Справа № 805/1664/15-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року справа №805/1664/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участю представника відповідача Козловської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРЕЗЬКИЙ ЗАВОД НАПЛАВОЧНИХ ТВЕРДИХ СПЛАВІВ» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року по адміністративній справі № 805/1664/15-а за позовом Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРЕЗЬКИЙ ЗАВОД НАПЛАВОЧНИХ ТВЕРДИХ СПЛАВІВ» про стягнення грошових коштів з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 146008,75 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 146008,75 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що товариство станом на 16.04.2015 року має податковий борг у загальній сумі 146008,75 гривень, з яких: борг з ПДВ у сумі 70182,45 гривень виник відповідно до податкових декларацій за травень - червень 2014 року з податку на додану вартість та липень 2014 року (зменшення суми податкового боргу) та податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств на суму 75743,00 гривень, який виник згідно звітної податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік. За несвоєчасну сплату податкових зобов'язань товариству нараховано пеню з ПДВ у сумі 83,30 гривень. За рахунок переплати сума 0,55 гривень з податку на додану вартість меншена.

На адресу боржника надіслана податкова вимога від 12.02.2015 року № 1271-25 у сумі 70524,39 гривень. Проте, вжиті заходи не привели до погашення податкового боргу.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з рахунків ТОВ «ТОРЕЗЬКИЙ ЗАВОД НАПЛАВОЧНИХ ТВЕРДИХ СПЛАВІВ» у банківських установах кошти в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 146008,75 гривень, з яких: заборгованість з податку на додану вартість 70265,75 гривень, заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств 75743,00 гривень.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції, розглянувши справу у відсутність представника відповідача, неповно з»ясував обставини справи, а саме: виробничі приміщення та майно товариства знаходяться у м. Торез, тобто в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Зазначені обставини унеможливлюють виконання товариством будь-яких зобов'язань, у тому числі і податкових.

Крім цього, в квітні 2015 року товариством заявлено до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість 70266 грн відповідно до поданої декларації, тому відповідно до пп.200.1, 200.4 ст.200 ПК вимоги податкового органу в цій частині не підлягають задоволенню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ТОВ «ТОРЕЗЬКИЙ ЗАВОД НАПЛАВОЧНИХ ТВЕРДИХ СПЛАВІВ» є юридичною особою та зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 38102080, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 5-6), перебуває на обліку в Жовтневій об'єднаній державній податковій інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області як платник податків з 19.04.2013 року за № 5 згідно з довідкою форми № 4-ОПП від 14 квітня 2015 року № 559 (а.с. 7).

На підставі п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Товариством самостійно визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість у податкових деклараціях з ПДВ. Так, відповідач подав податкову декларацію з ПДВ за травень 2014 року, в якій визначив суму податкового зобов'язання в розмірі 20011,00 гривень (а.с.10-11), податкову декларацію з ПДВ за червень 2014 року, в якій визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 54226,00 гривень (а.с.12-13).

Крім того, товариством подано декларацію з ПДВ за липень 2014 року з показниками від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в сумі 4054,00 гривень (а.с.14-15).

Відповідачу за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань нарахована пеня в розмірі 83,30 гривень згідно зі ст. 129 ПК України, що підтверджується наданим позивачем зворотнім боком облікової картки платника податку на додану вартість (а.с. 19).

Пунктом 152.9 статті 152 Податкового кодексу України визначено, що для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал. Звітний податковий період починається з першого календарного дня податкового періоду і закінчується останнім календарним днем податкового періоду.

Товариством податкові зобов'язання з податку на прибуток за звітний податковий період - 2014 рік у розмірі 75743,00 гривень не сплачені, що підтверджується наданим позивачем зворотнім боком обліковою картки (а.с. 22).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем податкового боргу з податку на прибуток в сумі 75743,00 гривень.

Станом на 16.04.2015 року за відповідачем обліковується недоїмка з податку на додану вартість у сумі 70182,45 гривень та 83,30 гривень з пені з ПДВ та податку на прибуток приватних підприємств в сумі 75743,00 гривень, а усього у загальній сумі - 146008,75 гривень, що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника з податку на додану вартість (а.с.16-19) та податку на прибуток приватних підприємств (а.с.22). Крім того, 0,55 гривень податку на додану вартість погашено за рахунок переплати.

На підставі п.п.16.1.4. п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.95.1. ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

На підставі п.95.2. ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

12.02.2015 року податковою інспекцією сформовано податкову вимогу форми «Ю» № 1271-25 (а.с.27), яка надіслана на адресу відповідача рекомендованим повідомленням та вручена представнику відповідача 12.03.2015 року.

Відповідно до ст.60 ПК України якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено безперервне існування податкового боргу товариства за період від дня отримання податкової вимоги до моменту виникнення податкового боргу, заявленого податковим органом до стягнення.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем суми податкового боргу відповідача з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств у зв'язку з чим є наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку.

Пунктом 87.2 статті 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

На підставі п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

На підставі викладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Тобто з 14 квітня 2014 року триває антитерористична операція.

Відповідно до ст.2 Закону №1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

На підставі ст.10 Закону №1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідачем надано Сертифікат Торгово-промислової палати України №4460, яким визначено дату настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для ТОВ «ТОРЕЗЬКИЙ ЗАВОД НАПЛАВОЧНИХ ТВЕРДИХ СПЛАВІВ» - з 26.08.2014 року. (а.с.49)

Оскільки Законом №1669 не передбачено звільнення юридичних осіб від виконання податкових зобов'язань, форс-мажорні обставини для товариства наступили з 26.08.2014 року, тоді як товариством самостійно визначені податкові зобов'язання з ПДВ у податкових деклараціях за травень-липень 2014 року, податкові зобов'язання з податку на прибуток за звітний податковий період 2014 рік, - судова колегія не приймає доводи відповідача, що знаходження майна товариства на території, непідконтрольній Україні, унеможливлює виконання товариством будь-яких зобов'язань, у тому числі і податкових.

На підставі п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З урахуванням черговості виникнення податкового боргу, строку подачі декларації з ПДВ, приписів вищезазначених норм Податкового Кодексу України, судова колегія не приймає доводи апелянта, що в квітні 2015 року товариством заявлено до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість 70266 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРЕЗЬКИЙ ЗАВОД НАПЛАВОЧНИХ ТВЕРДИХ СПЛАВІВ» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року по адміністративній справі № 805/1664/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року по адміністративній справі № 805/1664/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 18 серпня 2015 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді М.Г.Сухарьок

Т.Г.Гаврищук