначив, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Таким чином, оскільки суд встановив, що оскаржуваний наказ №1355 від 08.07.2015 виданий відповідачем у відповідності до положень законодавства України, а також те, що позивач фактично допустив посадових осіб відповідача до проведення перевірки на підставі даного наказу, а отже не використав своє право не допуску посадових осіб до проведення перевірки, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Секьюрайті» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський

Повний текст постанови складено 20.08.2015