Справа № 183/4638/15
Суддя: Юр'єва Т. І.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4638/15
№ 2-а/183/151/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 серпня 2015 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Юрєва Т.І., розглянувши у письмовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новомосковська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації і Центру по нарахуванню і виплати допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення і виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни II групи,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що він є інвалідом II групи та має право на допомогу, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема визначено розміри виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня. Згідно із вимогами ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни 2 групи щорічно, до 5 травня, виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. З урахуванням мінімального розміру пенсій за віком у 2013 р., його допомога до 5 травня у 2013 р. повинна складати 7152грн.( 894 грн. х 8), а він отримав 2110 грн.; у 2014 р. -7819,76 грн.(977,47 грн.х8), а отримав 2250 грн.; у 2015 р. 7592 грн. ( 949 грн.х8), а отримав 2475 грн. Таким чино він повинен був отримати за 2013-2015 р.р. допомогу до 5 травня 22563,76 грн., а отримав 6835 грн., недоплата склала 15 728, 76 грн. Сума отриманої ним щорічної одноразової грошової допомоги є значно меншою, чим встановлена у ч.4 ст. 13 вищевказаного Закону. Він є військовим пенсіонером та перебуває на обліку як утримувач пенсії у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та безпосередньо передаються до виплати такої допомоги Головному управлінню праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації. Про порушення його права на отримання вищевказаної грошової допомоги у більшому розмірі він дізнався саме 03.06.2015 року, тому вважає, що він не пропустив 6-ті місячний строк звернення до адміністративного суду. Він звертався до відповідача і співвідповідача з письмовими листами з проханням провести розмір щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у відповідність до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», але ці звернення до теперішнього часу не задоволені, що призвело до його великих душевних страждань, переживань, хвилювань, що спричинило погіршення його здоровя. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями, чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Позивач просить вважати строк звернення до адміністративного суду ним не пропущений, тому що про порушення свого права він дізнався тільки 03 червня 2015 року. Дії Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації та центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат Дніпропетровської облдержадміністрації в частині недоплати щорічної разової допомоги протиправними, стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації на його користь недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2013 2015 р.р. з урахуванням виплачених коштів усього в сумі 15 728,76 грн. Стягнути з Відповідача і співвідповідача на його користь за причинену моральну шкоду по 11 461,87 грн. с кожного. Зобовязати Відповідача і Співвідповідача у подальшому нараховувати та сплачувати щорічну до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі у відповідність до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Конституції України та Рішень Конституційного суду України.

У судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, у письмовому провадженні.

Представник відповідача Головного Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник співвідповідача - Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у запереченнях просить відмовити позивачу та розглянути справу за їх відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством для ветеранів війни інвалідів війни, має 2 групу інвалідності, це підтверджується посвідченням та він користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Згідно прийнятого 25.01.2012 року рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012, яким встановлено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються Законами України, а також нормативно-правовими актами відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Отже, станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Згідно п.1 ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2013 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), проводиться до 5 травня Міністерством соціальної політики шляхом спрямування коштів Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення) для їх перерахування через поштові відділення зв'язку або банки на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах: інвалідам І групи - 2415 гривень; інвалідам ІІ групи - 2110 гривень; інвалідам ІІІ групи - 1895 гривень.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідачем було нараховано та виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №149.

Таким чином, виплата відповідачем щорічної разової грошової допомоги позивачу здійснювалася до 5 травня 2013 року - в період, коли наведені норми Закону були чинними, а їх виконання є обов'язковим. Відтак дії відповідачів на час виплати позивачу зазначеної Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №149 були правомірними. Позивачу, як інваліду війни 2 групи була нарахована та виплачена щорічна допомога до 5 травня за 2013 рік у розмірі 2110,00 грн., що є правомірним.

Частиною 3 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що у 2014 році норми і положення статей деяких Законів України, зокрема ст. ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Отже, станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року №102 «Про деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2014 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державної адміністрації (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, що не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: I групи - 2575 гривень; II групи - 2250 гривень; III групи - 2020 гривень.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідачем було нараховано та виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року №102.

Таким чином, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року №102 «Про деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законам України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» грошова допомога до 05 травня правомірно нарахована позивачу в розмірі 2250 грн.

Абзацем 3 п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що у 2015 році норми і положення статей деяких Законів України, зокрема ст. ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2015 рік.

Позивачу як інваліду війни 2 групи була нарахована та виплачена щорічна допомога до 5 травня за 2015 рік у розмірі 2 475 грн., що здійснено на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на 2015 рік та інших законів України, тому слід вважати, що дії відповідача і співвідповідача є правомірними.

Таким чином, при виплаті позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня, права позивача порушені не були. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає, що не має законних підстав щодо зобовязання відповідача і співвідповідача в подальшому нараховувати та сплачувати до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі: інвалідам війни 2 групи вісім мінімальних пенсій за віком у відповідність ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Конституції України, Рішень Конституційного суду України, тому що закони України мають дію у часі і можуть змінюватися у відповідності до рішень законодавчих органів.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Суд вважає, що доказів поважності причини пропущення строку звернення з адміністративним позовом не представлено.

В звязку з відсутністю неправомірності в діях відповідача та співвідповідача, підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст.3,8,9,10, 11, 99,100, 159,160-163,167 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У позові ОСОБА_1 до Головного Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації і Центру по нарахуванню і виплати допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення і виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни II групи відмовити.

Постанова може бути оскаржене протягом 10 днів з дня отримання сторонами її копії.

Суддя Т.І. Юр'єва