Справа № 804/8793/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 р. Справа № 804/8793/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі Шкуті А.А.
представника позивача ОСОБА_1
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що податковою інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення взаємовідносин з контрагентами за квітень, липень, серпень 2014 року, за результатами якої був складений акт від 18.12.2014 року за №1188/173/НОМЕР_1, на підставі якого прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення. Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу, оскільки, на думку позивча, висновки не грунтуються на положеннях податкового законодавства України та спростовуються первинними бухгалтерськими документами та даними бухгалтерського і податкового обліку ФОП ОСОБА_2, а відтак, позивач вважає, що контролюючим органом протиправно донараховане грошове зобов'язання з ПДВ та адміністративними штрафами.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Представник відповідача до суду не прибув, направив письмові заперечення на позовну заяву, у яких просив у задоволенні позову відмовити, з огляду на те, що проведеною контролюючим органом перевіркою встановлені порушення позивачем норм чинного Податкового законодавства України, висновки акту відповідають дійсним обставинам, податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку із чим, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Перевірка проведена на підставі наступних документів: реєстраційних документів, податкової звітності, матеріалів перевірок ТОВ «Вейлер» та ТОВ «Вотум Груп».
При проведенні документальної перевірки були використані наступні комп'ютерні автоматизовані інформаційні системи: АІС «Податковий блок», ЦБД ДРФО, ПДС ті інші.
Так, 2014 року між ТОВ «Вейлер» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір поставки №25 від 05.09.2014 року, згідно якого постачальник ТОВ «Вейлер» зобов'язався у строки, обумовлені договором, постачати і передавати у власність покупцю ФОП ОСОБА_2 товар, а останній зобов'язався приймати товар і вчасно здійснювати оплату за нього.
Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору назва товару, його асортимент, ціна за одиницю та вартість зазначається в накладних, які оформлюються на кожну партію товару і являються невід'ємною частиною договору.
видатковою накладною №РН-0000201 від 30.07.2014 р. на суму 441,00 грн., в т.ч. вартість товару 367,50 грн. та ПДВ - 73,50 грн., рахунком №СФ-0000201 від 28.07.2014 р., податковою накладною №85 від 30.07.2014 р.;
Відповідно до акту перевірки сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включена до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_2 у липні, серпні, вересні 2014 року, що відповідає даним реєстру отриманих податкових накладних та даним Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до декларації з ПДВ за липень, серпень, вересень 2014року.
Зазначені податкові накладні ТОВ «Вейлер» у Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровані не були.
До перевірки та під час її проведення не були надані товарно-транспортні накладні (оригінали або завірені належним чином копії), а тому неможливо встановити рух та/або переміщення товару (продукції) у просторі. Таким чином, фактичне здійснення перевезення товару не підтверджується.
Відсутність сертифікатів якості (технічних умов або інших документів) свідчать про неможливість встановлення виробника, якісних та кількісних характеристик придбаної продукції.
Відсутність карток складського обліку свідчить про неналежне ведення складського обліку.
Крім цього, в ході проведення перевірки не були надані первинні документи щодо подальшої реалізації придбаного у ТОВ «Вейлер» товару, а саме: договори (специфікації та додаткові угоди до них), видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості, акти приймання-передачі товару, картки складського обліку тощо.
Відповідно до наданого до перевірки пояснення ФОП ОСОБА_2, товар, придбаний у ТОВ «Вейлер», частково реалізовано кінцевому споживачу, а частково знаходиться на складі, відомості про який до перевірки не надано.
Також, у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_2 було укладено договір поставки №20 від 01.04.2014 року з ТОВ «Вотум Групп», згідно якого постачальник ТОВ «Вотум Груп» зобов'язався у строки, обумовлені договором, постачати і передавати у власність покупцю ФОП ОСОБА_2 товар, а останній зобов'язався приймати товар і вчасно здійснювати оплату за нього.
Відповідно до п.1.2. зазначеного договору назва товару, його кількість, асортимент, ціна за одиницю та вартість зазначається в накладних, які оформлюються на кожну партію товару і являються невід'ємною частиною договору.
видатковою накладною №РН-0000206 від 01.04.2014 р. на суму 4078,06 грн., в т.ч. вартість товару 3398,38 грн. та ПДВ - 679.68 грн., рахунком №СФ-0000206 від 01.04.2014 р., податковою накладною № 8 від 01.04.2014 р.;
видатковою накладною №РН-0000208 від 01.04.2014 р. на суму 4191,74 грн., в т.ч. вартість товару 3493,12 грн. та ПДВ - 698.62 грн., рахунком №СФ-0000208 від 01.04.2014 р.. податковою накладною № 10 від 01.04.2014 р.;
видатковою накладною № РН-0000207 від 01.04.2014 р. на суму 6217,31 грн., в т.ч. вартість товару 5181,09 грн. та ПДВ - 1036,22 грн., рахунком №СФ-0000207 від 01.04.2014 р., податковою накладною № 9 від 01.04.2014 р.;
видатковою накладною № РН-0000239 від 07.04.2014 р. на суму 147,83 грн., в т.ч. вартість товару 123,19 грн. та ПДВ - 24,64 грн., рахунком №СФ-0000239 від 07.04.2014 р.. податковою накладною №58 від 07.04.2014 р.;
видатковою накладною № РН-/0000211 від 07.04.2014 р. на суму 4560,00 грн., в т.ч. вартість товару 3800,00 грн. та ПДВ - 760,00 грн., рахунком №СФ-0000211 від 07.04.2014 р.. податковою накладною №13 від 07.04.2014 р.;
Оплату за придбані товарно-матеріальні цінності ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вотум Групп» здійснив за рахунок безготівкових перерахувань, платіжними дорученнями: від 10.04.2014р. №224 на суму - 50 000.00 грн.; від 16.04.2014р. №231 на суму - 30 000,00 грн.; від 24.04.2014р. №242 на суму - 30 000,00 грн.; від 06.05.2014р. №251 на суму - 40 000,00 грн.; від 19.05.2014р. №259 на суму - 25 051,41 грн.
ФОП ОСОБА_2 прийняв зазначений товар та оприбуткував його в бухгалтерському обліку, що підтверджується прибутковими накладними на ТМЦ: №81 від 01.04.2014 р., №91 від 01.04.2014 р., №92 від 01.04.2014 р., №82 від 03.04.2014 р., №83 від 01.04.2014 р., №84 від 07.04.2014 р., №89 від 07.04.2014 р., №85 від 09.04.2014 р., №86 від 14.04.2014 р., №87 від 18.04.2014 р., №88 від 23.04.2014 р., №151 від 01.07.2014 р., №152 від 09.07.2014 р., №163 від 18.07.2014 р., №164 від 30.07.2014 р., №175 від 01.08.2014 р., №186 від 14.08.2014 р.
З акту перевірки вбачається, що сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включена до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_2 у квітні, травні 2014 року, що відповідає даним реєстру отриманих податкових накладних та даним Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до декларації з ПДВ за квітень, травень 2014року.
Зазначені податкові накладні ТОВ «Вотум Груп» у Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровані не були.
До початку перевірки та під час її проведення не були надані завірені копії товарно-транспортних накладних, а тому неможливо встановити рух та/або переміщення товару (продукції) у просторі. Таким чином, фактичне здійснення перевезення товару не підтверджується.
Відсутність сертифікатів якості (технічних умов або ін. документів) свідчать про неможливість встановлення виробника, якісних та кількісних характеристик придбаної продукції.
Відсутність карток складського обліку свідчить про неналежне ведення складського обліку.
Крім цього, в ході проведення перевірки не були надані первинні документи щодо подальшої реалізації придбаного у ТОВ «Вотум Груп» товару, а саме: договори (специфікації та додаткові угоди до них), видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості, акти примання-передачі товару, картки складського обліку тощо.
Відповідно до наданого до перевірки пояснення, ФОП ОСОБА_2 товар, придбаний у ТОВ «Вотум Груп», частково реалізовано кінцевому споживачу, а частково знаходиться на складі, відомості про який до перевірки не надано.
Також, з акту перевірки вбачається, що до Криворізької південної ОДПІ надійшла податкова інформація від:
З урахуванням наведеного, перевіряючі дійшли висновків, що, оскільки ФОП ОСОБА_2 до перевірки не надано достатнього документального підтвердження здійснення фінансово-господарських відносин з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями, перевіркою не можливо підтвердити правильність включення відповідних сум до податкового кредиту та податкового зобов'язання з ПДВ.
Таким чином, за результатами перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у перевіряємому періоді провадив діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Поряд з цим, саме такі підстави можуть свідчити про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що в свою чергу в певній мірі свідчить про реальність таких операцій.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів/послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Також, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини як рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
Відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Надаючи оцінку доводам позивача про правомірність відображення в податковому обліку сум податкового кредиту по операціям із зазначеними контрагентами, суд зазначає наступне.
На підставі вищенаведених первинних документів контролюючий орган дійшов висновку про непідтвердження господарських операцій такими документами, виявив порушення вимог законодавства при складанні первинних документів. Інших документів під час перевірки та до винесення оскаржуваних рішень платником податків не надано.
Враховуючи встановлення актами перевірок контрагентів обставин, які свідчать про можливий ризик встановлення факту нереальних операцій або недостатнє оформлення первинних документів, суд вважає за необхідне приділити увагу встановленню кола доказів на підтвердження або спростування таких обставин.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Проте, згідно пунктів 201.1, 201.2 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Встановлена форма податкової накладної, затверджена наказом ДПА України від 21.12.2010 року №969 передбачає зазначення прізвища особи, яка склала податкову накладну.
Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Якщо товар доставляється вантажним автомобілем, то таким документом є товарно-транспортна накладна за формою №1-ТН, затвердженою Наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року №448/346. У ній повинні бути відмітки відправника товару (щодо відвантаження товару) та його отримувача (стосовно фактичного отримання товару).
Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі - Правила), визначено наступні поняття:
товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна (далі ТТН) - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи;
транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов'язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Згідно статті 11 Наказу Міністерства транспорту України від 5 листопада 2001 року №763, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2001 року за №986/6177 «Про внесення змін і доповнень до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.
Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.
Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.
Оформлення перевезень вантажів ТТН здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
Після прийняття вантажу, згідно з ТТН, водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр ТТН залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
У тих випадках, коли в ТТН немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної).
У цих випадках в ТТН зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого ТТН вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил.
Якщо відповідно до договору, продавець несе зобов'язання організувати перевезення товарів, а саме для перевезення вантажів на конкретний маршрут він укладає договір перевезення від свого імені з третьою особою.
З пояснень представника вбачається, що транспортування товару відбувалося автомобілем NISSAN NAVARA ПІКАП (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу NISSAN NAVARA ПІКАП на ОСОБА_3, яка з письмових пояснень ФОП ОСОБА_2 та відповідно до свідоцтва про шлюб від 07.11.2013 року Серії НОМЕР_2 є дружиною ОСОБА_2).
В ході аналізу інформації, а саме дослідження технічної характеристики NISSAN NAVARA, долученої до матеріалів справи, встановлено, що даний автомобіль має максимальну вантажопідйомність - до 900 кг.
В видаткових накладних зазначено, як поштучний товар так і ваговий товар.
При опрацюванні номенклатури товару згідно видаткових накладних встановлено, що їх вага у цілому значно перевищує вантажопідйомність автомобіля.
Так, наприклад, в видатковій накладній від 09.04.2014 №РН-0000212 вага вагового товару становить 1597,50 кг, крім того, в накладній зазначений й поштучний товар: бур 12x260 - 5 шт., круг відрізний 125 - 110 шт., саморіз 9Т6-4.8*19 - 0,1 шт., саморіз 9Т1-3.5*19 - 0,2 шт., шпилька М6 - 10 шт., дюбель 12*60 - 0,1 шт., гвинт комбінований 8x100 - 0,01 шт., ізоляційна стрічка 20м. - 15 шт., саморіз 9Т6-4.8*13 - 0,1 шт., анкер 12x180 - 5 шт., ізоляційна стрічка 15 м. - 5 шт., сілікон білий під пістолет - 5 шт.,пензлик 63x10x46 - 5шт., хомут для електропроводки 3 - 100 мм - 200 шт., сталевий хомут з резиновим віброгасителем 2 - 10 шт., сталевий хомут з резиновим віброгасителем 3-5 шт., саморіз РТ9-3.5*9,5 - 0,1 шт., ланцюг діам.5 - 3 м., анкер 8х40 - 50 шт., мітла п/п з держаком кругла - 5 шт., лопата снігоприбиральна - 5 шт., рукавиці замшеві - 200 п., болт М 16X50 (м/р) - 65 шт., набір викруток - 2 шт., гайка М16 (м/р) - 100 шт.;
- в видатковій накладній від 16.06.2014 №РН-0000127 вага вагового товару становить 2332,80 кг, крім того, в накладній зазначений ще й поштучний товар: відвід сталевий 33*2,5 - 6 шт., відвід сталевий 89*3,5 - 4 шт., ВД-40 (320 мм) - 5 шт., завіс приварний д.26 -10 шт., замок навісний - 5 шт., мітла п/п з держаком кругла - 15 шт., мітла п/п з держаком плоска - 10 шт., пелюстка - 120 шт., перехід 108*89 -2 шт., перехід 76*42 - 3 шт., перехід 89*57 - 4 шт., перехід 89*76 - 2 шт., прокладка п/флан. Ду20/56х28х2/бік.Ру16 - 4 шт., прокладка п/флан. Ду25/68хЗЗх2/бік.Ру16 - 4 шт., прокладка п/флан. Ду32/81х38х2/бік.Ру16 - 4 шт., різьба кор. ст.15 - 2 шт., рукавиці бавовняні 120 пач., тачка садова 1-но колісна - 1 шт., тачка садова 2-х колісна - 1 шт., фланець Ду100Ру 16 - 1 шт., фланець Ду40Ру 16 - 3 шт., фланець Ду50Ру 10 - 8 шт., фланець Ду50Ру 16 - 1 шт., фланець Ду80Ру 16 - 1 шт.;
- також, в видатковій накладній від 01.07.2014 №РН-0000170 вага вагового товару становить 1875,0 кг, крім того, в накладній зазначений поштучний товар - рулетка 10 м - 5 шт., рулетка 30 м - 5 шт., рулетка 5м - 5 шт., анкер 10x40 - 80 шт., анкер 10x50 - 5 шт., анкер 10x80 - 30 шт., анкер 12x100 - 30 шт., анкер 8x60 - 30 шт., боти електричні 330 - 30п., викрутка хрестова 100 мм - 3 шт., викрутка хрестова 150 мм - 1 шт., викрутка хрестова 200 мм - 3 шт., вимикач одинарний накладний - 10 шт., відро оцинковане 12л. - 20 шт., гвинт потайний 4x8 - 100 шт., граблі виті 12-зуб. - 30 шт., граблі віялові 15 лозин, металева ручка - 5 шт., держак для грабель 1,4м. 1 сорт - 45 шт., держак для лопат 1,2 м, 2 гат., бук - 60 шт., держак для сапки 1,2 м, 1 сорт, д-25 - 30 шт., захисні окуляри - 40 шт., індикатор напруги - 6 шт., кабель алюмінієвий 2x2,5 перетин ПВС 100 м - 1 бух., кельня - 3 шт., клема 10В - 12 шт., клема 20А - 84 шт., ключ газовий №3 - 1 шт., ключ ріжковий №13 - 5 шт., ключ розвідний 250 мм., ізол. рукоятка, нікелеве покриття - 3 шт., косинець будівельний 500 мм. - 3 шт., круг відрізний 115 - 2шт., кувалда 2кг - 5шт., кусачки 150 мм - 5 шт., ліхтарик - 3 шт., ліхтарик із зарядкою - 3 шт., лопата копальна 1,5мм 210x290 мм - 23 шт., лопата совкова 1,5 мм 250x150 мм - 30 шт., мітла п/п з держаком плоска - 2 шт., молоток 600 гр. - 1шт., молоток 800 гр. - 1 шт., пелюстка - 4000 шт., пістолет фарб, пневмат. - 5 атм., форсунка 0,5 мм, верх.мет.бачок-200 мл - 1 шт., припій - 1 шт., пробка автомат ПАР-10А - 5 шт., пробка автомат ПАР-16А - 5 шт., рівень 1 м. - 1 шт., рівень 60 см. - 2 шт., рукавиці бавовняні - 120 пач., рукавиці бавовняні однопалі - 800 пач., рукавиці замшеві - 30 пач., саморіз 9Т6-4,8*32 - 0,02 т.шт., сапа 150 мм клеп - 30 шт., склоріз - 2 шт., тримач зварювальний 500А - 5 шт., утконоси 110 мм - 6 шт., хомут пластик 215-100 шт., шпилька М10*1000 - 25 шт., шуруп 6x40 - 100 т. шт.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що перевезення всього товару, який вказано в первинних документах підприємства, неможливо здійснити одним рейсом на вказаному автомобілі.
В судовому засіданні представник позивача пояснив, що після погодження специфікації товару фізична особа-підприємець ОСОБА_2 на власному транспорті робив доставку товару в місто Кривий Ріг. Зазначив, що грузопідйомність машини до 1000 кг, але фактично перевозить і більше. Також, пояснив, що користувався службами доставки, коли фізично за раз не міг транспортувати всю партію товару автомобілем NISSAN NAVARA.
Проте доказів щодо перевезення товару кур'єрською службою представником позивача до суду надано не було.
Представник позивача зазначив, що відгрузку зі складів здійснювали представники постачальників на імя Вячеслав та Максим, які також і видавали позивачу документи.
Проте прізвищ та посад вказаних представників постачальників ФОП ОСОБА_2 суду не назвав.
Суд критично відноситься до пояснень представника позивача стосовно факту зв'язку позивача з представниками ТОВ «Вейлер» та ТОВ «Вотум Груп» - Вячеславом та Максимом за телефоном безпосередньо через директора ТОВ «Вейлер» - Шулежка Ю.Ю. та директора ТОВ «Вотум Груп» - Кирилюком Н.О., оскільки, як було з'ясовано в судовому засіданні, наразі телефони керівників юридичних осіб відключені.
Суд зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка в свою чергу є підставою для формування підприємством податкового обліку.
Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Також, слід зазначити, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Суд зазначає, що інформація, отримана податковим органом відносно контрагентів позивача, підтверджує відсутність реального виконання таким контрагентами зі свого боку умов укладених договорів.
Таким чином, судом не встановлено у ході судового розгляду справи руху активів позивача, отримання прибутку за вказаними операціями позивачем, що свідчить про відсутність факту реальності вчинення господарських операцій з контрагентами позивача - ТОВ «Вейлер», ТОВ «Вотум Груп».
Позивач у ході судового розгляду справи не надав відповідних доказів на підтвердження реальності (фактичного) здійснення господарських операцій, що підтверджує обґрунтованість висновків податкової інспекції, викладених в акті від 18.12.2014 року.
Згідно частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
З урахуванням відмови у задоволенні позову, суд стягує з позивача решту суми судового збору у розмірі 1644 грн. 30 коп. за вирахуванням сплаченої суми судового збору у розмірі 182,70 грн. (1827 -182,70).
Керуючись статтями 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) решту суми судового збору у розмірі 1644 грн. 30 коп.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18 серпня 2015 року.

Суддя В.В. Кальник