Справа № 816/2705/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року 10:21м. ПолтаваСправа № 816/2705/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гриценка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги та рішень, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 /надалі також - позивач, ФОП ОСОБА_3./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою /з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29 липня 2015 року, том 1 а.с. 53-60/ до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області /надалі також - відповідач, Кременчуцька ОДПІ/ про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 30 червня 2015 року № Ф-; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного соціального внеску від 17 липня 2015 року № /11073; податкових повідомлень-рішень від 17 липня 2015 року №№ /11068, /11069, /11070, /11072.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на протиправність та необґрунтованість спірних рішень, в силу відсутності порушень ФОП ОСОБА_3 норм чинного законодавства, про які стверджує відповідач. Витрати, які задекларовано у 2014 році є реальними, підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку та пов'язані з господарською діяльністю позивача з метою отримання прибутку. Також, не погоджується із розміром застосованих санкцій за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення, підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. У письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність та обґрунтованість спірних рішень. Зазначав, що перевіркою встановлено неправомірне віднесення до складу витрат за період, що перевірявся, суми витрат на оплату комунальних послуг, електроенергії та оплати праці, які не пов'язані безпосередньо з отриманими доходами від здійснення діяльності з надання маркетингових послуг та послуг по просуванню товару. Наполягав на правомірності застосування штрафних санкцій за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

У період з 02 червня 2015 року по 15 червня 2015 року Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 30 червня 2015 року № 795/16-03-17-01-10/ /том 1 а.с. 11-36/, у висновках якого зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_3, зокрема:

- пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 332 115 грн 40 коп.;

- пункту 3 статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 3 статті 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано за 2014 рік суму єдиного соціального внеску у розмірі 1191 грн 60 коп.;

- пунктів 1, 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні;

- статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

На підставі зазначеного акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 30 червня 2015 року № Ф-/84-6 на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування 1191 грн 60 коп. /том 1 а.с. 9/;

- рішення № /11073 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного соціального внеску в розмірі 59 грн 58 коп. /том 1 а.с. 62/;

- податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11068, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб в розмірі 415 144 грн 25 коп., з яких 332 115 грн 40 коп. - за основним платежем, 83 028 грн 85 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями /том 1 а.с. 63/;

- податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11069, яким за порушення пунктів 1, 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 33 444 грн 97 коп. /том 1 а.с. 64/;

- податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11070, яким за порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 50 565 грн 15 коп. /том 1 а.с. 65/;

- податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11072, яким за порушення статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 10 000 грн /том 1 а.с. 66/.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю зазначених рішень контролюючого органу, звернувся до суду з вимогою про визнання їх протиправними та скасування.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню Кременчуцької ОДПІ від 17 липня 2015 року № /11068, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб в розмірі 415 144 грн 25 коп., з яких 332 115 грн 40 коп. - за основним платежем, 83 028 грн 85 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, суд виходить з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач посилався, як на правову підставу його винесення встановлені ним та зафіксовані у акті перевірки від 30 червня 2015 року № 795/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 порушення позивачем ФОП ОСОБА_3 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

В ході документальної перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_3 фактично сприяв інтенсивному просуванню товарів у роздрібній торгівлі без активної участі спеціального персоналу - вдале розміщення товарів у торговому залі, оригінальне оформлення прилавків та вітрин, за що протягом перевіряємого періоду одержував дохід за просування продукції від виробника газованих напоїв ІП "Кока Кола Бевереджіз Україна", виробника алкогольних напоїв - ТОВ "Кримська Водочна Компанія", дистриб'юторів алкогольних напоїв - ПП "Парадігм консалтінг група", ТОВ "Українська Дистриб'юційна Компанія"; виробників тютюнових виробів ПрАТ "Філій Морріс Україна", ПІІ "Імперіал Тобако Юкрейн" та інших. Тобто, встановлені перевіркою неправомірно внесені підприємцем витрати з оплати Доступу до технологічних мереж (ТОВ «АПЕЙОН») та орендної плати (ТОВ «АУРА») з урахуванням комунальних платежів у розмірі 1 953 620 грн до складу задекларованих валових витрат за перевіряємий звітній період, жодним чином не було пов'язано із вдалим розміщення товарів у торговому залі, оригінальне оформлення прилавків та вітрин, а отже не вплинули безпосередньо на формування одержаного доходу від надання маркетингових послуг по просуванню товару. В результаті встановленого порушення, стосовно неправомірного віднесення витрат на оплату доступу до технічних мереж, оренди з комунальними послугами до складу валових витрат, перевіркою збільшено чистий (оподаткований) дохід за період, що перевірявся на суму 1 953 620 грн.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, чистий річний оподатковуваний дохід визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, а саме об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи -підприємця, та пункту 178.3 статті 178 Податкового кодексу України, згідно з яким оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 цього Кодексу (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, установлених розділом II Кодексу.

Таким чином, з аналізу вказаних вище статей випливає, що розмір сукупного оподатковуваного доходу платника податків залежить від суми витрат, документально підтверджених та пов'язаних з провадженням господарської діяльності такого платника.

На підтвердження обґрунтованості своїх вимог та пов'язаності понесених витрат позивачем долучено до матеріалів справи договори, акти про виконання робіт, видаткові накладні, накладні, квитанції до прибуткового касового ордера, звіти про дебетові та кредитові операції, тощо.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає їх належними доказами реальності понесених позивачем витрат у ході здійснення своєї господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Крім того, реальність відповідних витрат не ставилась під сумнів відповідачем, як у ході перевірки, так і у ході розгляду справи. Натомість контролюючий орган посилався виключно на те, що позивачем у декларації віднесено суми витрат до видів господарської діяльності, по яким фактично такі витрати не були понесені, тобто зазначено витрати, які не пов'язані безпосередньо з отриманими доходами від здійснення діяльності з надання маркетингових послуг та послуг по просування товару.

Порядок заповнення Додатків до декларації про майновий стан і доходи передбачено Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою Наказом Міністерства доходів і зборів України 11.12.2013 № 793. Зокрема вказаною Інструкцією встановлено, що у додатку 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності":

1) доходи, отримані від провадження кожного виду економічної діяльності, відображаються в окремому рядку розділу I із зазначенням у колонці 2 назви і коду виду економічної діяльності згідно з КВЕД, за здійснення якого одержано дохід;

2) у колонці 3 вказується сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності;

3) у колонках 4, 5 та 6 відображається сума документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг).

Значення колонок 4, 5 та 6 дорівнюють значенням відповідних граф Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці згідно з пунктом 177.10 статті 177 розділу IV Кодексу;

4) у колонці 7 відображається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується за такою формулою: колонка 3 - колонка 4 - колонка 5 - колонка 6.

Аналіз вказаного розділу Інструкції дає підстави вважати, що пунктом 3, яким передбачено порядок декларування документально підтверджених витрат, не встановлено імперативної норми щодо відображення сум документально підтверджених витрат по здійсненню кожного виду економічної діяльності окремо, тим паче щодо визначення (розподілу) у відсотковому значенні таких витрат від суми доходу, одержаного по кожному такому виду діяльності окремо. Натомість зазначено про відображення документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності, згідно даних Книги обліку доходів і витрат.

Дослідивши копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік та розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, суд не знаходить порушень позивачем норм чинного законодавства та завищення витрат, про які стверджує контролюючий орган, що б спричинило заниження оподаткованого доходу.

Крім того, суд наголошує на тому, що Кременчуцькою ОДПІ не ставилась під сумнів реальність та документальне підтвердження спірних витрат.

Суд також бере до уваги, що відповідачем в акті перевірки зазначено лише про факт заниження позивачем об'єкту оподаткування по одному виду діяльності, але не вказано про факт завищення податкових зобов'язань по іншому виду діяльності. Фактично вказане в акті порушення не впливає на визначення загальної суми чистого оподаткованого доходу, як об'єкта оподаткування, від здійснення всіх видів економічної діяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність порушень ФОП ОСОБА_3 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, завищення документально підтверджених витрат та, відповідно, заниження податку на доходи фізичних осіб в розмірі 332 115 грн 40 коп.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 17 липня 2015 року № /11068.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 30 червня 2015 року № Ф-/84-6 на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування 1191 грн 60 коп. та рішення від 17 липня 2015 року № /11073 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного соціального внеску в розмірі 59 грн 58 коп., суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, встановлене контролюючим органом завищення валових витрат і відповідно заниження чистого доходу вплинуло на правильність визначення бази для нарахування єдиного соціального внеску, в результаті чого в основу прийняття вказаних рішень покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог пункту 3 статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 3 статті 9 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" внаслідок чого донараховано за 2014 рік суму єдиного соціального внеску у розмірі 1191 грн 60 коп., що призвело до застосування штрафних санкцій у розмірі, передбаченому п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування", 59 грн 58 коп.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 платниками єдиного внеску фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Ставка єдиного внеску для вказаної категорії платників складає 34,7 % від бази оподаткування, визначеної статтею 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (ч. 11 ст. 8 Закону).

Згідно з пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Однак, з урахуванням попередньо встановлених обставин справи та висновків суду зроблених під час дослідження обставин прийняття податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11068, щодо правомірності формування позивачем витрат за 2014 рік у сумі 332 115 грн 40 коп., суд дійшов до висновку, що правові підстави для нарахування суми єдиного внеску відсутні.

Враховуючи неправомірність висновку відповідача про завищення позивачем валових витрат та заниження чистого доходу, заниження бази оподаткування єдиним внеском, податкова вимога від 30 червня 2015 року № Ф-/84-6 про сплату боргу (недоїмки) на суму 1191 грн 60 коп. та податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11073 є також протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню Кременчуцької ОДПІ від 17 липня 2015 року № /11069, суд виходить з наступного.

У акті перевірки від 30 червня 2015 року № 795/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 Кременчуцькою ОДПІ зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_3 пункту 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: в період з 09 вересня 2014 року по 10 вересня 2014 року на РРО № при здійсненні продажу товарів роздруковувались чеки в яких відсутні обов'язкові реквізити - назва та адреса господарської одиниці.

Згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за вказане порушення Кременчуцькою ОДПІ застосовано до ФОП ОСОБА_3 фінансові санкції у розмірі 25 284 грн 97 коп. /том 2 а.с.136/.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту 1 статті 17 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання:

вчинене вперше - 1 гривня;

вчинене вдруге - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг);

за кожне наступне вчинене порушення - у п'ятикратному розмірі вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг);

Отже, наведена норма Закону не передбачає такий склад правопорушення, як невідповідність розрахункового документа вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 № 614.

Формальна невідповідність фіскальних звітних чеків положенням підзаконного акта, у зв'язку з відсутністю назви та адреси господарської одиниці, не може ототожнюватися з непроведенням розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій або нероздрукуванням відповідного розрахункового документа, за які застосовуються фінансові санкції, передбачені п. 1 ст. 17 Закону.

До того ж, як вбачається з копії витягу з Книги обліку розрахункових операцій № , видані позивачем Z-звіти містять реквізит - ПН 54 /том 2 а.с. 44/, а також, як видно із чеків на які посилається контролюючий орган /том 2 а.с. 186/, в них зазначено фіскальний номер (фн) , який, в свою чергу зазначено в книзі обліку розрахункових операцій № Р/2, яка зареєстрована відповідачем, вказані реквізити у своїй сукупності дозволяють ідентифікувати позивача як продавця товарів за вказаними чеками.

Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в Ухвалі від 30 квітня 2015 року по справі № К/800/417/14.

А відтак підстави для застосування до позивача оспорюваного штрафу відсутні, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах щодо протиправності рішень суб'єкта владних повноважень саме на відповідача покладено обов'язок доведення правомірності свого рішення, у випадку заперечення ним проти позову. Однак, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження обставин на підставі яких ним прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11069.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність застосування Кременчуцькою ОДПІ до позивача податковим повідомленням-рішенням від 17 липня 2015 року № /11069 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 25 284 грн 97 коп.

Із акту від 30 червня 2015 року № 795/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 слідує, що Кременчуцькою ОДПІ під час перевірки встановлено 13 випадків не виконання ФОП ОСОБА_3 щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків та 11 випадків не забезпечення їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій /том 1 а.с. 31-32/.

Згідно з пунктом 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 4 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно письмових пояснень представник позивача не заперечував фактів незабезпечення ФОП ОСОБА_3 при здійсненні господарської діяльності щоденного друку на РРО фіскальних звітних чеків (z-звітів) в кількості 13 штук та 11 випадків не забезпечення їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, що є порушенням пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Разом з тим, наполягав на тому, що передбачена пунктом 4 статті 17 вказаного Закону відповідальність за таке порушення має наслідком застосування контролюючим органом однієї фінансової санкції у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності випадків невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків та їх не зберігання в книгах обліку розрахункових операцій. Однак, вказував про необхідність визнання судом в цій частині податкового повідомлення-рішення протиправним та скасування в повній сумі застосованої санкції.

Представник відповідача вказував на те, що в даному випадку штрафна (фінансова) санкція у розмірі 8 160 грн контролюючим органом застосована вірно, оскільки мали місце не триваючі порушення, а систематичні - не забезпечення щоденного друку на РРО фіскальних звітних чеків (z-звітів) та їх не зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, а відтак санкції слід застосовувати за кожне з порушень окремо.

Проте, суд не погоджується з такою позицією контролюючого органу з огляду на те, що не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щоденного друку фіскальних звітних чеків, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи ці чеки у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" відповідний орган Міндоходів може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Вказана правова позиція з даного питання висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 10.09.2014 №К/9991/8481/11 та Верховним Судом України у постанові від 03.12.2013 у справі ТОВ "Манулі Флуіконнекто" до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва про визнання дій протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій.

Таким чином, незважаючи на виявлення контролюючим органом за результатами перевірки множинних порушень позивачем встановленого порядку проведення розрахункових операцій щодо невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій, застосування до позивача фінансових санкцій за кожен випадок зазначеного порушення є неправомірним.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність застосування Кременчуцькою ОДПІ до позивача податковим повідомленням-рішенням від 17 липня 2015 року № /11069 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 8 160 грн із розрахунку за кожен не роздрукований Z-звіт та випадок незбереження такого звіту в книгах обліку розрахункових операцій по РРО (340,00 грн х 24), оскільки за допущене ФОП ОСОБА_3 порушення пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" згідно з пунктом 4 статті 17 вказаного Закону має застосовуватися штрафна (фінансова) санкція в сумі 340 грн.

Однак, як зазначалося вище, позивач фактично вказуючи про правомірність застосування до нього за вказане правопорушення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340 грн, в позовних вимогах вказував про скасування та признання протиправним податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11069 в повному обсязі, тобто в розмірі 33 444 грн 97 коп.

Підстав для скасування вказаного податкового повідомлення-рішення в повному обсязі позивачем не зазначено та матеріалами справи не підтверджено.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № /11069 в частині застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 33104 грн 97 коп. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в цій частині, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Стосовно позовних вимог ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 17 липня 2015 року № /11070, суд дійшов до наступних висновків.

Даним податковим повідомлення-рішенням до позивача за порушення вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що виявилось у неоприбуткуванні готівкових коштів в повній сумі їх фактичного надходження в книгах обліку розрахункових операцій за період з 16 липня 2013 року по 19 серпня 2014 року загалом в розмірі 10113 грн 03 коп., на підставі статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", застосовано фінансові санкції у п'ятикратному розмірі від суми неоприбуткованих коштів - 50565 грн 15 коп.

Згідно з пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

У свою чергу, зазначену норму Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні запроваджено з метою своєчасного оприбуткування готівкових коштів та уникнення ухилення платниками податків від оподаткування.

Разом з цим, суд зауважує, що відповідно до положень пункту 7 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, за виключенням електронних контрольно-касових реєстраторів, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, яка міститься в їх фіскальній пам'яті.

Як зазначено у листі ДПС України від 09 жовтня 2012 року №5582/0/71-12/22-1217, основною метою прийняття зазначеної норми є створення більш комфортних умов для суб'єктів господарювання в частині надання можливості подання звітності про використання РРО в електронному вигляді, а також зменшити витрати на утримання касової техніки за рахунок економії витрат на друкування паперової контрольної стрічки.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем у період з 16 липня 2013 року по 19 серпня 2014 року забезпечено безперебійне надсилання до сервера ДФС України інформації щодо сум виторгів на підставі фіскальних звітних чеків на суму в розмірі 10113 грн 03 коп. Відповідну інформацію внесено до автоматизованої системи "Податковий блок".

Таким чином, позивачем повідомлено контролюючі органи про суми фактичних надходжень готівки у період з 16 липня 2013 року по 19 серпня 2014 року.

До того ж, на момент проведення перевірки позивач мав та використовував належним чином оформлені та зареєстровані в фіскальних органах КОРО.

Окрім того, аналіз наведених вище приписів пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні є передумовою для висновку про те, що несвоєчасне виконання запису в КОРО за наявності роздрукованого Z-звіту є порушенням законодавства в частині порядку ведення КОРО, а не порушенням ведення касових операцій у національній валюті щодо оприбуткування готівки в касі, оскільки проведення готівкових коштів через РРО із роздрукуванням Z-звіту є свідченням їх занесення до фіскальної пам'яті.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України (ухвала від 25.03.2013, номер в ЄДРСР 30406499; ухвала від 05.08.2013, номер в ЄДРСР 32897565; ухвала від 04.12.2014, номер в ЄДРСР 42743181).

Роздрукування позивачем фіскальних звітних чеків (Z-звітів) та надсилання до сервера ДФС України інформації щодо сум надходження готівкових коштів на підставі фіскальних звітних чеків на суму в розмірі 10113 грн 03 коп. виключає факт приховування позивачем відповідної суми виручки.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 50565 грн 15 коп. за порушення вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Стосовно позовних вимог ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 17 липня 2015 року № /11072 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 10 000 грн, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що перевіркою контрольних стрічок реєстраторів розрахункових операцій Кременчуцькою ОДПІ виявлено реалізацію ФОП ОСОБА_3 алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених Кабінетом Міністрів України мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, а саме: на РРО № 04.08.2014 чек № 0018072 коньяк «Коктебель» резерв 4*, 0,25 л, 40% по ціні 31 грн 02 коп./мінімальна ціна 32 грн 01 коп/, чек № 0016088 від 18 червня 2014 року вино «Грааль» мускат червоне напівсолодке, скляна пляшка 1 л по ціні 21 грн 29 коп. /мінімальна ціна 28 грн 58 коп./, чек № 0016163 від 19 червня 2014 року горілка «Козацька рада» особлива 0,75 л, 40% по ціні 50 грн 09 коп., /мінімальна ціна 52 грн 35 коп./, чек № 0016174 від 19 червня 2014 року горілка «VS» природна колекція на березових, 0,2 л, 40% по ціні 12 грн 87 коп. /мінімальна ціна 13 грн 96 коп./, чек № 2005 від 18 червня 2014 року горілка «Карат» лимон 0,5 л, 40 % по ціні 31 грн 10 коп. /мінімальна ціна 34 грн 90 коп./ /том 1 а.с. 33/.

Так, Постановою КМ України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 № 957 установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва згідно з додатком.

Відповідальність за реалізацію алкогольних виробів за цінами нижчими за встановлені мінімальні передбачена абзацом 13 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (надалі - Закон № 481/95-ВР).

Законом України від 12.08.2014 № 1638-УІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо посилення контролю за обігом підакцизних товарів та уточнення окремих податкових норм" (надалі - Закон № 1638-УІІ) внесено зміни до статті 17 Закону № 481/95-ВР в частині збільшення розміру фінансових санкцій.

В абзаці 13 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР цифри " 5 000" замінено цифрами " 10 000", а отже розмір мінімальної санкції збільшено з 5 000 грн до 10 000 грн. Закон № 1638-УІІ набрав чинності 04.09.2014.

Відтак, на період вчинення правопорушень абзац 13 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлював, що фінансова санкція за здійснення суб'єктом господарювання оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 5000 гривень.

Пояснення представника відповідача щодо застосування санкції за вказані порушення в редакції закону, що діяла станом на день складання акту перевірки, а не станом на дату вчинення позивачем порушення, суд відхиляє, як необґрунтовані.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 17 липня 2015 року № /11072 є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: визнання протиправними та скасування вимоги від 30 червня 2015 року № Ф-, рішення від 17 липня 2015 року № /11073, податкових повідомлень-рішень від 17 липня 2015 року № /11068, № /11070, № /11069 в частині нарахування застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 33104,97 грн., № /11072 в частині нарахування застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5000 грн.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги та рішень задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 30 червня 2015 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки).

Визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17 липня 2015 року № /11073 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17 липня 2015 року № /11068.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17 липня 2015 року № /11069 в частині нарахування застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 33104,97 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17 липня 2015 року № /11070.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17 липня 2015 року № /11072 в частині нарахування застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 482,08 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський