Справа № 813/1622/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року Справа № 813/1622/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Кузана Р.І.,

з участю:

секретаря судового засідання Перчак С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними (неправомірними) дії ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо реєстрації права власності на незавершене будівництво готовністю 87%, реєстраційний номер нерухомого майна 32611761, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: м.Львів, АДРЕСА_4, зареєстроване за ОСОБА_3 12.01.11р.;

- скасувати рішення реєстратора ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_4 від 12.01.11р. про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво, що знаходиться за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно прийнято оскаржуване рішення та проведено державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 в смт. Брюховичі, оскільки вказаний будинок був збудований за кошти інших осіб, в тому числі позивача. Відповідно до ч.1 ст. 1018 Цивільного кодексу України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. У зв'язку з цим, позивач вважає, що таке рішення та дії відповідача порушують його права, як власника нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали адміністративний позов з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Просили задовольнити такий в повному обсязі.

Відповідач та третя особа участі повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце проведення такого, заперечень чи пояснень на адміністративний позов не подали.

У зв'язку з цим, справа вирішена відповідно до ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними у ній доказами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.03.08р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір комісії № 0308/2 із подальшими змінами, що оформлені додатковим договором № 1 від 01.11.11р. (надалі - Договір комісії)

Відповідно до п.2.1 Договору комісії позивач, з метою набуття ним на первинному ринку нерухомості права власності на квартиру АДРЕСА_1 уповноважив ОСОБА_3 укласти від свого імені та за рахунок ОСОБА_1 договір підряду на спорудження квартири № 6, виконувати всі функції замовника будівництва за цим договором, здійснювати контроль за виконанням будівельно-монтажних робіт, забезпечити введення завершеного будівництвом об'єкта в експлуатацію, а також забезпечити підготовку документації, необхідної для оформлення права власності позивача на квартиру № 6 у відповідних органах місцевого самоврядування.

Будівництво вказаного в Договорі комісії об'єкту нерухомості здійснювалось на земельній ділянці площею 0,0902 га, яка розташована за адресою: Львівська область, АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2 від 14.09.10р., кадастровий номер НОМЕР_1.

На підставі Рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради № 366 від 20.12.11р. позивач отримав свідоцтво про право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 та зареєстрував за собою право власності на вказану квартиру, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав № 33068464 від 03.02.12р.

12.01.11р. ОСОБА_3 звернувся до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» з заявою про державну реєстрацію прав на незавершене будівництво об'єкту нерухомого майна за адресою: смт. Брюховичі, АДРЕСА_1. До заяви долучено копію державного акту Серії НОМЕР_3 від 14.09.10р. на право власності на земельну ділянку площею 0,0902 га за адресою: АДРЕСА_1 та дозвіл Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області № 73-08ж від 06.01.11р. (перереєстрація дозволу на виконання будівельних робіт № 73-08ж від 31.12.08р.) на виконання будівельних робіт з будівництва зблокованого житлового будинку.

Рішенням державного реєстратора ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» ОСОБА_4 зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на об'єкт незавершеного будівництва, готовність житлового будинку 87%, за адресою: АДРЕСА_1 про що видано витяг № 28648219 від 12.01.11р. про державну реєстрацію прав.

Не погодившись з таким рішенням та діями державного реєстратора позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку доводам позивача, викладеним в адміністративному позові, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За положеннями ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У Рішенні від 25.11.97 р. N 6-зп Конституційний Суд України відзначив, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність.

Разом з цим, згідно з ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Конституційний Суд України у зазначеному вище рішенні вказав, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або обмежують права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З урахуванням положень наведених правових норм суд зазначає, що об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Вказані норми ЦК України кореспондуються з положеннями ст. 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З наявних в матеріалах справи копій реєстраційних справ на об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 смт. Брюховичі та квартиру АДРЕСА_1 судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 20.12.11р. Таке право зареєстроване за ним згідно з витягом про державну реєстрацію прав № 33068464 від 03.02.12р. Об'єктами права за рішенням державного реєстратора від 03.02.12р. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачем та оскаржуваним рішенням від 12.01.11р. є різне нерухоме майно.

Позивачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 12.01.11р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, готовність житлового будинку 87%, за адресою: АДРЕСА_1 порушує право власності чи будь-яке інше право ОСОБА_1 Відтак, позивачем не доведено необхідності судового захисту та відновлення таких прав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 94 КАС України сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.