Справа № 700/1257/14-а
Суддя: Пічкур С. Д.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/1257/14-а
Номер провадження 2-а/700/148/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді: Пічкур С.Д., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду в Лисянському районі, про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду в Лисянському районі Черкаської області та про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну пенсію за вислугу років,

встановив:

27 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду в Лисянському районі, про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду в Лисянському районі Черкаської області та про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну пенсію за вислугу років,

Ухвалою судді від 01 грудня 2014 року відкрито скорочене провадження у справі та відповідачу в термін до 12 грудня 2014 року надано строк для подання заперечень проти адміністративного позову.

До вказаної дати заперечення від відповідача не надійшли. Згідно ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він має понад 25 років педагогічного стажу і тому 04.04.2014 року на підставі ст. 55 ЗУ Про пенсійне забезпечення і ст. 33 ЗУ Про статус депутатів місцевих рад, відповідачем призначено пенсію за вислугу років, яку він отримував по липень 2014 року, а потім його зобовязали повернути виплачені кошти в повному обсязі, як помилково отримана пенсія.

На його звернення щодо причин припинення виплати пенсії, відповідач повідомив, що отримання цього виду пенсії можливе лише за умови залишення роботи сільським головою.

Позивач вважає таку відмову відповідача незаконною, оскільки чинне законодавство не повязує факт зайняття іншої посади, не повязаної з виплатою педагогічної пенсії за вислугу років, як перешкода для отримання такої пенсії.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до повного задоволення виходячи з таких підстав.

З 15 серпня 1984 року по 18 квітня 2002 року позивач працював на посадах педагогічних працівників, які передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

18 квітня 2002 року позивача обрано сільським головою с. Семенівка де він працює і по даний час, оскільки неодноразово переобирався сільським головою с. Семенівна Лисянського району Черкаської області.

В звязку з обранням на виборну посаду, позивав був звільнений 18 квітня 2002 року з посади вчителя трудового навчання і фізики в порядку переведення на виборну посаду, обранням сільським головою с. Семенівни.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, він має достатній спеціальний стаж для отримання пенсії за вислугу років у відповідності до пункту е статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (Закон № 1788-ХІІ).

В серпні 2014 року Управління ПФ вирішило припинити виплату позивачу пенсії за вислугу років, мотивувавши це тим, що отримання цього виду пенсії можливе лише за умови залишення роботи сільським головою.

Згідно квитанції від 05.08.2014 року позивач повернув відповідачу 6460 грн. 35 коп. грошових коштів як зайво отриману пенсію.

Такі дії відповідача не відповідають вимогам норм чинного законодавства, оскільки необхідною умовою для отримання пенсії за вислугу років є залишення роботи, яка дає право саме на такий вид пенсії. Робота сільським головою хоч і зараховується до спеціального педагогічного стажу, проте не є роботою, яка самостійно дає право на пенсію за вислугу років (в розумінні статті 51 Закону № 1788-ХІІ), отже позивач має право отримувати пенсію без її залишення.

За таких обставин, позивач вірно посилається на норми матеріального права, як на підставу задоволення своїх позовних вимог. Зокрема, згідно зі статтею 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Частиною другою статті 7 цього ж Закону встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Системний аналіз викладених норм дає підстави стверджувати, що виплата пенсії за вислугу років безпосередньо пов'язана з важким та шкідливим характером роботи, виконання якої може спричинити втрату професійної працездатності до досягнення загального пенсійного віку. Тому законодавець надав можливість окремим категоріям спеціалістів за своїм бажанням припинити таку роботу за наявності достатнього спеціального стажу, та отримувати пенсію за вислугу років. У випадку, коли спеціаліст вважає себе придатним продовжувати виконувати таку роботу - пенсія не виплачується. При цьому, влаштування після призначення пенсії за вислугу років на іншу (не шкідливу) роботу не є перешкодою для її виплати.

Таким чином, пенсія за вислугу років є соціальною гарантією, яка надається державою окремим спеціалістам, і полягає у матеріальній компенсації, пов'язаній із залишенням роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, та можливістю влаштуватись на іншу (більш безпечну) роботу або залишитись непрацюючим.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 12, 17, 19, 72, 99, 100, 183-2, 159-162, 256 КАС України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Лисянському районі Черкаської області щодо припинення пенсійних виплат за вислугу років працівникам освіти ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Лисянському районі Черкаської області здійснити нарахування та подальшу виплату пенсії за вислугу років працівникам освіти ОСОБА_1 починаючи з 04 квітня 2014 року.

Постанову в частині суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії через Лисянський районний суд

Суддя ОСОБА_2