Справа № 369/10692/14-а
Суддя: Нікушин В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/489/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді В.В.Нікушина

За участю секретаря Ю.І. Беліменко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві адміністративну справу за позовом Києво-Святошинського районного відділу Управління Державної Міграційної служби України в Київській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення з України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення з України.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 17.10.2014 року в Києво-Святошинському районі Київської області співробітниками ГУ МВС України в Київській області, був виявлений громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 у якого при собі були відсутні будь-які правовстановлюючі документи. При перевірці особи відповідача було встановлено, що останній з метою вирішення особистих питань, перетнув кордон України 25.05.2014 року, чим порушив встановлений міграційним законодавством України термін, протягом якого перебування іноземців та осіб без громадянства на території України є законним. Зважаючи на порушення відповідачем ст. 30 Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просив суд винести постанову про примусове видворення громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 з України.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити, заважаючи на ті обставини, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи та дозвіл, які б надавали право на перебування на території України. Зважаючи на викладене вище просив допустити негайне виконання постанови суду.

Представник відповідача позовні вимоги в частині примусового видворення з України визнав у повному обсязі, однак щодо негайного виконання постанови суду заперечував. Зважаючи на те, що на даний момент відповідач перебуває у Київській міській клінічній лікарні Швидкої медичної допомоги, за адресою: м.Київ, вул. Братиславська 3, просив надати останньому час на одуження, в звязку з чим у задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи 17.10.2014 року співробітниками ГУ МВС України в Київській області був затриманий громадяни ОСОБА_1 ОСОБА_2, без документів, які б засвідчували його особу та законність перебування його на території України.

Як встановлено зі слів представника відповідача 25.05.2014 року громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 перетну територію України з метою вирішення особистих питань, з часу перебування в Україні офіційно не працював, постійного місця проживання, власності чи коштів на існування у нього немає.

Згідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

З огляду на ч.1 ст.16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до положень ч.15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2-14 цієї статті вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд, або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно до п.14 ст.1. вище зазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які переткнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки.

Щодо підсудності вказаного позову судом враховане наступне.

Згідно ч.1. ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

При цьому, як було роз'яснено інформаційним листом Вищого Адміністративного суду України від 13.06.2013 року №844/12/13-13 позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України відповідно до частини першої ст..183-5 Кодексу адміністративного судочинства України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України.

Таким чином, враховуючи, що територіально позивач знаходиться у Києво-Святошинському районі, Київської області, суд вважає дотриманими правила територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Так, огляду на те, що іноземний громадянин знаходиться на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України, законних підстав перебування останнього на території України судом не встановлено, суд прийшов до висновку, в частині видворення громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги є законними та обґрунтованими відтак підлягають до задоволення. Враховуючи, що на момент розгляду справи відповідач перебуває на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні Швидкої медичної допомоги, що фізично унеможливлює його видворення, суд прийшов до висновку, що відповідачу необхідно надати деякий час для одужання. Враховуючи викладене вище суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині негайного виконання.

Згідно ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст.ст. 23-25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 18, 162, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Києво-Святошинського районного відділу Управління Державної Міграційної служби України в Київській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення з України задовольнити частково.

Видворити за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в примусовому порядку.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Нікушин В.В.