Справа № 810/3120/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2015 року 810/3120/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Гузік М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Ремонтно-будівельне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Ремонтно-будівельне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області" з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.03.2015 № , згідно з яким до позивача застосовано штраф у сумі 9596,10 грн.

В основу вказаного податкового повідомлення-рішення податковим органом покладено висновок про затримку сплати позивачем грошових зобов'язань з податку на прибуток за 2012 та 2013 роки.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що своєчасно подав декларації з податку на прибуток за 2012 та 2013 роки та сплатив самостійно визначені податкові зобов'язання в установлені законом строки. Позивач стверджував, що податковий орган неправомірно зарахував сплачені ним кошти в погашення податкового боргу минулих податкових періодів і застосував до нього штраф за несвоєчасну сплату поточних податкових зобов'язань. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно і підстави для його скасування відсутні. У судовому засіданні представник відповідач підтримав заперечення проти позову, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Ремонтно-будівельне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області" є юридичною особою, що зареєстрована 19.03.1991 (запис в ЄДР від 10.12.2008 № 0002341), як платник податків перебуває на обліку в Ірпінській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС Київської області.

У лютому 2015 року посадовою особою Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Київської області проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасності сплати грошових зобов'язань з податку на прибуток (акт перевірки від 27.02.2015 № 284/15-3/14317404).

За наслідками перевірки посадова особа податкового органу дійшла висновку, що позивач порушив вимоги пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, що виявилось у недотриманні строків сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Так, перевіркою встановлено, що згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2012 рік позивач самостійно визначив грошові зобов'язання з податку на прибуток за результатами звітного (податкового) періоду у сумі 18840,00 грн., а також авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів за 2012 рік у сумі 2233,00 грн. Граничний строк сплати вказаних грошових зобов'язань - 19.02.2013.

За даними перевірки, позивач фактично сплатив суми вказаних грошових зобов'язань 19.02.2014, кількість днів затримки - 365 днів.

Крім того, згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2013 рік позивач самостійно визначив грошові зобов'язання з податку на прибуток за результатами звітного (податкового) періоду у сумі 260568,00 грн., а також авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів за 2013 рік у сумі 31930,00 грн. Граничний строк сплати вказаних грошових зобов'язань - 11.03.2014.

За даними перевірки, позивач фактично сплатив суму вказаного грошового зобов'язання 20.05.2014, кількість днів затримки - 70 днів.

За результатами перевірки Ірпінська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області на підставі абзацу третього пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України прийняла податкове повідомлення-рішення від 17.03.2015 № , згідно з яким застосувала до позивача за затримку більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, штраф у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, що становить суму 9596,10 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до вищестоящих податкових органів в адміністративному порядку, однак за результатом розгляду скарг податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарги без задоволення.

У подальшому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Під час судового розгляду позивач стверджував, що своєчасно задекларував податкові зобов'язання з податку на прибуток і перерахував їх до державного бюджету.

Представник податкового органу стверджував, що кошти, які сплатив позивач до Державного бюджету України в рахунок сплати поточних податкових зобов'язань, на підставі статті 87.9 Податкового кодексу України були автоматично зараховані в рахунок погашення податкового боргу минулих податкових (звітних) періодів.

Перевіряючи вказані обставини, суд на підставі даних інтегрованої картки платників податків за платежем "Податок на прибуток підприємств та організацій, що перебувають у державній власності" встановив, що станом на 01.01.2013 позивач мав податковий борг у загальній сумі 20524,61 грн., з яких: 18840,00 грн. - недоїмка за основним платежем; 4232,59 грн. - пеня.

Як вже зазначалось, згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2012 рік позивач самостійно визначив грошові зобов'язання з податку на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 18840,00 грн., а також авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів у сумі 2233,00 грн., які додатково до існуючого податкового боргу минулих податкових періодів збільшили грошові зобов'язання позивача.

Платіжними дорученнями від 15.02.2013 № 24 та № 25 позивач перерахував до державного бюджету "Податок на прибуток державних підприємств за 4 квартал 2012 року" у сумі 18840,00 грн. та авансові внески частини прибутку державних підприємств за 4 квартал 2012 року у сумі 2233,00 грн.

Вказані суми були автоматично зараховані податковим органом в рахунок погашення податкового боргу минулих податкових (звітних) періодів, рух грошових коштів по бюджетному рахунку підтверджується даними інтегрованої облікової картки позивача.

Згідно з даними інтегрованої картки станом на 31.12.2013 позивач мав податковий борг у загальній сумі 24997,02 грн., з яких: 21073,00 грн. - недоїмка за основним платежем; 3924,02 грн. - пеня.

Як вже зазначалось, згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2013 рік позивач самостійно визначив грошові зобов'язання з податку на прибуток за результатами звітного (податкового) періоду у сумі 260568,00 грн., а також авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів у сумі 31930,00 грн., які додатково до існуючого податкового боргу минулих податкових періодів збільшили грошові зобов'язання позивача.

Платіжними дорученнями від 19.02.2014 №№ 66, 67 та 68 позивач перерахував до державного бюджету "Податок на прибуток державних підприємств за 2013 рік" у сумах 172022,00 грн. та 54000,00 грн., а також авансові внески частини прибутку за 2013 рік у сумі 31930,00 грн.

Вказані суми були автоматично зараховані податковим органом в рахунок погашення податкового боргу минулих податкових (звітних) періодів, рух грошових коштів по бюджетному рахунку підтверджується даними інтегрованої облікової картки позивача.

Оскільки внаслідок погашення податкового боргу, що виник у минулих податкових (звітних) періодах, податкові зобов'язання за звітний податковий період погашались із запізненням, податковий орган застосував до позивача штраф на підставі статті 126 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з вимогами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Зокрема, сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

В силу положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України в разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З аналізу положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України убачається, що законом імперативно встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахувати коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі судом встановлено, що податковий орган здійснював зарахування коштів, що надходили від позивача в оплату поточних податкових зобов'язань, на погашення податкового боргу минулих податкових періодів. Це означає, що податковий орган діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Водночас, сплата платником податків податкового зобов'язання перед погашенням податкового боргу, тобто з порушенням приписів пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, внаслідок чого податковий орган здійснював зарахування коштів на погашення податкового боргу замість платника податків, не може вважатися належною сплатою податкового зобов'язання і тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 серпня 2015 р.