Справа № 804/7879/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2015 р. Справа № 804/7879/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі судового засідання Зоідзе Т.А.,
за участю представників
позивача Решетніка Ю.М.
відповідача Качмар В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техелектромонтаж» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового-повідомлення рішення,-
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що висновки Акту перевірки від 14.05.2015 року № 1505/04-65-22-04/36295923 щодо встановлення нереальності здійснення господарських операцій з контрагентами є протиправними, оскільки позивачем до контролюючого органу були надані всі первинні документи, оформлені належним чином, містять необхідні реквізити встановлені законодавством України, за формою і змістом повністю відповідають законодавству України, а також підтверджують реальність здійснюваних господарських операцій та правомірності формування податкового кредиту по відносинам з вказаним контрагентом. За таких обставин вважає, що винесене за результатами перевірки податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Позивач у судовому засіданні надав пояснення аналогічні позовній заяві, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Техелектромонтаж» зареєстрований 18.12.2008 року Головним управлінням регіональної статистики, з 19.12.2008 року перебуває на обліку у ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська як платник податків, з 09.11.2012 року перебуває на обліку у ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська як платник єдиного внеску.
Перевіркою встановлені порушення :
- п. 180.1 ст. 180, п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст.186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України з зв'язку з чим неможливо підтвердити реальність здійснених господарських операцій.
Не погодившись з висновками акту перевірки від 14.05.2015 року № 1505/04-65-22-04/36295923 позивачем подано до Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення, в результаті чого останнім зроблені висновки, що висновки за результатами акту перевірки від 14.05.2015 року № 1505/04-65-2204/36295923 є правомірними та такими, що не суперечать діючому законодавству (т. 1 а.с. 84-89).
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
На підтвердження існування зазначених взаємовідносин та правомірності формування витрат та податкового кредиту позивачем подані до суду:
1. Договір поставки № 08/01/01 від 08.01.2014 року, згідно з умовами якого ТОВ «Акцент-Трейд» (Постачальник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (Покупець) зобов'язується передати у власність Покупцеві товар з найменуванням, зазначеним у специфікаціях до Договору, підписаних Постачальником та Покупцем, а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором. Постачальник зобов'язується поставити товар у строк, визначений в Специфікації;
2. Договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт № 10/03/01 від 10.03.2014 року, згідно за умовами якого ТОВ «Пенталіт» (Підрядник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (Замовник) зобов'язується своїми силами та на свій ризик виконати електромонтажні роботи об'єкта, з поставкою усіх необхідних комплектуючих та розхідних матеріалів для цього, згідно умов дійсного Договору, проектною документацією, узгодженою Замовником, в уповноважених органах України, згідно діючого законодавства України та переданою Підряднику та здати виконані роботи на Об'єкті у встановлений час;
3. Договір поставки № 378/04 від 01.04.2014 року, укладеного між ТОВ «Флавер-Плюс» (Постачальник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (Покупець), згідно Постачальник зобов'язується передавати у власність Покупцеві товар з найменуванням, зазначеним у специфікаціях до договору, підписаних Постачальником та Покупцем, а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором;
4. Договір на виконання будівельно-монтажних робіт № 781, укладеного між ТОВ «Моноліт трейд систем» (Підрядник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (Замовник), відповідно до якого Підрядник зобов'язується своїми силами та на свій ризик виконати електромонтажні роботи об'єкта, з поставкою усіх необхідних комплектуючих та розхідних матеріалів для цього, згідно умов дійсного Договору, проектною документацією, узгоджених Замовником, та здати виконані роботи на об'єкті у встановлений час;
5. Договір постави № 388/04 від 01.04.2014 року, укладеного між ТОВ «Алва Союз» (Постачальник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (покупець), відповідно до якого Постачальник зобов'язується передавати у власність покупцеві товар з найменуванням, зазначеним у специфікаціях до Договору, підписаних Постачальником та Покупцем, а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити на умовах, передбачених цим Договором;
6. Договір поставки № 01/09/02 від 01.09.2014 року, укладеного між ТОВ «Карс» (Постачальник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (Покупець), відповідно до якого Постачальник зобов'язується передавати у власність Покупцеві товар з найменуванням зазначеним у специфікаціях до Договору, підписаних Постачальником та Покупцем, а Покупець зобов'язується прийняти товар оплатити його на умовах, передбачених цим Договором;
7. Договір поставки № 011201 від 01.12.2014 року, укладеного між ТОВ «Бізнесформат» (Постачальник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (Покупець), відповідно до якого Постачальник зобов'язується передавати у власність Покупцеві товар з найменуванням, зазначеним у Специфікаціях до Договору, підписаних Постачальником та Покупцем, Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором.
8. Договір поставки № КП 2139 від 01.08.2013 року, укладеного між ТОВ «КІП Альтера» (Постачальник) та ТОВ Техелектромонтаж (Покупець), відповідно до якого Постачальник зобов'язується передавати у власність, а Покупець зобов'язується приймати і оплачувати товар (обладнання), в найменуванні, кількості і ціни згідно рахунків-фактур узгоджених сторонами (з обов'язковим дотриманням п. 2.2 та 2.3 Договору), які є невід'ємними частинами цього Договору;
9. Договір оренди нежитлових приміщень № 146 від 10.08.2012 року, укладеного між Акціонерне товариство відкритого типу «Концерн «Весна» (Орендодавець) та ТОВ «Техелектромонтаж» (Орендар), відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове оплатне користування розташовані на території, яка охороняється, нежитлові приміщення і місця загального користування загальною площею 72,7 м2 , вартістю з урахуванням її індексації 9198-00, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Ленінградська, 68 (майданчик №1, корпус № 9) на другому поверсі;
- копія протоколу узгодження ціни оренди та розміру орендної плати, копія протоколу узгодження суми компенсації вартості експлуатаційних послуг, копія акту № 1 прийому-передачі приміщень в оренду; додаткова угода № 1 до договору № 146 від 10.08.2012 року на оренду нежитлових приміщень від 01.08.2014 року; копія протоколу узгоджених об'ємів суми компенсації комунальних послуг і експлуатаційних витрат; копія акту розмежування експлуатаційної відповідності сторін; копія розрахунки споживання послуг; додаткова угода № 2 до договору №146 від 10.08.2012 року на оренду нежитлових приміщень від 01.09.2014 року; копія протоколу узгодження об'ємів та договірної суми компенсації витрат з електрозабезпечення; акт розмежування експлуатаційної відповідальності сторін; розрахунок втрат електроенергії в мережах Орендодавця додаткова угода до договору оренди нежитлових приміщень № 146 від 10.08.2012 року; договір оренди нежитлових приміщень № 280 від 30.08.2013 року, протоколу узгодження договірної ціни за оренду приміщень від 30.08.2013 року; протокол узгодженої суми компенсації вартості експлуатаційних послуг; акт № 1 прийому передач приміщень в оренду від 01.09.2013 року; додаткова угода до договору № 280 від 30.08.2013 року на оренду (найм) нежитлових приміщень від 01.09.2013 року; протокол узгодження об'ємів та договірної суми компенсації комунальних послуг і експлуатаційних витрат; акт розмежування експлуатаційної відповідальності сторін; розрахунки споживання; допустимі концентрації забруднень стічних вод; додаткова угода до договору оренди нежитлових приміщень № 280 від 30.08.2013 року.
10. Договір підряду № 07/03/04 від 07.03.2014 року, укладеного між ТОВ «Жовтневий -14» (Замовник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (Підрядник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується своїми силами та на свій ризик виконати електромонтажні роботи об'єкта та приведення електроустановок до діючих вимогам Обленерго для можливості укладення договору на електропостачання за тарифами для населення на об'єктах;
11. Договір підряду № 07/03/01 від 07 .03.2014 року укладеного між ТОВ «Міссія-1» (Замовник) та ТОВ «Техелектромонтаж» (підрядник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується на свій ризик власними силами та способами з власних матеріалів наступні роботи: електромонтажні роботи;
Також позивачем до суду та дослідженні судом при винесенні рішення у справі: дозвіл № 893.12.12 на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, дозвіл якого діє з 19.08.2011 року по 10.08.2016 року; ліцензія № 181419 серія АЕ для проведення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, строк дії якої з 06.11.2012 року по 12.06.2017 року, штатний розклад за 2014 рік, сертифікати відповідності, податкова звітність за 2014 рік.
Розв'язуючи спір, суд зазначає, що порядок формування платником податків витрат та податкового кредиту за спірний період за вказаними господарськими взаємовідносинами визначений приписами Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Приписами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу. Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.
На підстави наведених законодавчих положень суд доходить до висновку, що при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання товарів повинні бути в наявності первинні документи, що підтверджують здійснення платником податку витрат на такі товари, отримання позивачем таких товарів, використання їх у господарській діяльності позивача.
Як вбачається з матеріалів справи за даними ЄДРПОУ (том 1 а.с. 40), видами діяльності позивача є: будівництво житлових і нежитлових будівель; будівництво трубопроводів; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціювання; покрівельні роботи; інші спеціалізовані будівельні роботи.
Факт реальності виконання господарських зобов'язань та отримання позивачем від контрагентів товарів, робіт (послуг) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, актами виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт та використаних матеріалів. Факт оплати позивачем товарів, робіт (послуг) контрагентам підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень та банківських виписок. Факт використання позивачем таких товарів у власній господарській діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, за якими позивач реалізував такі товари для виконання ремонтно - будівельних робіт у відповідності до укладених договорів підряду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
З огляду на викладене, суд відмічає, що події отримання позивачем товарів (робіт/послуг) від зазначених вище контрагентів у спірних періодах, оплати таких товарів та їх використання у власній господарській діяльності оформлені первинними документами, наведеними вище, копії яких наявні в матеріалах справи, що містять усі обов'язкові реквізити, визначені ч. 2. ст. 9 Закону № 996-XIV, а відтак є належними доказами реальності спірних господарських операцій.
Що стосується відсутності товарно - транспортних накладних, що підтверджують транспортування товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення, є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж. Згідно з п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568 (далі - Правила) основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Відповідно до абз.27 п. 1 Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
З матеріалів справи вбачається, що доставка товару, придбаного у постачальників здійснювалась як постачальником так і покупцем (ТОВ «Техелектромонтаж») на власному транспорті (т. 3 а.с. 155), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарно - транспортних накладних.
Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
За приписами п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу). Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Як зазначено, вище, підстави для виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит, порядок його формування, а також порядок виникнення від'ємного значення, визначені ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України.
За умови відсутності законодавчо визначених обставин, які б позбавляли платника податку (покупця) права на формування податкового кредиту, зокрема за відсутністю з боку платника порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України при формуванні податкового кредиту останній має право на податковий кредит, на який зменшується податкове зобов'язання звітного періоду за правилом п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 200.1 ст. 200 ПК України.
Судом в ході розгляду справи не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло його права на податковий кредит. За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.
Суд зважує, що платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію. Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Відповідачем не наведено доводів та доказів тому, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаним про допущення його контрагентом певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності.
Суд, з огляду на положення ч.3 ст.70 КАС України, не бере до уваги посилання відповідача на акти перевірок контрагентів позивача, складені контролюючими органами за місцем реєстрації підприємств - контрагентів, оскільки, як свідчить з Акта перевірки від 14.05.2015 року № 1505/04-65-2204/36295923, господарські відносини з позивачем за перевіряємий період в ході цих перевірок не досліджувались.
Також суд відмічає, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За відсутності точних відомостей та пояснень з боку суб'єкта владних повноважень-відповідача суд схильний віддати перевагу поясненням та доводам позивача зі спірного питання.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Техелектромонтаж» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового-повідомлення рішення - задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева