Справа № 1007/1262/2012
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2012-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 1007/1262/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Наумець І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про скасування рішення № 51 від 29 березня 2011 року про відмову у передачі у власність земельної ділянки, площею 1,8 га в межах Княжицької сільської ради та зобовязання відповідача винести рішення, яким надати дозвіл позивачу на виготовлення технічної документації на одержання державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку.

16 серпня 2012 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно якої також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп. та понесені ним судові витрати в розмірі 273 грн. 50 коп.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що починаючи з 1995 року він на підставі державного акту № 37 від 31 травня 1995 року постійно користується земельною ділянкою, площею 6,8 га, цільове призначення для ведення селянського ( фермерського) господарства, що розташована на території Княжицької сільської ради.

11 березня 2011 року останній звернувся до відповідача з заявою про надання у власність земельної ділянки , площею 1,8 га в урочищі «Осинка», що розташована на території Княжицької сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

У відповідь на звернення відповідачем 29 березня 2011 року винесено рішення, яким в передачі у власність ОСОБА_1 вищезазначеної земельної ділянки відмовлено в звязку з тим, що дана земельна ділянка ним не використовується за цільовим призначенням.

Проте як стверджує позивач зазначене рішення він отримав листом лише 10 вересня 2011 року , земельну ділянку використовує за призначенням, тому рішення відповідача є незаконним, винесеним з порушенням чинного законодавства України, тому воно підлягає скасуванню. Крім того позивач зазначає, що протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди , що виразилась в моральних стражданнях та емоційно- вольових переживаннях, яку він оцінює в 5 000 грн. 00 коп. та просить стягнути з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача - Княжицької сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що комісією відповідача 07 вересня 2011 року був складений акт про нецільове використання земельної ділянки позивачем, з огляду на це вважає , що оскаржуване позивачем рішення є законним. В частині позовної вимоги про зобовязання відповідача винести рішення, яким надати позивачу дозвіл щодо виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку, пояснив, що чинним законодавством України не передбачено право суду зобовязати колегіальний орган прийняти позитивне рішення, оскільки суд може лише зобовязати відповідача розглянути відповідне звернення.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи в користуванні позивача перебуває земельна ділянка площею 6,8 га, цільове призначення для ведення селянського ( фермерського) господарства, що розташована на території Княжицької сільської ради на підставі державного акту на право постійного користування землею серії КВ від 31 травня 1995 року.

11 березня 2011 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому у власність земельну ділянку, площею 1,8 га в урочищі «Осинка», що розташована на території Княжицької сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

Судом встановлено, що земельна ділянка, яку просив надати у власність позивач є частиною тієї ділянки, яка вже перебуває в його постійному користуванні.

Згідно ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

29 березня 2011 року Княжицькою сільською радою винесено рішення № 51, яким ОСОБА_1 відмовлено у передачі у власність земельної ділянки, площею 1,8 га для ведення особистого селянського господарства, в звязку з тим, що дана земельна ділянка не використовується за цільовим призначенням.

Таким чином підставою для винесення оскаржуваного рішення є використання позивачем земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою в чинному земельному законодавстві України є зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (п. ґ ч.1 ст. 141 ЗК України).

Порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства визначений ст. 144 ЗК України, відповідно якого у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор по використанню та охороні земель складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення,

вказівку про його усунення у 30-денний строк.

В той же час будь- яких документів, що свідчили б про нецільове використання позивачем земельної ділянки чи застосування до останнього порядку передбаченого ст. 144 ЗК України, на підставі яких приймалось рішення № 51 від 29 березня 2011 року представником відповідача не надано та судом їх наявність не встановлена.

Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення приймалось на підставі акту про нераціональне використання земельної ділянки ОСОБА_1

Проте суд вважає, що вказаний документ не є належним та допустимим доказом по справі, та не може братись до уваги судом, так як вказаний акт складений комісією відповідача майже через півроку після винесення оскаржуваного позивачем рішення.

Судом встановлено, що копію оскаржуваного рішення відповідачем направлено позивачу лише у вересні 2011 року, що підтверджується листом від 15 вересня 2011 року за № 596, будь яких доказів про отримання позивачем цього рішення раніше суду надано не було.

Тому враховуючи те, що позивач отримав дане рішення лише у вересні 2011 року , а звернувся до суду з позовом 01 лютого 2012 року, суд прийшов висновку поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом, про що винесена відповідна ухвала.

У відповідності до п.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували правомірність прийняття Княжицькою сільською радою рішення за № 51 від 29 березня 2011 року, враховуючи те, що спірна земельна починаючи з 1995 року вже перебуває в постійному користуванні позивача, заходів щодо припинення права позивача на користування цією земельною ділянкою відповідно ст. 144 ЗК України застосовано не було, інших доказів, які свідчать про користування позивачем земельною ділянкою не за цільовим призначенням, на підставі яких винесено оскаржуване рішення суду не надано, тому суд приходить висновку позовну вимогу в частині скасування рішення -задовольнити.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання Княжицької сільської ради надати дозвіл позивачу на виготовлення технічної документації на одержання державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку, остання задоволенню не підлягає, оскільки відповідно ст. 12 ЗК України виконання вказаної функції відноситься виключно до повноважень сільської ради, тому суд не уповноважений переймати на себе функції органу місцевого самоврядування.

В той же час керуючись ч.2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача розглянути питання про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації на одержання державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку площею 1,8 га в межах Княжицької сільської ради, та винести рішення відповідно діючого законодавства України.

В частині предявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. належить відмовити за відсутністю будь-яких доказів завдання такої шкоди позивачу саме прийняттям оскаржуваного рішення. Судові витрати в розмірі 283 грн. 50 коп. стягненню з відповідача не підлягають, так як витрати на нотаріальне посвідчення документів та видачу довідок не відносяться до судових витрат, а квитки на проїзд в маршрутному транспорті загалом на суму 33грн. 50 коп. не доводять того, що останні придбані саме позивачем з метою прибуття до суду в м.Бровари, так як в них не зазначений маршрут та дата рейсу.

Керуючись ст.ст. 116, 118, 121, 144 Земельного кодексу України, ч.1,2 ст.11, ч.2 ст. 71, ст.ст. 160 - 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про скасування рішення № 51 від 29 березня 2011 року про відмову у передачі у власність земельної ділянки, площею 1,8 га в межах Княжицької сільської ради та зобовязання відповідача винести рішення, яким надати дозвіл позивачу на виготовлення технічної документації на одержання державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку,- задовольнити частково.

Скасувати рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області за № 51 від 29 березня 2011 року про відмову у передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1, площею 1,8 га, для ведення особистого селянського господарства.

Зобовязати Княжицьку сільську раду Броварського району Київської області на сесії розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації на одержання державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку площею 1,8 га в межах Княжицької сільської ради, та винести рішення сесії відповідно діючого законодавства України.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик