Справа № 2а-0770/1287/11
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2а-0770/1287/11
Рядок статзвіту № 12.3
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ващиліна Р. О.,

при секретарі судового засідання - Фантич В. В.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 , представник - ОСОБА_2;

відповідача: Відділ Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області , представник - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення від 21.03.2011 № 12-к, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди та зобов'язання виплатити позивачу вимушений прогул, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 25 жовтня 2011 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 28 жовтня 2011 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення від 21.03.2011 № 12-к, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди та зобов'язання виплатити позивачу вимушений прогул.

У ході судового розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги та просила суд поновити її на роботі та виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Вважає, що її звільнення є протиправним, оскільки проведено з порушенням норм Кодексу законів про працю України.

У судовому засіданні позивач та представник позивача збільшені позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві підтримали повністю, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила та просила суд відмовити у задоволенні позову, як безпідставному, зокрема пояснивши, що позивача належним чином було повідомлено про те, що його буде звільнено 21 березня 2011 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом Відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області від 21 березня 2011 року за № 12-к спеціаліста І-ої категорії сектору землеустрою, моніторингу, охорони, оцінки та ринку земель відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області ОСОБА_1 звільнено, у зв'язку з скороченням посади спеціаліста І-ої категорії сектору землеустрою, моніторингу, охорони, оцінки та ринку земель відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області.

Підставою для звільнення позивача слугував наказ Відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області від 28 грудня 2010 року № 165 "Про введення в дію структури та штатного розпису відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області".

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивача звільнено на підставі п.1 ст. 40 Кодексу законів по працю України.

Відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовій договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За правилами ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 з 11 листопада 2003 року працює в органах земельних ресурсів Міжгірського району. Так, ОСОБА_1 11 листопада 2003 року прийнято на посаду спеціаліста ІІ-ої категорії Міжгірського районного відділу земельних ресурсів, 24 вересня 2007 року у зв'язку з реорганізацією переведена на посаду у Відділ земельних ресурсів у Міжгірському районі. Отже, безперервний стаж роботи в органах земельних ресурсів у позивача складає понад 7 років.

Як вбачається із пояснень представника позивача, за час роботи ОСОБА_1 жодного разу не притягувалася до дисциплінарної відповідальності, а навпаки за сумлінне виконання своїх обов'язків нагороджувалася грамотами, що підтверджується матеріалами справи. Даний факт відповідачем не заперечується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 Кодексу законів про працю України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

На виконання вищевказаної норми, Відділом Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області винесено попередження про вивільнення ОСОБА_1. Як вбачається із даного попередження строк дії такого - 2 місяці, починаючи з дня попередження. Суд констатує факт, що у попередженні про вивільнення не вказано дату винесення такого. У матеріалах справи міститься акт, яким підтверджено факт ознайомлення позивача із попередженням 29 грудня 2010 року.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених в п.п. 1, 2, 6 ст. 40 допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Як вбачається із штатно-посадових списків працівників на момент звільнення позивача (21 березня 2011 року) у відділі Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської були наявні 4 вакантних посади, зокрема: заступник начальника відділу - завідувач сектору державного земельного кадастру, спеціаліст 1-ої категорії сектору державного земельного кадастру, головний спеціаліст сектору державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель, головний спеціаліст - бухгалтер.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що для наявних вакансій встановлені вимоги, які передбачають необхідність отримання вищої землевпорядної освіти, яку не мала позивач, фактично вона не могла претендувати на зайняття таких посад як: заступник начальника відділу та головний спеціаліст сектору державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель. Що стосується переведення на посаду головного спеціаліста - бухгалтера відділу, то 15 березня 2011 року відділом Держкомзему у Міжгірському районі був оголошений конкурс на заміщення вакантної посади головного спеціаліста - бухгалтера, однак, позивач не подала заяву на участь у конкурсі на заміщення вакантної посади. Стосовно посади спеціаліста І-ої категорії сектору державного земельного кадастру - дана посада була запропонована іншому спеціалісту, який мав переважне право на залишення на роботі.

Посилання відповідача на неможливість перевести позивача на вакантні посади спростовуються наступним.

Із наданих представником відповідача пояснень щодо кваліфікаційних вимог для заняття вакантних посад необхідна вища спеціальна освіта та стаж роботи у даній галузі.

Як вбачається із штатно-посадових списків працівників відповідачем було встановлено винятки в наявній освіті та спеціальності посад окремих працівників Відділу Держкомзему у Міжгірському районі.

Судом встановлено, що позивач на час звільнення з посади мала вищу економічну освіту за спеціальністю бухгалтерський облік і аналіз господарської діяльності, що підтверджується дипломом серії ТВ № 861242 від 29 червня 1990 року.

У відповідності до долученої до матеріалів справи копії Свідоцтва № 5773 Закарпатського обласного центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій ОСОБА_1 в 2010 році пройшла навчання програмою короткотермінового тематичного семінару "Фінансово-правова основа діяльності управлінь (відділів) Держкомзему в районах та містах області".

На час звільнення, 21 березня 2011 року, позивач мала більш тривалий безперервний стаж роботи в органах земельних ресурсів, порівняно з іншими працівниками відділу.

У судовому засіданні з матеріалів справи, а саме листка непрацездатності Серії АВА № 128465 встановлено, що наказом від 21.03.2011 № 12-к ОСОБА_1 звільнено у період її тимчасової непрацездатності, а саме: позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у Міжгірській районній лікарні у період з 21.03.2011 по 08.04.2011.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

За твердженням позивача внаслідок протиправного звільнення їй було спричинено моральну шкоду відповідачем, розмір якої вона оцінює в 5 000 грн.

Однак, суд вважає, що позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено передбачених ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема, не надано суду жодних пояснень з приводу того, в чому полягає моральна шкода, яка, на думку позивача, нанесена йому діями відповідача, а також не додано жодних доказів в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність та законність винесеного ним наказу, вчинених ним дій та не надав суду відповідні докази на підтвердження цього. Натомість позивач довів у судовому засіданні ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Оскільки судових витрат, понесених позивачем, судом не встановлено, то судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 72, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 40, 41, 43 Кодексу законів про працю України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ Відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області від 21.03.2011 № 12-к "Про звільнення ОСОБА_1 М.".

3.Поновити ОСОБА_1 (с. Сойми, буд. 250, Міжгірський район, Закарпатська область, 90033) на посаді спеціаліста І-ої категорії сектору землеустрою, моніторингу, охорони, оцінки та ринку земель відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області, днем 21 березня 2011 року.

4.Стягнути з Відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області (вул. Шевченка, буд. 97, смт. Міжгір'я, Закарпатська область, 90000) на користь ОСОБА_1 (с. Сойми, буд. 250, Міжгірський район, Закарпатська область, 90033) середню заробітну плату, згідно штатного розпису, за час вимушеного прогулу.

5.Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста І-ої категорії сектору землеустрою, моніторингу, охорони, оцінки та ринку земель відділу Держкомзему у Міжгірському районі Закарпатської області та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

6.В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

Суддя Ващилін Р. О.