Справа № 2а-1283/09
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 р. Справа № 78899/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Старунського Д.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги, -

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за 2008-2009 роки відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначивши, що відповідно до вищезазначеної норми, щорічно до 5 травня йому повинна виплачуватись разова грошова допомога у визначеному цим Законом розмірі, однак, така виплата проводиться не в повному обсязі.

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо неповної виплати на користь позивача щорічної грошової допомоги до 5-го травня 2008 року як інваліду війни 2 групи неправомірними. Зобов»язано управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області провести виплату на користь ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 3448,00 грн. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік як інваліду війни 2 групи. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначена постанова мотивована тим, що на позивача поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а відтак, він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік у розмірі, визначеному цим Законом.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що діяв правомірно, оскільки здійснював належні позивачу виплати у розмірі, що був визначений Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, а відтак, має право на виплату щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік, якими обмежується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відтак позивач має право на виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

Проте, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відноситься до категорії осіб, на яких поширюється дія норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» виплата щорічної разової допомоги за вказаний рік була визначена сталою сумою, яку позивач отримав.

Частиною 2 статті 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відтак, у разі якщо застосування пільг, компенсацій і гарантій для певних категорій громадян, у тому числі, виплата грошової допомоги ветеранам війни, потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатись будь-яким іншим законом.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

З огляду на наведене, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» фактично змінено положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, а отже пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» відповідно.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги була проведена у розмірі, визначеному Законами України Про Державний бюджет України на відповідні роки, а рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, яке відповідно до Конституції України є обов'язковим до виконання на території України, було прийняте поза терміном виплати одноразової грошової допомоги, тобто після 5-го травня, і зворотної дії в часі не має, тому відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законами України відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України.

Колегія суддів також зазначає, що грошова допомога є разовою, виплачується щорічно до 5 травня і чинним законодавством не передбачена можливість повторної виплати чи доплати при подальшій зміні її розміру.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповністю з»ясував обставини справи, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, має місце порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, ч.1 ст.197, п.3 ст. 198, п.п. 1, 3, 4 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області задовольнити повністю.

Постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2009 року у справі №2-а-1283/09 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.Б. Заверуха

Судді : Д.М. Старунський

ОСОБА_2