Справа № 2-а-7899/10/2270
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7899/10/2270/3
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2010 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі представника позивача відповідачаОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у м. Хмельницькому до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про звернення стягнення податкового боргу на активи,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в поданому адміністративному позові зазначив, що ОСОБА_4 зареєстрована як приватний підприємець і перебуває на обліку в державній податковій інспекції у м. Хмельницькому як платник податків. 15 лютого 2010 року ДПІ у м.Хмельницькому були винесені податкові повідомлення-рішення за №№ /0/1971 та /0/1972, якими для ОСОБА_4 були визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість в сумах відповідно 34385 грн., в тому числі 22923 грн. основного платежу та 11 462 грн. штрафних санкцій, та 170 грн. штрафних санкцій. Із зазначеної суми позивач сплатила в добровільному порядку 1052 грн., розмір непогашеної заборгованості складає 33503 грн.

Відповідач дані повідомлення-рішення не оскаржила, ця сума є узгодженим податковим зобовязанням, проте податковий борг ОСОБА_4 не погасила. Позивачем було направлено відповідачу дві податкові вимоги які на даний час не оскаржені, тому позивач просить звернути стягнення на активи відповідача у вищезазначеному розмірі в рахунок погашення податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, підтвердив зазначені в позовній заяві обставини.

Відповідач проти позову заперечила, вважаючи, що прийняті позивачем податкові повідомлення-рішення не грунтуються на чинному законодавстві та обставинах справи, оскільки відсутня її вина у вчиненні порушення, а саме порушення сталося через те, що у неї були викрадені документи, які стосуються підприємницької діяльності, та печатка приватного підприємця.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закону) якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у випадках, передбачених п.п. 4.2.2.

Підпунктом 4.2.3 п. 4.2 ст. 4 Закону визначено, що обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених підпунктом 4.2.2 цього пункту, є помилковим, покладається на платника податків, за винятком випадків, визначених пунктом 4.3 цієї статті.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань, оскарження рішень контролюючих органів та визначення податкового боргу визначений ст. 5 Закону, відповідно до п.п. 5.2.1 п. 5.2 якої податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Підпунктом 5.2.2 даної статті передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати.

Згідно п.п. 5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону у разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування.

Як було встановлено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_4 зареєстрована як приватний підприємець і перебуває на обліку в державній податковій інспекції у м. Хмельницькому як платник податків. За наслідками проведеної перевірки ДПІ у м.Хмельницькому 15 лютого 2010 року винесла податкові повідомлення-рішення за №№ /0/1971 та /0/1972, якими визначило для відповідача податкові зобов'язання з податку на додану вартість в сумах відповідно 34 385 грн., в тому числі 22 923 грн. основного платежу та 11 462 грн. штрафних санкцій, та 170 грн. штрафних санкцій. Із зазначеної суми позивач сплатила в добровільному порядку 1052 грн., розмір непогашеної заборгованості складає 33 503 грн.

Відповідно до п.п. 6.1 та 6.2 ст. 6 Закону на адресу відповідача 3 березня 2010 року направлялася перша податкова вимога за № 1/973, а 2 квітня 2010 року - друга податкова вимога за № 2/1414. У ті ж дні податкові вимоги були вручені відповідачу.

Ні податкові повідомлення рішення, ні податкові вимоги ОСОБА_4 не оскаржила ні в адміністративному, ні в судовому порядку, тому дана сума є узгодженим податковим зобовязанням. В добровільному порядку ОСОБА_4 заборгованість не погасила.

Відповідно до п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_4 щодо необізнаності її із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та податковими вимогами, оскільки вона ж сама в добровільному порядку погасила частину заборгованості на суму 1052 грн. Так само суд не приймає до уваги її заперечення щодо позову із тих підстав, що їй не було розяснено порядок і строки оскарження вищезазначених рішень, оскільки дане рішення не оскаржувалися ні до судового розгляду, ні в процесі розгляду даної справи і оскарження цих рішень не є предметом судового розгляду в даній справі.

У звязку з непогашенням відповідачем заборгованості ДПІ у м.Хмельницькому було прийняте рішення за № 2/05 від 3 травня 2010 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону визначено, що органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

Підстави для примусового стягнення активів та визначення бюджетного фонду визначені ст. 3 Закону і відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 цієї статті активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу.

Відповідно до п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону джерелами погашення податкового боргу платника податків за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків (його філій, відділень, інших відокремлених підрозділів) з урахуванням обмежень, визначених цим Законом, а також іншими законами.

За таких умов та при наявності таких доказів, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені наявними у матеріалах справи доказами, у звязку з чим, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 п. 4.2 та п. 4.3 статті 4, п. 5.1, п.п. 5.2.1, 5.2.2 п. 5.2, п.п. 5.3.1 п. 5.3 та п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5, п. 6.1 та п. 6.2 ст. 6, п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст.ст. 10, 11 Закону України «Про державну податкову службу», ст. 67 Конституції України,

керуючись ст.ст. 7 1 2, 17, 18, 70, 71, 86, 99, 100, 158 163, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому задовольнити.

Звернути стягнення на активи ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в сумі 33 503 (тридцять три тисячі п'ятсот три) грн. 00 коп., в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26 листопада 2010 року

Суддя ОСОБА_1