Справа № 826/7572/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Київ К/800/9977/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Васильченко Н.В.,

Логвиненка А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ардіс» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування рішення та картки, повернення коштів,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ТОВ «Ардіс» звернулося до окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування рішення та картки, повернення коштів.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.07.2013 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Ардіс» було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 року апеляційну скаргу ТОВ «Ардіс» задоволено частково. Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 09.07.2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів Київської регіональної митниці від 13.05.2013 року № 100270000/2013/410223/2. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської регіональної митниці від 13.05.2013 року № 100270000/2013/10249. В інший частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити з задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Київської міжрегіональної митниці Міндоходів задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Суд касаційної інстанції переглядає судове рішення апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, а тому суд переглядає рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Судами встановлено, що 17.12.2012 року між ТОВ «Ардіс» (покупець) та фірмою «HANGZHOU JOY KIE SND. AND TRED Co., LTD» (Кітай) (продавець) укладено контракт №2013JK-UA-01, відповідно до умов якого, на адресу ТОВ «Ардіс» надходив товар (частини до велосипедів), який був заявлений в режимі імпорт - 40 товар: вилка телескоп передня 24 - 600 шт., до 5,68 доларів США за одиницю; комплект кріплення передньої вилки 22,2х27х30мм ED - 1500 компл., до 4,04 доларів США за одиницю; шатун 42/34/24, 170 мм мод. 3633 - 900 компл., шатун 42/34/24, 152 мм мод. 3633 - 600 компл., до 2,93 доларів США за одиницю; світловідбивач передній - 1500 шт., світловідбивач задній - 1500 шт., світловідбивач для коліс - 1500 компл., до 8,26 доларів США за одиницю.

ТОВ «Ардіс» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів подано митну декларацію декларацію від 13.05.2013 року № 100270000/2013/246258

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем було надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 2013JK-UA-01 від 17.12.2012 року; комерційний інвойс JK2013-1-2 від 20.03.2013 року; митну декларацію №100270000/2013/246258 від 13.05.2013 року,; інформацію про вантаж від 13.05.2013 року імпорт 40 ЕЕ; акт про проведення огляду товарів від 13.05.2013 року; міжнародну товарно-транспортну накладну 657783 від 08.05.2013 року; коносамент BILL OF LADING MSCUXH743721; документ, що підтверджує перевезення товару - справка транспортні витрати №130513-001 від 13.05.2013 року; сертифікат походження товару форми A №G70191; пакувальний лист № JK2013-1-2 від 20.03.2013 року; платіжне доручення в іноземній валюті № 155 від 19.04.2013 року; сертифікат Торгово-Промислової палати Китаю (дійсності) комерційного інвойсу ССРІТ №133300ВО/05824 та комерційний інвойс; інформацію про здійснення екологічного контролю 12761 від 07.05.2013 року; інформаційний лист 130/05 від 13.05.2013 року; акт про вагу товару СГК-2 ИМТП від 08.05.2013 року.

Митна вартість товару ТОВ «Ардіс» була задекларована із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору), в розмірі 31965,00 доларів США.

Вважаючи, що наданих позивачем документів не достатньо для підтвердження визначеної позивачем митної вартості за декларацією ввезеного товару, митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Оскільки, декларант не надав митному органу витребувані документи Київською міжрегіональною митницею Міндоходів було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації від 13.05.2013 року № 100270000/2013/10249 та рішення про коригування митної вартості товарів від 13.05.2013 року № 100270000/2013/410223/2, відповідно до якого митна вартість визначена митним органом за резервним методом.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Враховуючи, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи із дотриманням позивачем вимог статті 53 Кодексу та надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару відповідні документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку, визнавши протиправними та скасувавши рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів від 13.05.2013 року № 100270000/2013/410223/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації від 13.05.2013 року № 100270000/2013/10249.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законними і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ардіс» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування рішення та картки, повернення коштів - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

Н.В. Васильченко

А.О. Логвиненко