Справа № 2а-38/10
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 р. Справа № 35699/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Демидівської районної державної адміністрації на постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2010 року у справі за позовом Млинівського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Демидівської районної державної адміністрації про зобовязання вчинити певні дії та стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2010 року Млинівський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до відповідача в якому просив: зобовязати відповідача призначити ОСОБА_3 допомогу при народженні дитини ОСОБА_4; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість по виплаті допомоги при народженні дитини в розмірі 39620 грн.; зобовязати відповідача здійснювати в подальшому виплату допомоги ОСОБА_3 при народженні дитини ОСОБА_4 як на третю дитину з урахуванням коштів отриманх нею по допомозі як на першу дитину.

В обгрунтування позову зазначає, що згідно інформації управління праці та соціального захисту населення від 11.05.2010 року гр. ОСОБА_3 призначено допомогу як на першу дитину в розмірі 12240 грн. у звязку з тим, що двоє її старших дітей на момент народження дитини проживали у сім»ї батька відповідно до рішення Демидівського районного суду від 26.05.2009 року. Проте, в ході перевірки не встановлено, що ОСОБА_3 відмовилася від виховання чи утримання своїх двох старших дітей, а тому у звязку з народженням третьої дитини їй належить виплатити допомогу при народженні дитини у розмірі встановленому Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2010 року позов задоволено. Зобов»язано управління праці та соціального захисту населення Демидівської районної державної адміністрації нарахувати на користь ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини як на третю дитину і здійснювати щомісячно виплату допомоги на користь ОСОБА_1 як на третю дитину до виплати не нарахованої суми 39000 грн.

Не погодившись з постановою, управління праці та соціального захисту населення Демидівської районної державної адміністрації подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 народила третю дитину 9 грудня 2009 року у другому шлюбі. Від першого шлюбу ОСОБА_5 має дочку ОСОБА_6»як ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Терп»як ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. 10 липня 2008 року ОСОБА_5 шлюб з Терп»яком ОСОБА_9 розірвала. Так як вони з колишнім чоловіком не змогли досягти згоди щодо місця проживання дітей, то чоловік подав позов до суду. Враховуючи, що на той час ОСОБА_5 не мала свого житла, суд постановив рішення про те, що діти будуть проживати спільно з батьком. В той же час, від виховання дітей вона ніколи не відмовлялася, нарівні з батьком приймає участь у їх вихованні та утриманні. Батьківських прав її також не позбавляли, дітей в неї не відбирали.

У відповідності з п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2001 року, допомога при народженні дитини призначається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Розмір та строк виплати допомоги, яка призначається одному з батьків дитини, визначається з урахуванням кількості живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих), які до народження дитини перебували на утриманні особи, якій призначається допомога, її чоловіка (дружини), крім дітей, від виховання яких зазначена особа (її чоловік) відмовилась, а також дітей, які передані на виховання іншій особі, та повнолітньої дочки (Повнолітнього сина) чоловіка, які не були усиновлені дружиною.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подала всі необхідні для призначення допомоги документи, з яких вбачається, що вона є матір»ю трьох неповнолітніх дітей.

Посилання відповідача на існування судового рішення про визначення місця проживання дітей, як на підставу для відмови у виплаті їй в належному розмірі допомоги при народженні третьої дитини, вірно не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки дійсно відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Визначення місця проживання дітей з одним із батьків не свідчить про передачу їх на виховання іншій особі, оскільки, незалежно від місця проживання дітей обоє батьків мають одинакові права та обовязки щодо утримання та виховання дітей.

Відповідач не надав суду доказів про те, що ОСОБА_5 позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей Терп»як М.Б. та Терп»як Н.Б., чи ухиляється від їх виховання та утримання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, ч.1 ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Демидівської районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2010 року по справі №2-а-38/10 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :О.Б. Заверуха

Судді : О.М. Гінда

ОСОБА_10