Справа № 2а-0870/2034/11
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року м. Київ К/800/66478/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І., Приходько І.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Адмін»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року

у справі № 2а-0870/2034/11

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Адмін» (далі - позивач, ТОВ «Адмін»)

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі - відповідач-1, ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя)

та Головного управління Державного казначейства України в Запорізькій області (далі - відповідач-2, ГУ ДКС України в Запорізькій області)

за участю прокуратури Запорізької області

про стягнення з державного бюджету заборгованості по податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Адмін» звернулось у квітні 2011 року до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя та ГУ ДКС України в Запорізькій області про стягнення з Державного бюджету України заборгованості з податку на додану вартість в сумі 4 397 775,00 гривень, що була заявлена до відшкодування за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2011 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2011 року скасовано, позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року задекларовано суму податку на додану вартість, що заявлена до бюджетного відшкодування в сумі 8 789 131,00 гривня, яка відображена у податкових деклараціях, які подавались до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя.

ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя у 2009 році надано відповідному територіальному органу Державного казначейства України висновки про суми відшкодування податку на додану вартість ТОВ «Адмін», на підставі яких позивачу відшкодовано з бюджету 4 391 356,00 гривень, в той час як невідшкодованою залишилася сума податку на додану вартість у розмірі 4 397 775,00 гривень.

Відповідачем-1 у період з 23.03.2009 року по 10.04.2009 року проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Адмін» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, за результатами якої складено акт від 15.04.2009 року № 42/23-05/33134232.

На підставі матеріалів зазначеної перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 17.04.2009 року № 000002230/0 (відповідно до пп. 7.7.7, пп. 7.7.11 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»), яким позивачу відмовлено у відшкодуванні сум податку на додану вартість у розмірі 4 655 303,00 гривні.

За результатами адміністративного оскарження рішенням ДПА України у Запорізькій області від 02.09.2009 року № 4117/10/25-020 скаргу позивача задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.04.2009 року № 000002230/0.

Рішенням ДПА України у Запорізькій області від 02.09.2009 року № 4117/10/25-020 було отримано позивачем 07.09.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у даній справі обрано неналежний спосіб захисту, оскільки належним способом захисту прав позивача на бюджетне відшкодування є позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність податкового органу та зобов'язання його прийняти рішення відповідно до результатів проведених перевірок платника податків.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим та погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, який скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду, виходив з наступного.

За змістом пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Відповідно до вимог пп. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи, зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином податковий орган після закінчення процедури адміністративного оскарження протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, це повноваження саме податкового органу та такі дії є обов'язковими і не потребують наявності судового рішення.

Згідно з пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у разі не вчинення таких дій у відповідні строки, така сума вважається бюджетною заборгованістю, а платник податку має право звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо неправомірності висновку суду першої інстанції про невірне обрання способу захисту позивачем.

Разом з тим, положеннями пп. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що заява на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Так, судом апеляційної інстанції вірно зауважено, що заява платника податків про відшкодування податку на додану вартість подається саме у строк 1095 днів, проте, у зв'язку з тим, що як приписами ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не встановлено строків давності для звернення до суду платників податків щодо стягнення сум бюджетного відшкодування, так і положеннями ПК України таких не визначено, необхідно застосовувати строк звернення до суду з такими позовними вимогами визначений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як було зазначено вище, рішення ДПА України у Запорізькій області від 02.09.2009 року № 4117/10/25-020, яким скасовано податкове повідомлення-рішення про відмову у наданні бюджетного відшкодування від 17.04.2009 року № 000002230/0, позивачем було отримано 07.09.2009 року, в той час як з даним позовом товариство звернулось до суду лише 04.04.2011 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується позицією суду апеляційної інстанції, що позивачем, при зверненні до суду з позовом про стягнення суми бюджетного відшкодування, пропущено строк позовної давності, визначений положеннями ч. 2 ст. ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, з огляду на що дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому, судом апеляційної інстанції обґрунтовано не взято до уваги обставини щодо внесення протесту прокурора від 24.05.2011 року за № 07/1-1332/10вих-11 з вимогою скасувати рішення ДПА у Запорізькій області від 02.09.2009 року № 4117/10/25-020 (9499/7/25-020), яким було скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя та задоволено скаргу позивача та наявність рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2013 року про закриття кримінального провадженням за нереабілітуючих підстав відносно ОСОБА_4, який перебуваючи на посаді начальника відділу апеляцій ДПА у Запорізькій області, підготовив рішення про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.04.2009 року № 000002230/0, оскільки такі не спростовують того факту, що позивачеві у вересні 2009 року було відомо про порушення його прав та інтересів щодо стягнення бюджетної заборгованості та відсутності доказів поважності пропуску строку звернення до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору судом першої інстанції зазначене не було враховане.

Отже, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та не правильного вирішення справи, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції обґрунтовано скасовано постанову суду першої інстанції та залишено позов ТОВ «Адмін» без розгляду.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Адмін» - відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі № 2а-0870/2034/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підпис (підпис) І.О. Бухтіярова
Судді: підпис (підпис) М.І. Костенко
Помічник судді підпис (підпис) І.В. Приходько