Справа № 804/8790/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2015 р.Справа №804/8790/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» в особі відокремленого підрозділу філії «Кривий Ріг Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі відокремленого підрозділу Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -
15 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ортан» в особі відокремленого підрозділу філії «Кривий Ріг Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі відокремленого підрозділу Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 8 квітня 2015 року №364-25.
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач виконав свої зобов'язання по сплаті податків у межах граничних строків, надавши до обслуговуючого банку відповідні платіжні доручення, проте, кошти не були списані з рахунків та не зараховані до бюджету з невідомих причин та не звини підприємства.
ТОВ «Ортан» надані додаткові пояснення, у яких позивач зазначив наступне:
- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 року по справі №904/4267/15 було повністю задоволено позов ТОВ «Ортан» в особі філії «Кривий Ріг Плюс» ТОВ «Ортан» до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про зобов'язання виконати умови договору та стягнення пені, та зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконати платіжні доручення, ініційовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Ортан» в особі філії «Кривий Ріг Плюс» ТОВ «Ортан» здійснивши переказ грошових коштів за платіжними дорученнями;
- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 року по справі №904/4267/15 набрало законної сили 04.08.2015 року, що підтверджується наказом господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2015 року по справі №904/4267/15 про примусове виконання рішення суду від 20.07.2015 року;
Представники позивача та відповідача надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Представник третьої особи до суду не прибув, причин неявки не повідомив.
Враховуючи повідомлення належним чином позивача та відповідача про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні за правилами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та філією «Кривий Ріг Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» укладений договір №4250 на розрахунково-касове обслуговування.
Не погодившись із зазначеною вимогою позивач скористався правом адміністративного оскарження рішення контролюючого органу.
Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.05.2015 року №5131/10104-3623-01-08 скарга ТОВ «Ортан» в особі філії «Кривий Ріг Плюс» ТОВ «Ортан» залишена без задоволення, а податкова вимога в силі.

Рішенням ДФС України від 15.06.2015 року №12390/6/99-99-23-05-15 скарга ТОВ «Ортан» в особі філії «Кривий Ріг Плюс» ТОВ «Ортан» залишена без задоволення, а податкова вимога та рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишені без змін.

Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 20.07.2015 року по справі №904/4267/15, яке набрало законної сили 04.08.2015 року, задовольнив позов ТОВ «Ортан» в особі філії «Кривий Ріг Плюс» ТОВ «Ортан» до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про зобов'язання виконати умови договору та стягнення пені, та зобов'язав Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконати платіжні доручення, ініційовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Ортан» в особі філії «Кривий Ріг Плюс» ТОВ «Ортан» здійснивши переказ грошових коштів за наступними платіжними дорученнями:

1) №136 від 25.02.2015 на суму 57461 грн. з призначенням платежу «101; 39222051; 1102100; Податок на прибуток за 2014р.» для перерахування до Державного бюджету України податку на прибуток за 2014 рік на поточний рахунок УДКС у Центрально-Міському районі (код 38322222) №0026 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012;

2) №149 від 25.02.2015 на суму 23448 грн. з призначенням платежу «101; 39222051; 14040001; Акцизний збір за січень 2015р.» на поточний рахунок УДКС у Жовтневому районі (код 38031627) №0022 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012;

3) №145 від 20.03.2015 на суму 19365 грн. з призначенням платежу «101; 39222051; 14040001; Акцизний збір за лютий 2015р.» на поточний рахунок УДКС у Жовтневому районі (код 38031627) №0022 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012;

4) №148 від 21.04.2015 на суму 40004 грн. з призначенням платежу «101; 39222051; 14040001; Акцизний збір за березень 2015р.» на поточний рахунок УДКС у Жовтневому районі (код 38031627) №0022 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012;

5) №149 від 22.04.2015 на суму 149222 грн. з призначенням платежу «Перерахування вільних коштів, Без ПДВ» на поточний рахунок Філія «Кривий Ріг Плюс» ТОВ «ОРТАН» (код 39222051) №5100 в АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005,

а також стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» в особі філії «Кривий Ріг Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» 10710,45 грн. - пені та 3045 грн. - витрат зі сплати судового збору.

Задовольняючи вищевказаний позов господарський суд виходив із наступного:

- 30.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ортан» в особі філії «Кривий Ріг Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Відділення №2 Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування №4250;

- позивач, на підставі вищезазначеного договору, доручив банку перерахувати в межах коштів на рахунку №8980 грошові кошти для сплати податку на прибуток за 2014 рік до бюджету на загальну суму 57461 грн., що підтверджується платіжним дорученням №136 від 25.02.2015; грошові кошти для сплати акцизного збору за січень 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №147 від 21.04.2015; грошові кошти для сплати акцизного збору за лютий 2015 року у розмірі 19365 грн., що підтверджується платіжним дорученням №145 від 20.03.15; грошові кошти для сплати акцизного збору за березень 2015 року у розмірі 40004 грн., що підтверджується платіжним дорученням №148 від 21.04.15; також грошові кошти для в сумі 149222 грн. для перерахування вільних платежів в сумі 149222 грн., що підтверджується платіжним дорученням №149 від 22.04.2015, всього на суму 289500 грн. Дані платіжні доручення були прийняті банком до виконання, що підтверджується матеріалами справи;

- станом на момент звернення позивача із позовом до суду (13.05.2015), відповідач вищезазначені платіжні доручення №136 від 25.02.2015, №145 від 20.03.2015, №№147, 148 від 21.04.2015, №149 від 22.04.2015 не виконав, грошові кошти у сумі 289500 грн. не перерахував, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із вимогою про зобов'язання відповідача виконати вищезазначені платіжні доручення;

- на день звернення позивача до відповідача щодо виконання зазначених платіжних доручень, на рахунку позивача було достатньо коштів для його виконання, що підтверджується копіями банківських виписок за 25.02.2015, 20.03.2015, 21.04.2015, 22.04.2015, які містяться у матеріалах справи, але відповідач платіжні доручення позивача не виконав та не надав жодного документу, який би підтверджував повноваження банка не виконувати доручення позивача на перерахування коштів в межах рахунку, що і є причиною виникнення спору;

- відповідно до статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта. Гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд;

- стаття 1068 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок банку за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом;

- відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження;

- згідно з пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на облікування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувану про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: «Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку»; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України;

- відповідно до пункту 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня;

- господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов'язання, підставою яких є письмовий договір на розрахунково-касове обслуговування № 4250 від 30.05.2014 року;

- позивач звернувся до відповідача з претензією №17 від 30.04.2015, в якій вимагав від останнього виконати умови договору в частині здійснення переказу грошових коштів за вказаними вище платіжними дорученнями;

- відповідач відповіді на претензію не надав, на час розгляду справи доказів виконання вищевказаних платіжних доручень позивача №136 від 25.02.2015, №145 від 20.03.2015, №№147, 148 від 21.04.2015, №149 від 22.04.2015 на суму 289500,00 грн. відповідачем не надано.

За правилами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що обов'язком платника податків, встановленим пунктом 49.7 статті 49 Податкового кодексу України, є сплата суми податкового зобов'язання, самостійно визначеного ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вищевикладеного вбачається, що позивач самостійно задекларував податкове зобов'язання та сплатив його платіжним дорученням від 25.02.2015 року №136 на суму 57461,00 грн., в той же час сума податку не надійшла до Державного бюджету України, проте не з вини філії «Кривий Ріг Плюс», а з вини ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», який своєчасно не виконав вищезазначене платіжне доручення, що було встановлено рішенням господарського суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень пунктів 59.1, 59.3, 59.4 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Суд зазначає, що станом на дату подання адміністративного позову та станом на дату розгляду справи судом сума податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік у розмірі за декларацією від 25.02.2015 року не сплачена та не погашена, що не заперечується позивачем та відповідачем.

Таким чином, суд доходить висновку про правомірність виставлення та направлення контролюючим органом податкової вимоги у зв'язку із збільшенням недоїмки після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання, оскільки таке рішення податкової інспекції відповідає вимогам Податкового кодексу України та спрямоване на забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків перед бюджетом.

Обставини, зазначені платником податків, у тому числі із посиланням на рішення господарського суду щодо встановлення вини банку у неперерахуванні коштів згідно ініційованого платіжного доручення, є підставою для звільнення платника податку від відповідальності за несплату узгодженого податкового зобов'язання у встановлений законом строк, яка визначена нормами глави 11 Податкового кодексу України.

Так, за положеннями статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається, у тому числі при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Отже, за умови погашення спірного податкового зобов'язання, оскаржувана податкова вимога вважатиметься відкликаною. При цьому, до платника податків не буде застосована відповідальність за несвоєчасну сплату такого зобов'язання, оскільки порушення строку зарахування до бюджету коштів, спрямованих на його сплату, відбулось з вини банку, а не з вини платнику податків, у зв'язку із чим останній звільняється від фінансової, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно статті 111 Податкового кодексу України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 року по справі №804/8862/15, оскільки суду не надано доказів та самостійно судом не встановлено набрання таким рішенням законної сили, крім того, вказане рішення не є преюдиціальним для цієї справи згідно роз'яснень Вищого адміністративного суду України.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого позову та відсутність підстав у його задоволенні, у зв'язку із чим стягує з позивача суму судового збору, належну до сплати повного його розміру.

Керуючись статтями 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративний позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» в особі відокремленого підрозділу філії «Кривий Ріг Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі відокремленого підрозділу Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 8 квітня 2015 року №364-25 - відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» в особі відокремленого підрозділу філії «Кривий Ріг Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортан» на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири грн. 30 коп.).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Верба