Справа № 2012/2-а-54/11
Суддя: Шиянова Л. О.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Жовтневий районний суд м.Харкова
Справа № 2-а-54/2011 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2011 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Шиянової Л.О.

при секретарі Тарасенко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС ВДАІ м. Харкова та ОСОБА_2 України у Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_3 про визнання нечинною та скасування постанови серія АХ1 № 040761 від 14.12.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду за місцем свого проживання, з адміністративним позовом до інспектора ДПС БДПС ВДАІ м. Харкова та ОСОБА_2 України у Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_3 про визнання неправомірним притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та скасування винесеної відповідачем відповідної постанови серія АХ1№ 040761 від 14.12.2010 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послався на те, що відповідач, являючись посадовою особою органу державної влади, якій чинним законодавством України надане право вирішення питань щодо притягнення громадян до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення на транспорті, в зазначений день без достатніх на те законних підстав виніс вищезазначену постанову про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності був визнаний факт фіксації за допомогою технічного приладу «Беркут» перевищення водієм ОСОБА_1 обмежень швидкості на 23 км/год., що мало місце 14 грудня 2010 року в 22-00 годин по пр.. Гагаріна у м. Харкові.

Разом з тим, ОСОБА_1, керуючи в цей день своїм транспортним засобом, діяв у повній відповідності до вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) і швидкість свого руху в межах населеного пункту не перевищував.

У судове засідання позивач не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву із проханням слухати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 являючись суб`єктом владних повноважень і будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України була розглянута за його відсутності.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи з наступних підстав:

Як вбачається з постанови АХ1 № 040761 по справі про адміністративне правопорушення, винесеної 14 грудня 2010 року інспектором ДПС БДПС ВДАІ м. Харкова та ОСОБА_2 України у Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_3 на позивача по цій справі ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за передбачене ч.1 ст.122 КУпАП адміністративне правопорушення.

Згідно цієї постанови ОСОБА_1 14 грудня 2010 року, в 22-00 годин, керуючи автомобілем «Шкода Октавиа», держ. № НОМЕР_1 по пр. Гагаріна у м. Харкові в порушення вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) начебто перевищив швидкість руху на 23 км/год., тому що в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 83 км/год., при обмеженні швидкості руху дорожнім знаком 5.45 «Обмеження швидкості 60км/год», що було зафіксовано за допомогою технічного приладу «Беркут». Однак, як зазначає позивач, фактично співробітник ДАІ, що склав протокол та постанову в справі про адміністративне правопорушення, продемонстрував позивачу тільки час, який ніби - то пройшов з моменту вимірювання швидкості, на приладі. Встановити та довести, що вимірювалась швидкість саме його автомобіля, неможливо, а за таких умов різниця у кілька секунд може означати, що насправді виміряно швидкість автомобіля, який рухався у кількох десятках метрах від його автомобіля.

Таким чином, єдиною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності був визнаний факт фіксації за допомогою технічного приладу «Беркут» перевищення водієм обмежень швидкості на 23 км/год., що мало місце 14.12.2010 року в 22-00 годин по пр. Гагаріна у м. Харкові.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш ніж на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів громадян.

У відповідності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 № 1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників.

Відповідно до п.п.12.2,12.3 зазначеної Інструкції, визначено виключний перелік способів та тактичних прийомів нагляду за дорожнім рухом.

У постанові відсутні докази належності виміряної швидкості саме автомобілю позивача. Фактично співробітником ДАІ, що склав поставу, було продемонстровано тільки час, який ніби-то пройшов з моменту вимірювання швидкості на приладі. Встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме того автомобіля, яким керував позивач, неможливо, а за таких умов різниця у кілька секунд може означати, що насправді виміряна швидкість автомобіля, який рухався у кількох десятках метрів від автомобіля позивача.

У відповідності до ст. ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, в якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в України та повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Таких документів співробітником ДАІ надано не було.

Розміри похибок вимірювань співробітник ДАІ позивачу не повідомив, що у відповідності до вимог зазначеного закону, перешкоджає використанню результатів вимірювань.

Результат вимірювань знаходиться у межах похибок вимірювань відносно величини, що перевищує дозволену швидкість на 20 км/час, а за таких умов наявність більшого перевищення (що необхідно для наявності складу зазначеного правопорушення) не може визнаватися доведеним.

Співробітник ДАІ під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 288 КУпАП передбачає, що постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги позивача по справі.

Зважаючи ж на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження по відповідній справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2,4,6,7,8,17,18,19,69,70,71,128,158,159,160,161,162, 163 КАС України, ст.ст. 1,2,9,23,122,247,288 КУпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС ВДАІ м. Харкова та ОСОБА_2 України у Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_3 про визнання нечинною та скасування постанови серія АХ1 № 040761 від 14.12.2010 року по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора інспектора ДПС БДПС ВДАІ м. Харкова та ОСОБА_2 України у Харківській області прапорщика міліції ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим скасувати винесену ним 14 грудня 2010 року постанову АХ1 № 040761 по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.О. Шиянова