Справа № 2-а/2312/48/11
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/2312/48/11
У Х В А Л А

про попереднє судове засідання

26 січня 2011 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1.
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі про визнання протиправними дій та зобовязання здійснити перераунок розміру призначеної пенсії та забезпечення її виплати, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ппро визнання протиправними дій та зобовязання здійснити перераунок розміру призначеної пенсії та забезпечення її виплати.

На підставу своїх вимог спирається на те, що громадянин України ОСОБА_3 є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, інвалідом 3 групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Це підтверджується доданими до заявами посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідченням інваліда, довідкою МСЕК, іншими документами по справі.

Листом відповідача - управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі його повідомлено, що нарахування та виплата пенсії проводиться в розмірах, визначених постановою КМУ від 28.05.2008р. № 530.

Тобто, своїм листом від 30.12.2010р. № 5779/03 Відповідач офіційно повідомив про те, що розмір нарахування та виплати пенсії здійснюється з порушенням моїх прав не у відповідності до вимог спеціального Закону.

При цьому, обгрунтовуючи позовні вимоги, слід зазначити наступне.

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон №796) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на пенсію.

Частиною 4 ст. 54 Закону №796 визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, якою зокрема встановлено: В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, відносно яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Такі положення були введені Законом України від 17 червня 1993 року N 3285-XII Про внесення змін до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

06 червня 1996 року прийнято Закон України №230/96-ВР „Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яким ст. 54 Закону №796 викладено в новій редакції.

Зокрема, абз. 4 ст. 54 визначено таке: в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України".

Також, статтею 50 Закону №796 встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, а також особам, захворювання яких пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, розмір моєї основної та додаткової пенсії як інваліда IIІ групи має бути обчислено у відповідності до вказаних норм Закону №796.

Статтею 54 Закону №796 передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення (після внесення змін Законом України від 17.11.2005р. №3108-ІV відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування).

Відповідний перерахунок пенсії, її максимальний розмір визначається ст. 67 Закону №796, яка є відсильною нормою з посиланням на ст. 28 та ст. 42 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії застосуванню підлягають ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України, на підставі якої була нарахована пенсія, оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Не може братись до уваги посилання на ч.5 ст.54 вищезгаданого Закону, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабміну України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав, встановлених цим же Законом.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на викладене, випливає висновок щодо невзяття до уваги положень ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи в розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.3 ст.67 зазначеного Закону №796, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум від 15 липня 1999 року N 966-XIV, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 5 жовтня 2000 року N 2017-III, виключно законами визначаються:

мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком.

Мінімальна пенсія за віком у 2010 році встановлена у таких розмірах (на місяць):

Дата РозмірНормативний акт, яким встановлено мінімальний розмір пенсії за віком
01.10.2010 723 грн.Закон України „Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 № 1646-VI ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV
01.07.2010 709 грн.Закон України „Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 № 1646-VI ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV
01.04.2010 706 грн.Закон України „Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 № 1646-VI ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV
01.01.2010 695 грн.Закон України „Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 № 1646-VI ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV

Таким чином, розмір позивача щомісячної додаткової пенсії (без врахування надбавок та допомог), обчислений відповідно до ст.ст.50,54 Закону № 796 має складати не менше: - з 01.01.2010 року: 695 х 6 + 695 х 50% = 4170 + 347,50 = 4517,50 грн., - з 01.04.2010 року: 706 х 6 + 706 х 50% = 4236 + 353 = 4589 грн., - з 01.07.2010 року: 709 х 6 + 709 х 50% = 4254 + 354,50 = 4608,50 грн., - з 01.10.2010 року: 723 х 6 + 723 х 50% = 4338 + 361,50 = 4699,50 грн.

При зміні розміру прожиткового мінімуму має здійснюватись відповідний перерахунок пенсії (з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму у відповідності до ч. 3 ст. 67 зазначеного Закону №796).

Згідно наданих відповідачем довідок, з 01.02.2010 року він одержував пенсію в розмірі 1163,25 грн., з 01.12.2010 року - 1394,60 грн., що свідчить про те, що пенсію йому нараховано та виплачено в значно нижчому розмірі, ніж встановлено законом.

Як свідчить лист-відповідь відповідача, таке нарахування та виплата всупереч вимогам Закону проводилась відповідачем щомісячно навіть після Рішення Конституційного Суду України. Внаслідок таких нарахувань, за вказаний період по даний час йому значно не доплачено як основної, так і додаткової пенсії.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до деяких законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено в рішенні №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005р., по справі 1-12/2005, та №19-рп/2009р. від 08.09.2009р.), повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), згідно з яким "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому Конституційний Суд України зазначив, що "загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена" (абзац четвертий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини).

З цих же міркувань виходив Конституційний суд України, ухвалюючи рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., зокрема в п. 5.4. якого було встановлено, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають прийматися окремі закони.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 також розглядалась проблема, щодо призупинення дії та внесення змін до Законів, які стосуються соціального захисту, за результатами такі зміни були визначені такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність.

У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

При розгляді справи „Кечко проти України (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення Суду). У звязку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів. Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (п. 26 Рішення Суду „Кечко проти України).

Відповідно до положень ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Як зазначалося вище, положення статті 22 Конституції України передбачають заборону звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Попри те, що Конституція України, як Закон прямої дії, має вищу юридичну силу, а Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржено, відповідач як орган владних повноважень, фактично відмовив у праві, гарантованому Конституцією України, про що свідчать письмові відповіді Управління Пенсійного фонду України, в яких чітко йде мова про те, що обчислення і виплата пенсії у розмірі, встановленому законом, не підлягає задоволенню із підстав, які не відповідають закону, та тим більше які вже Конституційним Судом визнані не конституційними.

Слід також зазначити, що судові справи з приводу неправомірності дій субєкта владних повноважень за аналогіних підстав були предметом розгляду судів, в тому числі апеляційної, касаційної інстанцій та Верховного суду України.

За результатами розгляду, судами визнано, що такі дії, по такому обчисленню пенсії постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, про правомірність яких стверджує відповідач, не відповідають вимогам закону.

Аналогічні приписи містяться в Оглядовому листі Вищого адміністративного суду України від 14.08.2008 N 1406/100/13-08 „Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення (за результатами справ, розглянутих Вищим адміністративним судом України у касаційному порядку).

Такі ж приписи вказано в листі Вищого адміністративного суду України від 17.06.2009 року № 910/13/13-09.

Таким чином, відмова відповідача у поновленні його прав є незаконною, його дії є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції України та закону.

Попередньо він звертався з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства, і Рішенням Маньківського районного суду Черкаської обл., від 04.02.2010р. у справі №2-а-7/2010р. його позовні вимоги було задоволено.

Вказаним Рішенням зобовязано здійснити нарахування його пенсії за період з 01.01.2009 року.

Тобто, період з 01.01.2009 р. по 04.02.2010 р. був предметом судового розгляду і по даній позовній заяві вимоги не включено.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, не нараховані суми пенсії, що не тримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Також, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦКУ, позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя (що має місце у даній вимозі).

Тобто, в даному випадку ці вимоги не обмежуються строками позовної давності.

У відповідності до ст. 104 Кодексу Адміністративного Судочинства України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

За ст.50 КАС України, позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), субєкти владних повноважень.

Відповідно до п. 18 ст. 4 Декрету КМУ від 21.01.93р. № 7-93 „Про державне мито від сплати державного мита звільняються громадяни, віднесені до категорій 1 і 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому, від сплати судового збору (державного мита) в розмірі 3,40 грн. він звільнений, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в попереднє судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в попереднє судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, оглянувши матеріали справи вважає за необхідне призначити дану справу до судового розгляду у відповідності до ст. ст. 110,111,121 КАС України, оскільки позивач та представник відповідача в попереднє судове засідання не зявилися, а тому розгляд справи на попередньому судовому засіданні з ухваленням рішення неможливий.

Керуючись ст. ст. 110, 111, 121 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі про визнання протиправними дій та зобовязання здійснити перераунок розміру призначеної пенсії та забезпечення її виплати і призначити до судового розгляду на 01.02.2011 р. на 8 год. 30 хв. хв. в судовому засіданні в смт. Маньківка з участю сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1