Справа № 5/805-12/157 А
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 р. Справа № 87331/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Янош М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехбуд» на постанову господарського суду Львівської області від 30 червня 2006 року у справі за позовом Державної податкової інспекції в Яворівському районі Львівської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехбуд» про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 року ТзОВ «Агротехбуд» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Яворівському районі Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 09.12.2005 року, № /1 від 17.02.2006 року, № /2 від 10.05.2006 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті з порушенням вимог чинного податкового законодавства України, яке регулює дані відносини, а відтак, підлягає скасуванню.

Постановою господарського суду Львівської області від 30 червня 2006 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ТзОВ «Агротехбуд» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2006 року постанову господарського суду Львівської області скасовано, позовні вимоги позивача задоволено, визнано нечинними податкові повідомлення-рішення №/0 від 09.02.2005. №/1 від 17.02.2006, №/2 від 10.05.2006 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ДПІ у Яворівському районі подало касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2009 року касаційну скаргу ДПІ у Яворівському районі Львівської області задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.12.2006 у справі №5/805-12/157а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами ДПІ у Яворівському районі Львівської області проведено позапланову перевірку TOB «Агротехбуд» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків при проведенні розрахунків з TOB «Паркет Галичина».

За результатами перевірки складено акт перевірки № 157/23-2/3147514 від 09.12.2005 року, в якому встановлено порушення позивачем п.п. 7.4.5. п.7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Із акту перевірки вбачається, що в квітні 2005 року ДПІ у Яворівському районі була проведена планова комплексна документальна перевірка ТзОВ «Агротехбуд» за період з 01.04.2003 р. по 31.12.2004 р. Під час проведення перевірки на підтвердження проведених взаєморозрахунків ТзОВ «Агротехбуд» з ТзОВ «Паркет Галичина» було скеровано запит по місцю реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності на предмет підтвердження взаєморозрахунків за період з червня по липень 2004 р. У відповіді ДПІ у Галицькому районі м. Львова повідомлено, що ТзОВ «Паркет Галичина» податкова звітність з податку на додану вартість за липень 2004 р. не подавалась. Свідоцтво платника ПДВ анульовано 16.07.2004 р., з податкового обліку підприємство знято 03.08.2004 р.

На підставі висновків проведеної перевірки ДПІ у Яворівському районі Львівської області прийняте податкове повідомлення рішення від 10.05.2006р. №/0, яким позивачу згідно п.п. «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» та згідно з п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 66668 грн., з яких 44445,00 грн. основний платіж, 22223,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

За наслідками апеляційного оскарження спірного податкового повідомлення рішення, визначені суми до сплати, були залишені органами державної податкової служби без змін, а скарги платника податків без задоволення, про що винесені повторні податкові повідомлення-рішення від 17.02.2006р. №/1 та від 10.05.2006р. №/2, які за своїм змістом є повністю ідентичні податковому повідомленню-рішенню від 09.12.2005 року.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем визнано незаконним включення позивачем до суми податкового кредиту 44445,00 грн., оскільки підставою для включення вказаної суми до податкового кредиту стали отримані від контрагента (TOB «Паркет Галичина») податкові накладні за оплачений позивачем товар, в той час як свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «Паркет Галичина» було анульовано 16.07.2004, а 03.08.2004 його знято з податкового обліку. З огляду на викладене, відповідачем зроблено висновок, що видані TOB «Паркет Галичина» податкові накладні не мають юридичної сили та не можуть бути підставою для формування податкового кредиту позивачем.

Згідно із п.1.7. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.4.1. п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на момент виникнення правовідносин), податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Нормами п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Згідно з п.п. 7.5.1 п.7.5 ст.7 цього ж Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). При цьому право на нарахування податку та складання податкових накладних (згідно приписів пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 закону надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п. 9.2 ст. 9 цього Закону будь-якій особі, діяльність якої підлягає оподаткуванню, присвоюється індивідуальний податковий номер, що використовується для справляння податку, а відповідно до п. 9.3 цієї статті особи, що підпадають під визначення платників податку згідно з статтею 2 Закону, зобов'язані зареєструватися як платники податку в органі державної податкової служби за місцем їх знаходження.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивачем було укладено з TOB «Паркет Галичина» договори про надання послуг, відповідно до яких позивач замовив у контрагента виконання будівельних робіт. TOB «Паркет Галичина» видано позивачу податкові накладні, на підставі яких останнім віднесено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 44,445,00 грн. (18.333,33 грн. - по податковій накладній № 02.07 від 02.07.2004, 11111,67 грн. - по податковій накладній № 15.07.01 від 15.07.2004 та 15000,00 грн. - по податковій накладній № 21.07 від 21.07.2004).

В той же час, підпунктом 7.2.4 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платникам такого податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Пунктом 9.8 ст. 9 Закону встановлено, що свідоцтво про реєстрацію особи в якості платника податку на додану вартість діє до дати його анулювання.

Нормами п. 25 Положення про Реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової Адміністрації України № 79 від 01.03.2000 року передбачено, що свідоцтво про реєстрацію субєкта підприємницької діяльності платником податку на додану вартість діє до дати його анулювання, яке відбувається у випадках, передбачених законодавством.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції помилково не врахував, що 16.07.2004 було анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість TOB «Паркет Галичина». Відтак, контрагент позивача не маючи свідоцтва платника податку на додану вартість не мав права видавати позивачу податкову накладну № 21.07 від 21.07.2004 року, а позивач відповідно відносити до складу податкового кредиту на підставі цієї податкової накладеної суму в розмірі 15000,00 грн.

Стосовно включення позивачем до суми податкового кредиту 29445,00 грн. на підставі отриманих від ТОВ «Паркет Галичина» податкових накладних № 02.07 від 02.07.2004 року на суму 18333,33 грн. та № 15.07.01 від 15.07.2004 року на суму 11111,67 грн., то колегія суддів вважає, що позивачем не було допущено порушень податкового законодавства, а відтак, в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції неповністю з»ясовано обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, має місце порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехбуд» задовольнити частково.

Постанову господарського суду Львівської області від 30 червня 2006 року по справі № 5/805-12/157А скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Яворівському районі Львівської області №/0 від 09.02.2005 року, №/1 від 17.02.2006 року, №/2 від 10.05.2006 року, якими Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротехбуд» визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість у розмірі 44167,50 грн., з яких 29445,00 грн. основний платіж, 14722,50 грн. штрафна санкція.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01.02.2012 року

Головуючий :О.Б. Заверуха

Судді : О.М. Гінда

ОСОБА_1