Справа № 816/1531/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року 18:01м. ПолтаваСправа № 816/1531/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Гриценка Ю.В., Паліївець Т.Г., Перцьової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 /далі - позивач, ФОП ОСОБА_1./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області /далі - відповідач, Карлівська ОДПІ/ про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 травня 2015 року № , № , № , № , № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21 квітня 2015 року № Ф-.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки акту перевірки не відповідають існуючим фактам, діючому податковому законодавству та ґрунтуються на припущеннях перевіряючих.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні. У письмових запереченнях зазначили, що спірні рішення відповідають нормам чинного законодавства та не підлягають скасуванню.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у період з 03 березня 2015 року по 24 березня 2015 року Карлівською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 31 березня 2015 року № 69/17- /а.с. 15-54/, у висновках якого зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1:

- пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено валові витрати відповідно до декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та додатку 5 до декларації на суму 24280,26 грн, у зв'язку із чим донараховано податку з доходів фізичних осіб за результатами річного декларування за 2013 рік в сумі 3642 грн;

- підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" внаслідок чого заниженого чистого доходу за 2013 рік на суму 16031,55 грн, в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску в сумі 6109,62 грн;

- пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України встановлено розбіжності за І квартал 2013 року по податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) по сумі виплаченого доходу;

- пункту 7.1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" занижено загальну суму нарахованого та утриманого ЄСВ на 205,46 грн;

- пунктів 198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 4864 грн, у періодах: січень 2013 року в сумі 537 грн, липень 2013 року - 2090 грн, серпень 2013 року - 1914 грн, грудень 2013 року - 323 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки Карлівською ОДПІ 21 квітня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб в розмірі 5463 грн 06 коп., з яких 3642 грн 04 коп. - за основним платежем, 1821 грн 02 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями /а.с. 62/;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в загальному розмірі 7296 грн, з них за основним платежем - 4864 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 2432 грн /а.с. 63/;

- № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 610 грн 96 коп. /а.с. 64/.

-№ про застосування штрафних санкцій на суму 41 грн 09 коп.;

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції - 510 грн;

та податкову вимогу № Ф- про сплату боргу (недоїмки) на суму 6109 грн 62 коп.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю спірних рішень, оскаржив їх до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 квітня 2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб в розмірі 5463 грн 06 коп., з яких 3642 грн 04 коп. - за основним платежем, 1821 грн 02 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, суд дійшов до наступних висновків.

Під час перевірки правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкових декларацій за 2013-2014 роки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 віднесено до валових витрат та відображено в книгах обліку доходів і витрат придбані товари у загальному розмірі 24280 грн 26 коп., а саме: січень 2013 року в сумі 2684 грн 54 коп., липень 2013 року - 10450 грн, серпень 2013 року - 9530 грн 34 коп., грудень 2013 року - 1615 грн 38 коп.

Так, ФОП ОСОБА_1 віднесено до складу валових витрат за 2013 рік вартість придбаних згідно видаткових накладних ТОВ «Епіцентр К» будівельних матеріалів на загальну суму 24280 грн 26 коп.

Проте, не надано первинних документів, що підтверджують формування витрат, пов'язаних із використанням будівельних матеріалів та не відображено в книзі обліку доходів і витрат понесені під час виконання будівельно-монтажних робіт витрати.

У зв'язку із чим, Карлівська ОДПІ дійшла до висновку, що ФОП ОСОБА_1 в порушення пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України завищено валові витрати у декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та додатку 5 до декларації на суму 24280 грн 26 коп.

При цьому, контролюючий орган дійшов до висновку, що завищення валових витрат за 2013 рік в сумі 24280 грн 26 коп. зменшує об'єкт оподаткування - чистий дохід.

Згідно із пунктом 177.2 статті 177 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Визначення «витрати» наведено в підпункті 14.1.27 пункту 14.1 ст.14 ПК України за яким витратами є сума будь-яких витрат платника податків у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу («Податок на прибуток підприємства»).

Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 статті 138 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на утримання основних засобів (абз. «в» пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до пп.139.1.5 п.139.1 ст.139 ПК України до складу витрат не включаються витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 ст.148 цього Кодексу.

Із пояснень позивача в судовому засіданні судом встановлено, що придбані товарно-матеріальні цінності (будівельні матеріали) на суму 24280 грн 26 коп. використані позивачем для поліпшення основних фондів, а саме: утеплення будівель, зменшення затрат на енергоносії, ремонту торговельного обладнання та інвентарю, заміну твердопаливного котла та ремонту системи опалення тощо. Зазначені роботи проводились позивачем власноручно, без залучення інших фізичних осіб та будівельних організацій.

Позивач стверджує, що витрати в сумі 24280 грн 26 коп. записані до графи 4 «Реквізити документа, що підтверджує понесені витрати» до Книг обліку доходів і витрат №№ 2, 3 на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Епіцентр К» від 11 січня 2013 року № 425/004 на суму 1670,15 грн, від 14 січня 2013 року № 559/004 на суму 1014,39 грн, від 26 липня 2013 року № 16505/004 на суму 10450 грн, від 05 серпня 2013 року № 17359/004 на суму 1647,79 грн, від 06 серпня 2013 року № 17570/004 на суму 2523,25 грн, від 11 серпня 2013 року № 18378/004 на суму 1338,21 грн, від 17 серпня 2013 року № 18830/004 на суму 339,79 грн, від 28 серпня 2013 року № 19492/004 на суму 3627,30 грн, від 18 грудня 2013 року № 30676/004 на суму 1615,38 грн.

Визначення чистого доходу згідно графи 12, по книзі обліку доходів і витрат розраховується по формулі: графа 3 «Розмір отриманого доходу від здійснення діяльності» мінус графа 6 «Товари, що реалізовані, товарно-матеріальні цінності, що використані у виробництві продукції» мінус графа 9 «Понесені витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату» мінус графа 10 «Понесені інші витрати, пов'язані з одержанням доходу, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг».

На підтвердження правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до декларації про майновий стан і доходи позивачем надано суду копії витягів Книг обліку доходів і витрат №№ 2, 3 (оригінали книг оглядались судом в судовому засіданні) /а.с. 122-154/.

Дослідивши відомості, що містяться у зазначених Книгах обліку доходів і витрат, суд встановив, що вартість придбаних у ТОВ «Епіцентр К» будівельних матеріалів ФОП ОСОБА_1 на суму 24280 грн 26 коп. у графи 3, 6, 9, 10 зазначених книг не включалися, та, відповідно, при визначенні чистого доходу у графі 12 не враховувались.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 до валових витрат за 2013 рік витрати в сумі 24280 грн 26 коп. на придбання будівельних матеріалів не включались, що не заперечувалось представниками відповідача в судовому засіданні.

У зв'язку із чим твердження відповідача про заниження об'єкта оподаткування - чистого доходу на суму 24280 грн 26 коп., та, відповідно, заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік на суму 3642,04 грн /24280 грн 26 коп. х 15 %/, є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 квітня 2015 року № .

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги від 21 квітня 2015 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки) на суму 6109 грн 62 коп. та податкового повідомлення-рішення від 21 квітня 2015 року № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 610 грн 96 коп., суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, встановлене контролюючим органом завищення валових витрат і відповідно заниження чистого доходу вплинуло на правильність визначення бази для нарахування єдиного соціального внеску, в результаті чого в основу прийняття вказаних рішень покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" внаслідок чого занижено чистого доходу за 2013 рік на суму 16031,55 грн та донараховано єдиного соціального внеску в сумі 6109,62 грн, що призвело до застосування штрафних санкцій у розмірі, передбаченому п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування", 610 грн 96 коп. /6109,62 грн х 5 % х 2- звітні періоди/.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 платниками єдиного внеску фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Ставка єдиного внеску для вказаної категорії платників складає 38,11 % від бази оподаткування, визначеної статтею 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (ч. 11 ст. 8 Закону).

Згідно з пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Однак, з урахуванням попередньо встановлених обставин справи та висновків суду зроблених під час дослідження обставин прийняття податкового повідомлення-рішення від 21 квітня 2015 року № , щодо правомірності формування позивачем витрат за 2013 рік у сумі 24 280 грн 26 коп., суд дійшов до висновку, що правові підстави для нарахування суми єдиного внеску відсутні.

Враховуючи неправомірність висновку відповідача про завищення позивачем валових витрат та заниження чистого доходу, заниження бази оподаткування єдиним внеском, податкова вимога від 21 квітня 2015 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки) на суму 6109 грн 62 коп. та податкове повідомлення-рішення від 21 квітня 2015 року № є також протиправними та підлягають скасуванню.

Відносно позовних вимог про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення Карлівської ОДПІ від 21 квітня 2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в загальному розмірі 7296 грн, з них за основним платежем - 4864 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 2432 грн, суд дійшов до наступних висновків.

Із акту перевірки слідує, що перевіркою повноти визначення позивачем податкового кредиту за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року встановлено його завищення всього на суму 4864 грн, в тому числі за січень 2013 року в сумі 537 грн, липень 2013 року - 2090 грн, серпень 2013 року - 1914 грн, грудень 2013 року - 323 грн.

За твердженням відповідача на формування податкового кредиту за вказані періоди мало вплив здійснення ФОП ОСОБА_1 операцій з придбання у ТОВ «Епіцентр К» товарно-матеріальних цінностей, що не пов'язані з підприємницькою діяльністю, оскільки до перевірки не надано первинних документів, що підтверджують використання будівельних матеріалів та виконання будівельно-монтажних робіт.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладене, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити, визначені цим пунктом.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України закріплено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Із матеріалів справи та пояснень позивача в судовому засіданні судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у спірний період придбано у ТОВ «Епіцентр К» будівельні матеріали, які використані для поліпшення основних фондів (магазинів) за адресою: вул. Леніна, 142 а, смт. Машівка та вул. Остапенка, 3 а с. Селещина, а саме: утеплення будівель, зменшення затрат на енергоносії, ремонту торговельного обладнання та інвентарю, заміну твердопаливного котла та ремонту системи опалення тощо.

ФОП ОСОБА_1 надано суду податкові накладні, видаткові накладні, товарні чеки, реєстри виданих та отриманих податкових накладних /а.с. 87-121/.

На підтвердження перебування у власності ФОП ОСОБА_1 нерухомого майна, на поліпшення якого останнім придбано у ТОВ «Епіцентр К» будівельні матеріали, позивачем надано суду копії договорів купівлі-продажу від 22 листопада 2002 року ВАС № 151811 та від 21 червня 2003 року ВАК № 957549 /а.с. 203-204/.

Позивачем віднесено до складу податкового кредиту відповідних періодів суму ПДВ в розмірі 4864 грн на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Епіцентр К" від 11 січня 2013 року № 425/004, від 14 січня 2013 року № 559/004, від 26 липня 2013 року № 16505/004, від 05 серпня 2013 року № 17359/004, від 06 серпня 2013 року № 17570/004, від 11 серпня 2013 року № 18378/004, від 17 серпня 2013 року № 18830/004, від 28 серпня 2013 року № 19492/004, від 18 грудня 2013 року № 30676/004.

Зазначені податкові накладні включені до реєстрів виданих та отриманих податкових накладних /а.с. 111-112/.

Як встановлено судом, вказані роботи проводились позивачем власноручно, без залучення інших фізичних осіб та будівельних організацій.

Суд не приймає до уваги та вважає безпідставними доводи представників відповідача про неможливість здійснення зазначених робіт позивачем власними силами без залучення інших осіб, а також про обов'язкове взяття на облік твердопаливного котла, оскільки такі твердження є припущеннями відповідача без нормативно-правового обґрунтування та без підтвердження відповідними доказами.

Таким чином, суд дійшов до висновку про правомірне включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних періодів суму ПДВ в розмірі 4864 грн на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Епіцентр К".

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Карлівської ОДПІ від 21 від 2015 року № .

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню Карлівської ОДПІ від 21 квітня 2015 року № про застосування штрафних санкцій на суму 41 грн 09 коп., суд встановив наступні обставини.

Підставою для нарахування штрафних санкцій на суму 41 грн 09 коп. слугувало встановлене контролюючим органом під час перевірки порушення позивачем пункту 7.1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" внаслідок чого занижено загальну суму нарахованого та утриманого ЄСВ на 205,46 грн, а саме: у серпні 2014 року по найманому працівнику ОСОБА_5 (р.н.о.к. НОМЕР_6) занижено нарахований ЄСВ по класу професійного ризику 36,8% у сумі 187,15 грн та утриманий ЄСВ із заробітної плати даного працівника 3,6% у сумі 18,31 грн.

Згідно з пунктом 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до положень статті 50 Податкового кодексу України платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Судом встановлено та не заперечувалось представниками відповідача в судовому засіданні, що дана помилка виявлена платником та самостійно виправлена у звіті за листопад 2014 року.

Так, 06 грудня 2014 року ФОП ОСОБА_1 подав до Карлівської ОДПІ звіт за листопад 2014 року з ЄСВ, у якому відобразив суму недоплати по ЄСВ, а саме: 36,8% - 187,15 грн та 18,30 грн - 3,6%, всього 205,45 грн /а.с. 180- 182/.

Зазначена сума ЄСВ та 5 % штрафу сплачено позивачем згідно платіжного доручення від 10 грудня 2014 року № 1226 на суму 215 грн 74 коп. /а.с. 183/.

Таким чином, помилка виявлена платником та самостійно виправлена у звіті за листопад 2014 року, сума заниженого у серпні 2014 року ЄСВ в розмірі 205,46 грн та штраф у розмірі 5 % від суми заниження - 10 грн 28 коп. самостійно сплачені платником до проведення відповідачем перевірки, у зв'язку із чим суд дійшов до висновку про відсутність у даному випадку предмету порушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про неправомірне нарахування відповідачем штрафних санкцій на суму 41 грн 09 коп., у зв'язку із чим податкове повідомлення-рішення Карлівської ОДПІ від 21 квітня 2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Перевіркою дотримання ФОП ОСОБА_1 встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено розбіжності за І квартал 2013 року в сумі 347,39 грн по сумі виплаченого доходу.

В податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) не включено суму допомоги по тимчасовій непрацездатності за січень - лютий 2013 року в сумі 347,39 грн по найманому працівнику ОСОБА_6, чим не забезпечено виконання ФОП ОСОБА_1І обов'язків податкового агента, визначених пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

За фактом встановлених порушень винесено податкове повідомлення-рішення від 21 квітня 2015 року № на суму 510 грн.

Згідно з підпунктом а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Із матеріалів справи суд встановив, що позивач 11 квітня 2013 року подав до Карлівської ОДПІ Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку /а.с. 185/.

Однак, при формуванні вищевказаного розрахунку позивачем допущена технічна помилка по працівнику - ОСОБА_6, в графу 3а "Сума нарахованого доходу", замість суми 3497,35 грн помилково вписана сума 3149,96 грн, розбіжність 347,39 грн.

Проте, дана технічна помилка жодним чином не призвела до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку, що підтверджується даними акту перевірки в таблиці "Узагальнені дані про виявленні розбіжності з даним Податкового розрахунку самозайнятої особи", де в графі 9 вказано, що «Відхилення по податку - 0».

Отже, допущення позивачем вищевказаної технічної помилки не призвело до порушення вимог пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 21 квітня 2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Беручи до уваги наведене, спірні рішення винесені Карлівською ОДПІ без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття таких рішень, тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірних рішень покладено на контролюючий орган.

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і прийшов до висновку, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача протирічать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 21 травня 2015 року №№ , , , , та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 квітня 2015 року № Ф-.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7) витрати зі сплати судового збору у розмірі 182 грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський