Справа № 804/8185/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 р. Справа № 804/8185/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі судового засідання Гелетій М.Т.
представника позивача Кропова А.В.,
представника відповідача Постольник О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом Дочірнього Підприємства "Дніпромашзбагачення" до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Дочірнє підприємство «Дніпромашзбагачення» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з позовними вимогами:
- визнати протиправними дії Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що виразились у встановленні та відображенні у висновках Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821 порушень ДП «Дніпромашзбагачення» вимог: п.п. 14.1.27, п.14.1.36 ст.14; п.135.1, п.135.2, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135; п.137.10 ст.13; п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2,п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138; п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 10 052 090 грн.;
- зобов'язати Лівобережну ОДПІ головного управління ДФС у Дніпропетровській області внести відповідні зміни до Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821.
- визнати протиправними дії Лівобережної ОДПІ головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо внесення змін до АС "Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", бази АС "Аудит", АС "Податковий блок" на підставі вказаного акта перевірки, зобов'язати внести в них відповідні зміни у разі їх внесення за наслідками Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає дії відповідача щодо встановлення та відображення у висновках акту перевірки порушень позивачем, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, а зазначені дії відповідача є такими, що мають бути визнані протиправними, оскільки вчинені податковим органом без достатніх на те правових підстав, та вчинені дії відповідачем призвели до негативних наслідків для Позивача.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Надав до суду пояснення, в якому зазначив, що перевірка позивача проведена правомірно у відповідності до вимог чинного законодавства України, а оскаржувані позивачем висновки акту перевірки, не породжують будь-яких наслідків для позивача, а отже не можуть бути предметом спору у даній справі. Відповідач також зазначив, що інформація за висновками акту перевірки відноситься до податкової та вносилась до податкових баз.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
За результатами перевірки було складено Акт перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821. Відповідно до висновків акту перевірки документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення:
1) п.п. 14.1.27, п.14.1.36 ст.14; п.135.1, п.135.2, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135; п.137.10 ст.13; п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2,п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138; п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI із змінами і доповненнями (надалі ПКУ), в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 10 052 090 грн.
За результатами перевірки податкове повідомлення-рішення не виносилось, оскільки, як зазначено в наказі про призначення перевірки, перевірка проводилась на виконання постанови старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 24.03.2015 р.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість суджень, відображених контролюючим органом в акті перевірки, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Порядок проведення перевірок визначено главою 8 Податкового кодексу України. Згідно зі ст. 83 ПК України, для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Згідно п. 4 Порядку затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 N 984 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» - акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи Міністерства доходів та зборів України.
Висновки акту перевірки податкового органу та оцінка документів бухгалтерського обліку ґрунтуються в межах матеріалів кримінального провадження, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.
Також, з матеріалів справи вбачається, що наказ та повідомлення щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки датоване 27.04.15 року були направлені засобами поштового зв'язку Позивачу того ж дня, а сама перевірка була розпочата та проведена з 28.04.2015 року по 06.05.2015 року. Тобто, фактично перевірка була розпочата наступного дня після відправлення повідомлення Позивачу та тривала 5 робочих днів, що позбавило можливості Позивача отримати запит, надати відповідні необхідні документи та пояснення перевіряючим, чим грубо порушено права Позивача, які закріплені п.п. 17.1.6. п. 17.1. ст. 17 ПКУ, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Враховуючи підстави проведення податкової перевірки, а також порушення прав платника податків при її проведені, Позивача фактично було позбавлено можливості захищати свої права, надавати докази та документи на підтвердження своєї правоти, а тому зазначена перевірка проводилась перевіряючими всупереч вимог приписів глави 8 ст. 83 ПКУ, поверхово, з використанням вибіркової інформації та документів, що були надані до перевірки виключно органом слідства, без взяття до уваги первинної документації Позивача по взаємовідносинах з контрагентами та об'єктивних обставин.
У судовому засіданні було встановлено наявність Ліцензійного договору від 24.03.10 №1-ЛД/154, укладеного між Позивачем та ДПП «Кривбаспромводопостачання», за яким сторони взяли на себе відповідні зобов'язання. Відповідний договір був укладений сторонами на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2010 року у справі № 19/31-10, що набрало законної сили та залишено в силі й на сьогоднішній день.
Суть укладеного договору за своєю правовою природою, не є договором підряду чи договором поставки, а тому не зобов'язує сторони надати послуги чи здійснити поставку товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України (діл - ЦК України), за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.
Згідно ч. 9 ст. 1109 ЦК України, умови ліцензійного договору, які суперечать положенням цього Кодексу, є нікчемними.
Згідно ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правовими наслідками укладення правочину є виникнення у сторін такого договору взаємних прав та обов'язків з їх подальшою реалізацією.
При цьому, на фактичне виконання домовленості щодо надання права користування корисною моделлю, відповідно до виписаних на адресу контрагентів документації первинного бухгалтерського обліку, на момент укладення правочинів, ДП «Дніпромашзбагачення» та контрагенти у відповідності до вимог чинного законодавства були зареєстровані платниками ПДВ, їхні установчі документи не були визнані в судовому порядку недійсними та був відсутній вирок суду щодо можливих зловживань з боку його посадових осіб, посилаючись на ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, якою визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Стосовно посилань відповідача, про намір позивача одержати дохід без здійснення реальної господарської діяльності, суд зазначає наступне.
Визначення поняття ділової мети наведені у ПК України. Так, згідно до п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПКУ розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Проаналізувавши положення ст. ст. 191, 20 ПК України, слід зазначити, що визначення наявності "розумних економічних причин" та ділової мети вчинення певних господарських операцій не входить до компетенції Відповідача.
Відповідно до статей 43 та 44 Господарського кодексу України, дозволена будь-яка комерційна діяльність, не заборонена законом і підприємство вільно у своєму виборі видів діяльності й у виборі постачальників. Без встановлення у судовому порядку (в порядку кримінального судочинства) обставин щодо виконання підприємством конституційного обов'язку платити податки за результатами господарської діяльності в цілому й конкретній цивільно-правовій угоді, зокрема, не можна стверджувати про наявність у платника податку наміру на укладання угоди з метою, що суперечить інтересам держави й суспільства, чи надання вигоди третім особам.
Відповідачем у судовому засіданні не надано доказів існування судового рішення, яке б набрало законної сили, за якими правочини, вчинені між позивачем та контрагентами, наведеними у Акті перевірки, визнані відповідним судом недійсними.
В свою чергу позивач надав до суду судові рішення, що надають можливість встановити юридичний факт щодо законних господарських взаємовідносин позивача з ДПП «Кривбаспромводопостачання» та КП ДОР «Аульський водовід» за ліцензійними договорами, а саме відповідно: рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 19/31-10 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2009р. по справі № 2/194-09.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Так, на підтвердження включення сум коштів до складу валових витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку, які взагалі не були досліджені відповідачем.
Стосовно посилання відповідача, що отримані кошти за умовами ліцензійних договорів, що були чинними на момент господарських взаємовідносин, при наявності первинної документації щодо віднесення грошових коштів, що надходили на рахунок позивача до «безповоротної фінансової допомоги», суд критично ставиться до таких висновків податкового органу, оскільки, відповідач за приписами ст. 191 та ст. 20 ПК України, не наділений функціями самостійно визначити (змінювати) всупереч первинної документації, яку саме господарську операцію провів позивач та надавати правову оцінку призначенню коштів, отриманих в результаті ведення господарської діяльності позивача. Відповідач, фактично, не беручи до уваги приписи чинного законодавства, наявність первинної документації, рішень суду, самостійно зробив безпідставні висновки, що кошти, які надійшли з ДПП «Кривбаспромводопостачання» та КП ДОР «Аульський водовід» були отриманні поза договірними відносинами, що не підтверджується ні матеріалами справи, не було й доведено представником відповідача у судовому засіданні.
Аналогічно, між КП ДОР «Аульський водовід» та ДП «Дніпромашзбагачення» підписаний ліцензійний договір №07-09 «Про використання корисної моделі» від 21.12.2009 року. Підставою для укладення ліцензійного договору № 07-09 про використання корисної моделі між Дочірнім підприємством «Дніпромашзбагачення» та Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2009р. по справі № 2/194-09, яким задоволено позов Дочірнього підприємства «Дніпромашзбагачення» до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід». Згідно до зазначеного рішення КП ДОР «Аульський водовід» зобов'язано виконати взяті на себе зобов'язання укласти з ДП «Дніпромашзбагачення» ліцензійний договір № 07-09 про використання корисної моделі. Рішення суду набрало законної сили та є чинним на сьогоднішній день, відповідно повинно бути виконано в силу ст. 124 Конституції України, оскільки, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для притягнення до відповідальності винних осіб у порядку, встановленому законом.
Матеріалами справи встановлено, що патент видано ДП «ДНІПРОМАШЗБАГАЧЕННЯ» відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та зареєстровано в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 25.05.2009 р на ДП «Дніпромашзбагачення».
Договори на момент судового розгляду є чинними, підписані уповноваженими представниками сторін, з огляду на те, що сторонами додержано обов'язкову вимогу щодо дійсності договору про використання корисної моделі, що міститься у ч. 8 ст. 28 ЗУ «Про охорону прав на винаходи корисну моделі», а саме: «Договір про передачу права власності на винахід (корисну модель) і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами».
В акті перевірки відсутні відомості щодо визнання правочинів, укладених позивачем та його контрагентами недійсними у судовому порядку. Таких доказів не було надано відповідачем й під час судового засідання.
Судом встановлено, що одним із етапів встановлення обґрунтованості права платника податку на валові витрати та/або податковий кредит, є встановлення факту здійснення господарської операції шляхом дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договорів, актів виконаних робіт, документів про перевезення, зберігання товарів тощо, що зроблено відповідачем не було.
А отже, у відповідача були відсутні підстави для встановлення та відображення у акті перевірки наведених порушень податкового законодавства за господарськими операціями позивача.
Врахувавши надані докази, заслухавши пояснення сторін у справі, суд дійшов висновку про протиправність дій Лівобережної ОДПІ головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
- що виразились у встановленні та відображенні у висновках Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821 порушень ДП «Дніпромашзбагачення» вимог: п.п. 14.1.27, п.14.1.36 ст.14; п.135.1, п.135.2, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135; п.137.10 ст.13; п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2,п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138; п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 10 052 090 грн.
Враховуючи приписи ст. 11, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вирішив вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Лівобережну ОДПІ головного управління ДФС у Дніпропетровській області внести відповідні зміни до Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821:
- щодо вилучення інформації, що виразились у встановленні та відображенні у висновках Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821 порушень ДП «Дніпромашзбагачення» вимог: п.п. 14.1.27, п.14.1.36 ст.14; п.135.1, п.135.2, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135; п.137.10 ст.13; п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2,п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138; п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 10 052 090 грн.;
Розглянувши в сукупності матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін у справі, суд дійшов до висновку, що посадові особи ДП «Дніпромашзбагачення» по взаємовідносинах з контрагентами діяли у межах своїх повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства.
Стосовно неприпустимості розповсюдження непідтвердженої документально інформації, що може мати негативні наслідки для позивача, суд зазначає про наступне.
Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
Відповідно до пункту 71.1. статті 71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно із підпунктом 72.1.5. пункту 72.1 статті 72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю.
Відповідно до пункту 2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених Наказом ДПС України № 948 від 31 жовтня 2012 року, працівники підрозділів, що здійснюють (очолюють) перевірки, вносять необхідну інформацію до інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АС "Аудит" (підсистеми "Податковий аудит" системи "Податковий блок" - після її впровадження) на кожному етапі організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок (при направленні повідомлення платнику податків про початок документальної планової (невиїзної позапланової) перевірки, оформленні направлення на проведення перевірки, реєстрації акта (довідки) перевірки (звірки), інших складених актів (довідок), прийнятті та направленні податкового повідомлення-рішення, складанні протоколів про адміністративне правопорушення тощо - в день вчинення відповідних дій, адміністративного або судового оскарження грошового зобов'язання, визначеного у прийнятих податкових повідомленнях-рішеннях - в день отримання відповідних документів або отримання інформації в установленому порядку (до підсистеми "Податковий аудит" системи "Податковий блок" додатково вноситься: наказ про проведення перевірки; протокол засідання постійної комісії із розгляду спірних питань, заперечення до акта перевірки, висновок і відповіді на такі заперечення; додатково приєднуються акти в електронному вигляді з усіма передбаченими додатками, інші визначені підсистемою дані).
Отже, інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана контролюючим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.
У судовому засіданні відповідачем підтверджено факт внесення до податкових баз відповідача акту перевірки позивача та повідомлено, що податкові підсистеми відповідача входять до однієї системи АІС «Податковий блок», підсистеми пов'язані між собою.
Суд вважає за необхідне задля недопущення порушення прав позивача визнати протиправними дії Лівобережної ОДПІ головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо внесення змін до АС "Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", бази АС "Аудит", АС "Податковий блок" на підставі вказаного акта перевірки та зобов'язати Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області відновити в АІС «Податковий блок», АС «Аудит», АС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності Дочірнього підприємства «Дніпромашзбагачення», відкореговані на підставі Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади (до яких належать органи Державної фіскальної служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Заперечуючи проти позову, відповідач, який за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень, правомірність прийнятого рішення належним чином не довів.
Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Отже, на користь позивача з Державного бюджету України мають бути стягнуті судові витрати у розмірі 73,08 грн.
Керуючись статями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Дочірнього підприємства «Дніпромашзбагачення» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що виразились у встановленні та відображенні у висновках Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821 порушень ДП «Дніпромашзбагачення» вимог: п.п. 14.1.27, п.14.1.36 ст.14; п.135.1, п.135.2, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135; п.137.10 ст.13; п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2,п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138; п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 10 052 090 грн.
Визнати протиправними дії Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо внесення змін до АС "Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", бази АС "Аудит", АС "Податковий блок" на підставі вказаного акта перевірки та зобов'язати Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області відновити в АІС «Податковий блок», АС «Аудит», АС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності Дочірнього підприємства «Дніпромашзбагачення», відкореговані на підставі Акту перевірки від 14.05.2015 року № 770/22-05/36207821.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2015 року

Суддя Д.О. Власенко