Справа № 813/1046/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 р. Справа № 876/6487/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Большакової О.О.,

Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ТзОВ з іноземними інвестиціями «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЛ Україна» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року у справі №813/1046/15 за позовом ТзОВ з іноземними інвестиціями «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЛ Україна» до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Львівської митниці Державної фіскальної служби України, за участю Прокуратури Львівської області про скасування рішень, визнання протиправною бездіяльність і стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

03.03.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЛ УКРАЇНА» (далі - Товариство) звернулось в суд з позовом до Львівської митниці ДФС (далі-Митниця), Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (далі-ГУ ДКС), просило визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у винесенні змін до митних декларацій за заявами Товариства від 16.01.2015 р. №№16/01-001, 16/01-002, 16/01-003, 16/01-004, 16/01-005, 16/01-006, 16/01-007, 16/01-008, 16/01-009, 16/01-010, 16/01-011, 16/01-012, 16/01-013, 16/01-014, 16/01-015, 16/01-016, 16/01-017, 16/01-018, 16/01-019, 16/01-020, 16/01-021, 16/01-022, 16/01-023, 16/01-024, 16/01-025, 16/01-026, 16/01-027, 16/01-028, 16/01-029, від 19.01.2015р. №№19/01-001, 19/01-002, 19/01-003, 19/01-004, 19/01-005, 19/01-006, 19/01-007, 19/01-008, 19/01-009, 19/01-010, 19/01-011, 19/01-012, 19/01-013, 19/01-014, 19/01-015, 19/01-016, 19/01-017, 19/01-018, 19/01-019, 19/01-020, 19/01-021, 19/01-022, 19/01-023, 19/01-024, 19/01-025, 19/01-026 та поверненні надміру сплаченого ПДВ за заявами позивача від 16.01.2015р. №16.01.2015-РGU та від 19.01.2015 р. №19.01.2015- РGU, що зазначені у листах відповідача від 31.01.2015р. №13-70-25/37-878 та №13-70-25/37-879; визнати протиправною бездіяльність Митниці з невнесення змін до митних декларацій за заявами Товариства від 16.01.2015р. №№16/01-001, 16/01-002, 16/01-003, 16/01-004, 16/01-005, 16/01-006, 16/01-007, 16/01-008, 16/01-009, 16/01-010, 16/01-011, 16/01-012, 16/01-013, 16/01-014, 16/01-015, 16/01-016, 16/01-017, 16/01- 018, 16/01-019, 16/01-020, 16/01-021, 16/01-022, 16/01-023, 16/01-024, 16/01-025, 16/01-026, 16/01-027, 16/01-028, 16/01-029, від 19.01.2015р. №№19/01-001, 19/01-002, 19/01-003, 19/01-004, 19/01-005, 19/01-006, 19/01-007, 19/01-008, 19/01-009, 19/01-010, 19/01-011, 19/01-012, 19/01-013, 19/01-014, 19/01-015, 19/01-016, 19/01-017, 19/01-018, 19/01-019, 19/01-020, 19/01-021, 19/01-022, 19/01-023, 19/01-024, 19/01-025, 19/01-026, а також з неповернення за заявами Товариства від 16.01.2015р. №16.01.2015- РGU та від 19.01.2015р. №19.01.2015- РGU сплачених надміру сум податку на додану вартість (далі-ПДВ), стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКС на користь позивача сплачені до бюджету кошти в загальному розмірі 1 260 896,71 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.05.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.05.2015р. та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що свідоцтва про державну реєстрацію в якості медичного виробу достатньо для кваліфікації товару як медичного виробу для цілей застосування 7% ставки ПДВ. Такі свідоцтва надавались позивачем Митниці разом із подачею заяви про внесення змін та повернення митних платежів. Відповідне вказано і у роз'ясненні ДФС від 19.08.2014р. Визначення терміну «медичний виріб», що наведене у Технічному регламенті №753, та відповідність якому надає право на застосування 7% ставки ПДВ, передбачає також їх призначення для профілактики захворювання та/або підтримання анатомії тіла людини та її фізіологічних процесів. Оскільки ввезений товар є виробами санітарно-гігієнічними, то з цього випливає їх профілактична дія та відповідність визначенню медичний виріб, що наведено у Технічному регламенті №753. Положення Податкового та Митного кодексів України надають платнику податків безумовне право на внесення змін та повернення коштів, не обумовлюючи таке право вчиненням помилок у податкових (митних) деклараціях. Положення законодавства надають право на коригування податкових зобов'язань та повернення коштів по причинні допущення помилки в незалежності від ступеня вини особи, яка її допустила.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали, представник відповідача та прокурор щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції. ГУ ДКС повноважного представника в судове засідання не забезпечило, належним чином повідомлене про розгляд справи, що у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЛ УКРАЇНА» в період з 01.07.2014р. по 10.09.2014р. здійснювало ввезення на митну територію України (імпорт) товарів (жіночі гігієнічні прокладки Naturella - код товару згідно УКТЗЕД 0 та жіночі гігієнічні тампони Tampax і Naturella - код товару згідно УКТЗЕД 0), митне оформлення яких здійснювалось Митницею.

У митних деклараціях на імпорт вказаного товару Товариством зазначено ставку оподаткування ПДВ 20% (т.1, а.с.25-78, 143-250). При цьому, як встановлено судом першої інстанції, під час митного оформлення позивачем до митних декларацій надані Свідоцтва про державну реєстрацію таких товарів як медичних виробів (т.2, а.с.15-28).

16.01.2015р. та 19.01.2015р. Товариством подано заяви на ім'я начальника М/п «Малехів» Митниці щодо надання дозволу на внесення змін до митних декларацій: застосування ставки ПДВ в розмірі семи відсотків для операцій з ввезення такого товару на митну територію України (т.1, а.с.80-137, 207-250, т.2, а.с.1-8) та заяви про повернення надмірно сплачених митних платежів від 16.01.2015р. №16.01.2015- РGU та від 19.01.2015р. №19.01.2015- РGU з розрахунками переплати, відповідно до яких просили повернути надмірно сплачений до бюджету ПДВ а сумі 577 952,04 грн. та 682 944,67 грн. (т.1, а.с.20-22,138-140).

Листами Митниці від 31.01.15р. №13-70-25/37-878 та від 31.01.2015р. №13-70-25/37-879 позивачу повідомлено, що у Митниці відсутні підстави для повернення частини сум ПДВ, які були сплачені при митному оформленні товару «прокладки гігієнічні», «тампони гігієнічні» та вчинення дій в рамках норм ст.269 Митного кодексу України стосовно внесення змін до митних декларацій, оскільки ввезені товари не відповідають поняттю «медичний виріб», імпорт яких дозволений за ставкою 7%, ставку ПДВ 20% позивачем заявлено самостійно, а згідно з положеннями пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (т.2, а.с.9-14).

Вважаючи рішення та бездіяльність Митниці протиправними, Товариство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (далі - МК України) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури

Згідно з п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (далі - ПК України) митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Частиною 1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.8 вказаної статті, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД, митна вартість товарів та метод її визначення, ставки митних платежів, застосування пільг зі сплати митних платежів, суми митних платежів, спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів, спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

Відповідно до ч.6 та ч.8 ст.264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

З матеріалів справи вбачається, що подані Товариством митні декларації за період з 01.07.2014р. по 10.09.2014р., в яких декларантом зазначено ставку ПДВ 20%, прийняті органом доходів і зборів, митне оформлення товарів на момент подання заяв від 16.01.15р. та 19.01.15р. завершено, товари випущені в обіг.

Відповідно до пп. «в» п.193.1 ст.193 ПК України ставки податку встановлюються від бази оподаткування, зокрема, у розмірі 7 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України; з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до підпункту «в» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року №118 затверджено перелік медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають оподаткуванню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків, який діяв до 01.07.2014р.

Вказаним переліком встановлено, що коду згідно з УКТЗЕД 9619 00* відповідає найменування виробу «Пелюшки для немовлят, підгузки», «*» - вироби для медичного використання, що мають відповідне маркування.

З 1 липня 2014 року Постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 2014 року №216 затверджено перелік медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків, який діяв до 10.09.14р. (далі - Перелік №216).

Відповідно до п.1 Переліку №216 до такого належать медичні вироби, для визначення яких вживаються такі терміни: «медичний виріб» - у значенні, наведеному у підпункті 9 пункту 2 Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року № 753.

Відповідно до підпункті 9 пункту 2 Технічного регламенту щодо медичних виробів, медичний виріб - будь-який інструмент, апарат, прилад, пристрій, програмне забезпечення, матеріал або інший виріб, що застосовуються як окремо, так і в поєднанні між собою (включаючи програмне забезпечення, передбачене виробником для застосування спеціально для діагностичних та/або терапевтичних цілей та необхідне для належного функціонування медичного виробу), призначені виробником для застосування з метою забезпечення діагностики, профілактики, моніторингу, лікування або полегшення перебігу хвороби пацієнта в разі захворювання, діагностики, моніторингу, лікування, полегшення стану пацієнта в разі травми чи інвалідності або їх компенсації, дослідження, заміни, видозмінювання або підтримування анатомії чи фізіологічного процесу, контролю процесу запліднення та основна передбачувана дія яких в організмі або на організм людини не досягається за допомогою фармакологічних, імунологічних або метаболічних засобів, але функціонуванню яких такі засоби можуть сприяти.

Листом Державної фіскальної служби України від 19.08.2014р. № 2316/7/99-99-19-03-02-17 роз'яснено платникам податків, що Перелік №216 набрав чинності з 02.07.2014р., при здійсненні із зазначеної дати митного оформлення медичних виробів, які ввозяться на митну територію України і на які є свідоцтво про їх державну реєстрацію, податок на додану вартість нараховується за ставкою 7 відсотків. При цьому відсутність декларації про відповідність та/або заяви про медичні вироби особливого призначення за умови наявності діючого свідоцтва про державну реєстрацію медичних виробів не може бути підставою для відмови в застосуванні ставки податку на додану вартість у розмірі 7 відсотків.

Отже, у період чинності Переліку № 216 оподаткування всіх медичних виробів, які пройшли державну реєстрацію, мало здійснюватись за ставкою 7%. При цьому, обов'язковою умовою для застосування 7% ставки ПДВ є надання митному органу при митному оформленні свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу.

Пунктом 3 Переліку №216 встановлено, що документами, які підтверджують належність продукції до медичних виробів, є: 1) свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу або підтвердження про державну реєстрацію медичного виробу - для виробів, які пройшли процедуру державної реєстрації в установленому порядку; 2) декларація про відповідність - для медичних виробів, які пройшли процедуру оцінки відповідності згідно з Технічним регламентом щодо медичних виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753, Технічним регламентом щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року № 754, та Технічним регламентом щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року № 755; 3) заява про медичні вироби особливого призначення - для медичних виробів, виготовлених на замовлення або призначених для оцінки характеристик, відповідно до Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року № 753, Технічного регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року № 754, та Технічного регламенту щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року № 755.

Згідно з пунктами 3, 12 Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 р. №1497 (далі - Порядок № 1497) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), державну реєстрацію медичних виробів здійснює Держлікслужба за результатами експертизи та у разі потреби випробувань, що проводяться експертними установами. На підставі рішення про державну реєстрацію медичні вироби включаються до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення (далі - Реєстр), що ведеться Держлікслужбою, а заявнику видається свідоцтво про державну реєстрацію медичних виробів.

До матеріалів справи Товариством долучено свідоцтва про державну реєстрацію медичних виробів «тампони гігієнічні» та «прокладки гігієнічні», які видані Державною службою України з лікарських засобів, №100073/2010 від 29.05.2014р. (строк дії необмежений), №4754/2006 від 11.03.2011р. (строк дії до 11.03.2016р.), №6083/2007 від 29.05.2014р. (строк дії необмежений), №11660/2012 від 13.07.2012р. (строк дії необмежений), №13765/2014 від 07.04.2014р. (строк дії необмежений), №10435/2011 від 11.05.2011р. (строк дії до 11.05.2016р.), №9262/2009 від 29.12.2009р. (дійсне до 29.12.2014р.) (т.2, а.с.15-28).

Відповідно п.1 Порядку № 1497, державна реєстрація медичних виробів є підставою для їх ввезення на митну територію України. Проте, лише сам факт реєстрації товару як виробу медичного призначення не є підставою для звільнення від оподаткування операцій з його ввезення.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не враховано п.1 та п.2 Переліку №216, які є обов'язковими для дотримання разом із виконанням вказаного п.3, тобто окрім наявного свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу, товар повинен підпадати під визначення медичного виробу, яке закріплено у Переліку №216. Визначення терміну «медичний виріб», наведені в інших нормативно-правових актах і нормативних документах, не можуть застосовуватися для віднесення виробу до цього переліку, а отже не можуть бути підставою для застосування положень підпункту «в» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України.

До комплекту офіційної документації, як це зазначено у запереченнях Митниці та не спростовано Товариством, позивачем долучена копія листа ТзОВ «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЛ ТРЕЙДІНГ Україна» №ВД-54 від 21.02.2013р., яким компанія повідомляє, що тампони гігієнічні з аплікатором Таmрах та Naturella не є виробом медичного призначення в Європі, у зв'язку з цим, компанія не може провести оцінку відповідності вимогам стандарту, дія якого розповсюджується на вироби медичного призначення, та надати відповідний сертифікат.

Також, згідно поданих Товариством Протоколів доклінічних випробувань та клінічних випробувань ввезений товар призначений для одноразового використання в гігієнічних цілях, не призначені для лікування та діагностики, є ефективними гігієнічними виробами при використанні.

Слід зауважити, що листом ДП «Український медичний центр сертифікації» від 30.12.2014р. №1048, направленим на запит Львівської митниці ДФС №13-70-25/36-604 від 23.12.2014р. щодо відповідності окремих товарів: «дитячі підгузки», «жіночі гігієнічні прокладки», «жіночі гігієнічні тампони», які ввозяться на митну територію України, нормам постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2013р. №753 повідомлено, що вироби «дитячі підгузки», «жіночі гігієнічні прокладки», «жіночі гігієнічні тампони», із втратою чинності Постанови № 1497 та набуттям обов'язкового статусу Постанови №753 з 01.07.2015р. (для зареєстрованих виробів - з 01.07.2016р.) перестають попадати під визначення «виріб медичний», оскільки вони не відповідають визначенням, які наведені у Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013р. № 753.

Положенням про Міністерство охорони здоров'я України, затверджене Указом Президента України від 13.04.2011р. №467/2011, передбачено, що Міністерство інформує та надає роз'яснення щодо здійснення державної політики у сфері охорони здоров'я, контролю якості та реалізації лікарських засобів і медичних виробів.

Так листом №18.02-05/10/1050-14/3755/18333 від 03.07.2014р. Міністерство повідомляло, що Постановою Кабміну від 01.07.2014р. №216 запроваджено знижені ставки ПДВ на всі медичні засоби, що відповідають підходу Європейського Союзу, відображеного у Директиві Ради 2006/112/ЄС про спільну систему ПДВ від 26.11.2006р. відповідно до ст.98 якої, знижені ставки застосовуються лише до поставки (ввезення) товарів або послуг за категоріями, визначеними в Додатку ІІІ у якому серед іншого зазначено фармацевтична продукція (використовується для охорон здоров'я, профілактики захворювань, для лікування в медичних цілях, а також контрацепції), медичне обладнання, допоміжні та інші пристрої (призначенні для особистого використання інвалідами, включаючи ремонт таких товарів, а також поставка дитячих сидінь для автомобілів), що було враховано Митницею при прийнятті рішення.

На підставі вказаного, колегія суддів приходить до переконання, що аналізуючи наявні документи, які подавались позивачем, у відповідача були ґрунтовні підстави вважати, що вказані товари не належать до медичних виробів згідно з визначенням, наведеним у Технічному регламенті № 753, про що вказано у листах від 31.01.2015р. №13-70-25/37-878 та №13-70-25/37-879. Додаткових доказів на підтвердження належності ввезених позивачем товарів до медичних виробів (у розумінні Переліку №216) відповідачу надано не було.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до листа Міністерства доходів і зборів України від 14.07.2014р. № 16711/7/99-99-19-03-02-17 у зв'язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2014р. № 216 «Про затвердження переліку медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків» (Постанова № 216) повідомлено, що оскільки вказана постанова набрала чинності 2 липня 2014 року (опублікована в газеті «Урядовий кур'єр» від 02.07.2014 р. № 116), операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України медичних виробів до 1 липня 2014 року оподатковувалися податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків згідно з переліком, затвердженим Постановою №118 (Постанова №118), а з 2 липня 2014 року - згідно з переліком, затвердженим Постановою №216 (Постанова №216). Операції платників податку з постачання на митній території України медичних виробів, а також операції з їх ввезення на митну територію України, що здійснювалися 1 липня 2014 року, оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків.

Отже, нарахування та сплата податку на додану вартість за митними деклараціями №209140000/2014/020913, 209140000/2014/020911, 209140000/2014/020868, які оформлені та подані Товариством 01.07.2014р., мало проводитись за ставкою, визначеною у підпункті «а» п.193.1 ст.193 ПК України, а саме 20% бази оподаткування.

Щодо підстав, процедури внесення виправлень у митну декларацію та обґрунтованості повернення надміру сплачених коштів колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.269 МК України відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана.

Згідно з ч.2 ст.269 МК України внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначено Положенням про митні декларації, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 (далі - Положення №450).

Пунктом 37 Положення №450 передбачено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Оскільки Товариством до Митниці не подавалась попередня, тимчасова або періодична митна декларація, а також не ставилось питання про продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а тому відсутні підстави для подання додаткової декларації.

З пояснень представників позивача в судовому засіданні вбачається, що зазначення ставки оподаткування в розмірі 20% здійснено не в результаті певної помилки, а як наслідок реалізації передбаченого законом обов'язку самостійно обчислити суму податкового зобов'язання, зазначену у митній декларації. В митних деклараціях поданих в період з 01.07.2014р. по 10.09.2014р. відомості про товари задекларовані позивачем самостійно, а митним органом відповідно до ч.5 ст.5 МК України завершено митне оформлення, що засвідчено шляхом проставлення відповідних митних забезпечень на митних деклараціях.

Отже, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації у досліджуваному випадку могли бути внесенні шляхом заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

У відповідності до вимог п.37 Положення №450, аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі: отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення; необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією; необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

В досліджуваному випадку, аркуш коригування заповнявся б митним органом у разі підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Пунктом 4 ч.5 вказаної статті встановлено, що повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо митну декларацію змінено або визнано недійсною.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів (ч.6 ст.301 МК України).

Аналізуючи норми чинного законодавства та обставини у справі колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що внесення змін до митної декларації та повернення сум відповідних митних платежів можливе з дозволу органу доходів і зборів та за наявності обставин, що є підставою повернення сплачених сум митних платежів.

Оскільки позивачем наявність таких обставин не підтверджена належними доказами, а тому у Митниці відсутні правові підстави для вчинення дій на виконання норм статті 269 МК України стосовно повернення частини сум податку на додану вартість, які були сплачені при митному оформленні товару - жіночі гігієнічні прокладки Naturella та жіночі гігієнічні тампони Tampax і Naturella згідно заяв позивача від 16.01.2015 р. та від 19.01.2015р. та внесення змін до митних декларацій Товариства.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ТзОВ з іноземними інвестиціями «ПРОКТЕР ЕНД ГЕМБЛ Україна» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року у справі №813/1046/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Повний текст Ухвали виготовлено 25.08.2015р.