Справа № 812/460/15
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Секірська А.Г.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року справа №812/460/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Компанієць І.Д.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного від 01 липня 2015р. у справі №812/460/15 (головуючий І інстанції Секірська А.Г.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськобленерго" до Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання протиправними дії щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів 12.01.2015 року №120120151; зобов'язання забезпечити прийняття податкових документів у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів 12.01.2015 року №120120151.

Постановою Донецького окружного адміністративного від 01 липня 2015р. позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів у відповідності до вимог договору про визнання електронних документів від 12.01.2015 року №120120151; визнано протиправною відмову прийняття податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2015 року, а податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року вважати такою, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськобленерго» 22 червня 2015 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що відповідно до п. 4 р.6 договору від 12.01.2015р. № 120120151 орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі зміни платником місця реєстрації. Оскільки був встановлений факт відсутності позивача за місцем реєстрації 03.06.2015р. прийнято рішення про розірвання договору № 120120151 від 12.01.2015р. про визнання електронних документів.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є платником податку на додану вартість та знаходиться на обліку у відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Наказом ДПА України від 10.04.2008р. № 233, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за № 320/15011, затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку (далі Інструкція №233), відповідно до п.1 якої квитанцією про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) є електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) є електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

За приписами п.2 р.ІІ Інструкції № 233 для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати, зокрема, чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

На виконання наведених вимог позивачем 24.12.2014р. подано чотири заявки на формування посилених сертифікатів підписувача ЕЦП № DS-59, №BS-00, № 39104114S-57, № 39104114С-58 .

Згідно картки приєднання № 39104114 до Договору про надання послуг з обробки даних, видачі та обслуговування посилених сертифікатів відкритих ключів електронного цифрового підпису, Центром сертифікації ключів Україна позивачу сформовані та видані посилені сертифікати підписувача ЕЦП: - реєстраційний номер 6852860f, строк чинності з 25.12.2014 по 24.12.2015 (на підпис директора); - реєстраційний номер 68528702, строк чинності з 25.12.2014 по 24.12.2015 (на підпис бухгалтера);- реєстраційний номер 68528605, строк чинності з 25.12.2014 по 24.12.2015 (цифрова печатка);- реєстраційний номер 68528607, строк чинності з 25.12.2014 по 24.12.2015 (цифрова печатка).

Між позивачем та відповідачем укладено договір № 120120151 від 12.01.2015 про визнання електронних документів (далі Договір), предметом якого відповідно до п.1 є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2015р. при спробі надіслання податкового документу (податкової накладної J1201207, додаток № 2 № 32 від 29.05.2015) з бази даних ДПС Єдиного вікна подання електронної звітності ДФС України, версія 2.2.6.33 надійшла відповідь: «Документ не прийнято. Виявлено помилки: Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДФС України від 10.04.2008 № 233, а саме для платника , код ДПІ: 1214, не укладено Договір про визнання електронної звітності», що підтверджується квитанцією № 1 від 04.06.2015р.

Позивачем на адресу відповідача направлено лист № 23-01/05/06 від 05.06.2015 р. з вимогою відновити можливість подання до ДПІ податкових документів в електронному вигляді відповідно до чинного законодавства та діючого договору від 12.01.2015р. № 120120151 про визнання електронних документів із застосуванням чинних сертифікатів відкритих ключів .

Зазначений лист отримано відповідачем 05.06.2015р., що засвідчується відповідним штампом, доказів надання позивачу відповіді відповідачем не надано.

У п. 4 р.6 договору від 12.01.2015р. № 120120151 встановлено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

У разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається (п.5 р.6 Договору).

В якості підстави для одностороннього розірвання договору від 12.01.2015р. №120120151 відповідач визначив зміну позивачем місця реєстрації.

Відповідач зазначив, що 22.05.2015р. направлено заступнику начальника Оперативного управління Гавриленко Д.С. запит № 332/12-14-15-03/12 на встановлення місцезнаходження платника податків у звязку з відпрацюванням підприємства згідно наказу № 110 від 05.09.2014 (ймовірна податкова яма) за лютий 2015 року та вручення запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження від 22.05.2015 № 8624/12-14-15-03/21.

22.05.2015 головним державним ревізором інспектором відділу організації та супроводження перевірок платників податків Колєсніковою В.А. складено Акт № 494/12-14-15-03/21 перевірки місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якого внаслідок перевірки даного місцезнаходження встановлено, що зазначене підприємство за юридичною адресою: 93401, АДРЕСА_1, не знаходиться, керівник ОСОБА_4, за зазначеною адресою не перебуває, документи, які підтверджують місцезнаходження підприємства не встановлені.

Також 22.05.2015 уповноваженими особами відповідача складено довідку про неможливість вручення запиту № 8624/12-14-15-03/21 від 22.05.2015 про надання пояснень та їх документального підтвердження ТОВ «Луганськобленерго» у звязку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням.

22.05.2015 в.о. начальника Оперативного управління ДПІ у м. Сєвєродонецьку Гавриленко Д.С. складено довідку № 321 про встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якої місцезнаходження платника податків не встановлено.

25.05.2015 відповідачем прийнято рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 18-ОПП, та 25.05.2015 реєстратору направлене відповідне повідомлення форми № 18-ОПП №8695/12-14-18/18.

04.06.2015 заступником начальника ДПІ у м. Сєвєродонецьку Ломонос О.В. направлено заступнику начальника Оперативного управління Гавриленко Д.С. запит № 579/12-14-15-03/21 на встановлення місцезнаходження платника податків у звязку з відпрацюванням підприємства згідно наказу № 110 від 05.09.2014 (ймовірна податкова яма) за березень 2015 року.

04.06.2015 головним державним ревізором інспектором відділу організації та супроводження перевірок платників податків Колєсніковою В.А. та старшим державним інспектором відділу обслуговування платників податків Пірієвою К.Е. складено Акт № 512/12-14-15-03/21 перевірки місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якого внаслідок перевірки даного місцезнаходження встановлено, що зазначене підприємство за юридичною адресою: 93401, АДРЕСА_1, не знаходиться, керівник ОСОБА_4, за зазначеною адресою не перебуває, документи, які підтверджують місцезнаходження підприємства не встановлені.

Також 04.06.2015 уповноваженими особами відповідача складено довідку про неможливість вручення запиту № 9137/12-14-15-03/21 від 03.06.2015 про надання пояснень та їх документального підтвердження ТОВ «Луганськобленерго» у звязку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням.

08.06.2015 в.о. начальника Оперативного управління ДПІ у м. Сєвєродонецьку Гавриленко Д.С. складено довідку № 345 про встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «Луганськобленерго», згідно якої місцезнаходження платника податків не встановлено.

09.06.2015 відповідачем прийнято рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 18-ОПП, та 09.06.2015 реєстратору направлене відповідне повідомлення форми № 18-ОПП №39104114.

Відповідно до ч.2,ч.5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи: місцезнаходження юридичної особи, відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

У ч.1 ст.18 цього Закону визначено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

З витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 08.06.2015р. та від 01.07.2015р. вбачається, що відомості щодо зміни місцезнаходження або щодо відсутності за місцезнаходженням юридичної особи позивача до Єдиного державного реєстру не вносилися.

Жодних належних доказів на підтвердження зміни позивачем місця реєстрації, відповідачем не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що у відповідача не було підстав для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 12.01.2015р. № 120120151.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження самого факту розірвання спірного договору, зокрема, надіслання на адресу позивача пропозиції у відповідності до вимог ст..188 Господарського кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо заборони у прийнятті податкових електронних документів позивача з підстав не укладення договору, є неправомірними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 22.06.2015р. було подано в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року. Однак, податкова декларація не була прийнята відповідачем з посиланням на виявлення помилки - не укладено Договір про визнання електронної звітності, що засвідчується квитанцією №1.

Під час розгляду справи судом встановлено недоведеність відповідачем розірвання договору від 12.01.2015р. № 120120151 про визнання електронних документів, а тому колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно було відмовлено у прийнятті спірної податкової декларації.

У п. 49.13 ст.49 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність позивача за місцезнаходженням, колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на положення п. 4 р.6 договору від 12.01.2015р. № 120120151, згідно якого орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі зміни платником місця реєстрації. З витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 08.06.2015р. та від 01.07.2015р. вбачається, що відомості щодо зміни місцезнаходження або щодо відсутності за місцезнаходженням юридичної особи позивача до Єдиного державного реєстру не вносилися. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження самого факту розірвання договору від 12.01.2015р. №120120151 про визнання електронних документів.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного від 01 липня 2015р. у справі №812/460/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного від 01 липня 2015р. у справі №812/460/15- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Компанієць І.Д.

Сухарьок М.Г.