Справа № 654/1972/15-а
Суддя: Ширінська О. Х.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 654/1972/15-а
Провадження № 2-а/654/42/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2015 року м. Гола Пристань

Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Ширінська О.Х., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання рішення незаконним та скасування державного акту на землю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання рішення незаконним та скасування державного акту на землю.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просить скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, що виданий на підставі рішення Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області внаслідок якого ОСОБА_2 незаконно набув право власності на земельну ділянку, не будучи власником нерухомого майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.п. 6,7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013 р., при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Спір між позивачем та органом місцевого самоврядування, яким видано оспорюваний акт стосується прав позивача на володіння належною йому частиною земельної ділянки, передану третій особі згідно державного акту та аж ніяк не є спором з органом місцевого самоврядування, який, на думку позивача, порушив його право на вільне і безперешкодне користування земельною ділянкою, оскільки не стосується реалізації органом місцевого самоврядування своїх функцій у сфері публічно-правових відносин, а стосується конкретних прав позивача та третьої особи.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідачем у позові є орган місцевого самоврядування, поданий позивачем для вирішення судом спір не є публічно-правовим, оскільки виникає з цивільних правовідносин і згідно з підставами та предметом позову стосується визнання недійсним акту на право власності у зв'язку з захистом права власності на нерухоме майно . Крім того, між сторонами відсутня така ознака публічно-правового спору як підпорядкування одного учасника іншому.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене та керуючись п.1 ч.1 ст. 109 КАС України,-

У Х В А Л ИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання рішення незаконним та скасування державного акту на землю.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через Голопристанський районний суд Херсонської області шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.Х. Ширінська