Справа № 296/5856/14-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Київ К/800/67590/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Кравцова О.В.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 6 жовтня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року у справі №296/5856/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача та зобов'язати останнього здійснити перерахунок її пенсії, відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення" та "Про державну службу" з 08.06.2012 року та виплатити різницю між перерахованою і фактично виплаченою пенсією, з урахуванням 80 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області при призначенні їй пенсії не були врахованні суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації на заробітну плату, згідно довідки про складові заробітної плати.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 6 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року, позовні вимоги задоволені частково. Визнана відмову управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області ОСОБА_1 у включенні до складу розрахунку її пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", сум нарахованої індексації на заробітну плату, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату - протиправною. Зобов'язано відповідача з 01.12.2013 р. здійснити, відповідно до Закону України "Про державну службу", перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, з урахуванням усіх виплат, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням фактично здійснених виплат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідачем нарахована пенсія, відповідно до Закону України "Про державну службу". ОСОБА_1 була видана довідка про складові заробітної плати за період її роботи з 01.06.2010 р. по 31.05.12012 р. № 11485/06 від 7 червня 2012 року, в якій зазначені складові її надбавки, премії та інші виплати, і з якою вона звернулась до відповідача для призначення їй, відповідно до Закону України "Про державну службу" № 163 від 30.05.2014 року, пенсії.

Відповідачем при проведенні нарахування пенсії не були включені суми інших виплат, а саме: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація на заробітну плату, що вона отримувала за час роботи.

На звернення ОСОБА_1 від 13 червня 2014 року про проведення перерахунку пенсії, управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області їй відмовило в такому перерахунку. Листом управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області № 244/К-02 від 20.06.2014 р. повідомило, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових проблем та матеріальна допомога на оздоровлення не є складовими частинами заробітної плати і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбаченому ч.2 ст. 33 Закону України "Про державну службу", а тому, не були включені до заробітку, який враховується при обчисленні пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди виходили з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 % заробітної плати.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу

Відповідно ст. 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до виплат (доходу), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У відповідності до ч.2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, об'єктом індексації є оплата праці (грошове забезпечення), тобто заробітна плата.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться за основним місцем роботи в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області відхилити.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 6 жовтня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року у справі №296/5856/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: