Справа № 810/1119/15
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2015 року Справа № 810/1119/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомПриватного акціонерного товариства "УКпостач"
доГенічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині,
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "УКпостач" звернулось до суду з позовом до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України від 17.05.2011 № та 18.05.2011 № в частині (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.04.2015).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині зменшення Приватному акціонерному товариству "УКпостач" розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 81624 грн. 52 коп. та розміру задекларованого підприємством від'ємного значення з цього податку на суму 8997 грн. 12 коп., на думку позивача, прийняті контролюючим органом з порушенням норм матеріального права та не відповідають вимогам закону, висновки податкового органу відносно факту вчинення підприємством правопорушення є помилковими, а тому вказані податкові повідомлення - рішення в цій частині є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання, призначене на 24.04.2015, представники сторін не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Матеріали справи містять клопотання представників сторін про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до приписів статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "УКпостач" (ідентифікаційний код 30169718, місцезнаходження: 62301, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Залізнична, буд. 31-с) зареєстроване в якості юридичної особи 25.10.2001 та здійснює господарську діяльність, пов'язану, зокрема, з виробництвом промислового холодильного та вентиляційного устаткування, інших машин і устаткування загального призначення, наданням в оренду інших машин, устаткування та товарів та оптовою торгівлею іншими машинами й устаткуванням, що підтверджується відомостями, наведеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 3 а.с. 139-141).

На момент виникнення спірних правовідносин позивач як платник податків перебував на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України.

У квітні-травні 2011 року посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України проведено позапланову документальну виїзну перевірку з питань правомірності нарахування Приватним акціонерним товариством "УКпостач" суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню на розрахунковий рахунок у банку за лютий 2011 року та виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось підприємством у січні 2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 11.05.2011 № 185/07-00/30169718 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано, що Приватним акціонерним товариством "УКпостач" під час декларування податкових зобов'язань за господарськими операціями з придбання у його контрагентів товарів та послуг не дотримано вимог пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.4 статті 200 та пунктів 201.1, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за січень-лютий 2011 року на загальну суму 98448 грн. 85 коп.

При перевірці правильності декларування позивачем власних податкових зобов'язань за наведені вище звітні періоди Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України прийнято до уваги відомості, отримані від інших податкових органів про господарську діяльність контрагентів позивача - ПП "Технодім трединг", ТОВ "ПСФ" та ТОВ "Паллетком".

Зокрема, контролюючий орган зважав на податкову інформацію, отриману відносно наведених юридичних осіб, стосовно:

- відсутності ПП "Технодім трединг", ТОВ "ПСФ" та ТОВ "Паллетком" за податковою адресою;

- відсутності у ПП "Технодім трединг" достатніх виробничих потужностей, працівників, офісних та складських приміщень та інших основних засобів для забезпечення ведення фінансово-господарської діяльності в обсягах задекларованих ним показників;

- невизнання податкової декларації з податку на додану вартість ПП "Технодім трединг" за лютий 2011 року податковою звітністю.

Крім того, в ході позапланової виїзної документальної перевірки Приватного акціонерного товариства "УКпостач" Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України опрацьовано системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Державної податкової адміністрації України та встановлено розбіжність у задекларованих показниках податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача з іншими суб'єктами господарювання за січень-лютий 2011 року, а саме: ПФ "Полімер", ТОВ "Імпап", ПП "Технодім трединг", ДП "Придніпровська залізниця", ТОВ "Призма-Авто", Сімферопольською філією ПрАТ "Солді і Ко" - "Солді Крим" та ПП "КГМ-РЕЙН".

Враховуючи наведені вище відомості відповідач дійшов висновку про те, що контрагенти позивача - ПП "Технодім трединг", ТОВ "ПСФ", ТОВ "Паллетком", ПФ "Полімер", ТОВ "Імпап", ДП "Придніпровська залізниця", ТОВ "Призма-Авто", Сімферопольська філія ПрАТ "Солді і Ко" - "Солді Крим" та ПП "КГМ-РЕЙН" є юридичними особами з ознаками фіктивності, їх правочини з іншими суб'єктами господарювання, у тому числі і з позивачем, не спричинили жодних правових наслідків.

За таких обставин, відповідач вважає, що договори, за якими ПП "Технодім трединг", ТОВ "ПСФ", ТОВ "Паллетком", ПФ "Полімер", ТОВ "Імпап", ДП "Придніпровська залізниця", ТОВ "Призма-Авто", Сімферопольська філія ПрАТ "Солді і Ко" - "Солді Крим" та ПП "КГМ-РЕЙН" зобов'язались надати позивачу товари та послуги, фінансово-господарські документи та податкову звітність складено сторонами правочинів без фактичного здійснення господарських операцій, а лише з метою незаконного одержання податкової вигоди у вигляді формування податкового кредиту на користь позивача.

Крім того, висновок про відсутність у позивача права на включення до складу податкового кредиту за лютий 2011 року податку на додану вартість у сумі 1789 грн. 83 коп., сплаченого у складі ціни придбаних у його контрагентів товарів та послуг, контролюючий орган обґрунтовує також порушенням порядку заповнення податкових накладних, виписаних ТОВ "Торговий будинок "Селма", ТОВ "Південний берег", ТОВ "Сєвелєлектрогруп", ТОВ "Старлогістик", ВАТ "Укртелеком", ПП "Кастор Компані" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за результатами виконання правочинів, укладених ними з позивачем, а також подвійним включенням до його складу податку на додану вартість у загальному розмірі 2217 грн. 84 коп. за податковими накладними, виписаними МП "Нова" та ПП "Трек".

Під час контролюючого заходу податковим органом також враховано матеріали перевірки з питань правомірності нарахування Приватним акціонерним товариством "УКпостач" суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню на розрахунковий рахунок у банку за січень 2011 року (акт від 01.04.2011 № 122/07-00/30169718), яким, зокрема, встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, що призвело до завищення податкового кредиту за січень 2011 року на загальну суму 2851 грн. 87 коп. внаслідок безпідставного, на думку контролюючого органу, включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість за господарськими операціями з придбання позивачем у ЗАТ "Український мобільний зв'язок", ТОВ "ДКС-Сервіс", ПП "Технодім трейдинг", ТОВ "АС "Альянс", ТОВ "Високі технології пластику", ЧПП "Промтехпостач", ТОВ "Альянс Холдинг" та ПП "КГМ-РЕЙН" товарів (робіт, послуг).

Внаслідок допущення позивачем вказаного правопорушення під час визначення ним об'єкту оподаткування податком на додану вартість, у тому числі формування платником податків частини від'ємного значення податку на додану вартість, яку включено до складу податкового кредиту наступних податкових періодів, та декларування суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, відповідач дійшов висновку про невідповідність (завищення) суми бюджетного відшкодування, заявленої підприємством у податковій декларації за лютий 2011 року на загальну суму 84790 грн. 00 коп. та від'ємного значення суми податку на додану вартість за цей же період у розмірі 13659 грн. 13 коп.

На підставі акта перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.05.2011 № та 18.05.2011 № , якими відповідно до приписів підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 позивачу зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2011 року на суму 84790 грн. 00 коп. та розмір від'ємного значення з цього податку за аналогічний період на суму 13659 грн. 13 коп.

Отримавши наведені вище рішення, позивач скористався наданим йому статтею 56 Податкового кодексу України правом на їх оскарження в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим.

Рішенням Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим від 21.07.2011 № 2704/10/25-023 скаргу позивача задоволено частково, податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України від 17.05.2011 № скасовано в частині зменшення позивачу розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 139 грн. 00 коп., податкове повідомлення-рішення від 18.05.2011 № , - залишено без змін.

Крім того, під час розгляду скарги Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим з'ясовано, що податковим органом не враховано під час зменшення Приватному акціонерному товариству "УКпостач" суми бюджетного відшкодування та від'ємного значення суми податку на додану вартість вимог пункту 123.1 статті 123 та пункту 7 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у зв'язку з чим застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за самостійне визначення контролюючим органом зменшення суми бюджетного відшкодування та від'ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 2 грн. 00 коп.

Як пояснив представник позивача, нових податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами адміністративного оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень від 17.05.2011 № та 18.05.2011 № , податковим органом не виносилось, будь - яких належних та допустимих доказів, що надають підстави вважати наведені вище податкові повідомлення - рішення відкликаними, суду не подано.

Під час судового розгляду справи представник позивача також зазначив, що Приватним акціонерним товариством "УКпостач" не оспорюються висновки податкового органу про необхідність зменшення позивачу розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 3165 грн. 48 коп. внаслідок вчинення ним податкового правопорушення, яке виявилось у завищенні податкового кредиту за результатами вчинення господарських операцій з ЗАТ "Український мобільний зв'язок", ТОВ "ДКС-Сервіс", ПП "Технодім трейдинг", ТОВ "АС "Альянс", ТОВ "Високі технології пластику", ЧПП "Промтехпостач", ТОВ "Альянс Холдинг", ПП "КГМ-РЕЙН" та ТОВ "ПСФ".

Відтак, позивач не заперечує, що податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України від 17.05.2011 № в частині зменшення Приватному акціонерному товариству "УКпостач" розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 3165 грн. 48 коп. відповідає вимогам законодавства про оподаткування.

Представником позивача також зазначено, що висновки податкового органу відносно наявності підстав для зменшення розміру задекларованого підприємством від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 4662 грн. 01 коп. у зв`язку з включенням до складу податкового кредиту податку на додану вартість за результатами виконання правочинів, укладених позивачем з ТОВ "Торговий будинок "Селма", ТОВ "Південний берег", ТОВ "Сєвелєлектрогруп", ТОВ "Старлогістик", ВАТ "Укртелеком", ПП "Кастор Компані", фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, МП "Нова", ПП "Трек", ДП "Придніпровська залізниця", Сімферопольською філією ПрАТ "Солді і Ко" - "Солді Крим", ПП "КГМ-РЕЙН" та ТОВ "ПСФ", є правомірними.

За таких обставин, судом встановлено відсутність між сторонами спору щодо правомірності зменшення податковим органом розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та розміру від'ємного значення з цього податку у вказаному вище розмірі, і у суду не виникає сумніву щодо достовірності вказаних обставин.

Разом з тим, спірні правовідносини, що є предметом розгляду в межах даного позовного провадження, стосуються питання правомірності зменшення позивачу розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 81624 грн. 52 коп. та розміру від'ємного значення з цього податку на суму 8997 грн. 12 коп. за результатами вчинення господарських операцій з придбання позивачем у ПФ "Полімер", ТОВ "Імпап", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Призма-Авто" та ТОВ "Палетком" товарів.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України від 17.05.2011 № та 18.05.2011 № в частині, відповідно, зменшення Приватному акціонерному товариству "УКпостач" розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 81624 грн. 52 коп. та розміру задекларованого підприємством від'ємного значення з цього податку на суму 8997 грн. 12 коп.

Позивач зазначає, що твердження податкового органу стосовно вчинення Приватним акціонерним товариством "УКпостач" податкового правопорушення є помилковими, оскільки визначення ним сум податкового кредиту здійснено у відповідності до вимог податкового законодавства, господарські операції з ПФ "Полімер", ТОВ "Імпап", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Призма-Авто", ТОВ "Палетком" належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності.

Оскільки висновки контролюючого органу про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за наслідками вчинення господарських операцій з ПФ "Полімер", ТОВ "Імпап", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Призма-Авто", ТОВ "Палетком" ґрунтуються на твердженнях про безтоварність господарських операцій позивача та його контрагентів та про відсутність наміру учасників правочинів досягти реальних правових наслідків, позивачем, з метою спростування таких доводів, подано суду відомості стосовно формування податкового кредиту за звітні періоди, що підлягали перевірці, первинні фінансово-господарські документи, що підтверджують виконання правочинів та зв'язок між фактом придбання позивачем товарів із його господарською діяльністю.

Досліджуючи інформацію, що викладена в акті перевірки, та документи, подані позивачем, судом встановлено наступне.

У квітні 2009 року позивачем укладено з ТОВ "Імпап" договір поставки від 01.04.2009 № 003/20/2-354, відповідно до умов якого контрагент позивача прийняв на себе зобов'язання поставити позивачу пакувальні матеріали за асортиментом, характеристиками, кількістю та ціною, узгодженими на підставі заявок-замовлень, а позивач зобов'язався прийняти вказані товари та оплатити їх вартість.

Під час перевірки податковим органом також встановлено, що у грудні 2009 року позивачем укладено з ПФ "Полімер" договір від 25.12.2009 № 003/20/2-340, відповідно до умов якого контрагент позивача прийняв на себе зобов'язання виготовити та передати позивачу пластмасові вироби, за ціною, номенклатурою та кількістю, визначеними у специфікації, а позивач зобов'язався прийняти вказані товари та оплатити їх вартість.

Крім того, під час контролюючого заходу посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим виявлено, що січні-лютому 2011 року позивачем укладено з ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Палетком" та ТОВ "Призма-Авто" договори поставки, відповідно, від 01.04.2011 № 01/11-Одс, 01.02.2011 б/н та 17.01.2011 № 8, відповідно до умов яких контрагенти позивача прийняли на себе зобов'язання поставити позивачу товари за асортиментом, характеристиками, кількістю та ціною, визначеними на підставі рахунків-фактур (або заявок, що є невід'ємними частинами договорів), а позивач зобов'язався прийняти вказані товарно-матеріальні цінності та оплатити їх вартість.

Придбання у ТОВ "Імпап", ПФ "Полімер", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Палетком" та ТОВ "Призма-Авто" товарів здійснювалось на підставі виписаних контрагентами позивача рахунків-фактур, копії яких наявні в матеріалах справи.

Прийняття позивачем товарно-матеріальних цінностей від його контрагентів проводилось шляхом підписання видаткових накладних, а саме: за правочином з ТОВ "Імпап" - накладна від 20.01.2011 № СФ-0000118 на загальну суму 100008 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 16668 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 184); ПФ "Полімер" - видаткові накладні від 11.01.2011 № 001 на загальну суму 63354 грн. 72 коп., у тому числі ПДВ - 10559 грн. 12 коп., 11.01.2011 № 002 на загальну суму 71755 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 11959 грн. 20 коп., 11.01.2011 № 003 на загальну суму 70464 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 11744 грн. 00 коп., 11.01.2011 № 004 на загальну суму 23664 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 3944 грн. 00 коп., 21.01.2011 № 0006 на загальну суму 33798 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 5633 грн. 00 коп., 21.01.2011 № 0007 на загальну суму 54217 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 9036 грн. 20 коп., 21.01.2011 № 0008 на загальну суму 13017 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ - 2169 грн. 60 коп., 28.01.2011 № 0010 на загальну суму 28718 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ - 4786 грн. 40 коп., 28.01.2011 № 0011 на загальну суму 29918 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ - 4986 грн. 40 коп. (т. 2 а.с. 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22); ТОВ "Призма-Авто" - видаткова накладна від 21.01.2011 № РН-0000005 на загальну суму 3591 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ - 598 грн. 60 коп. (т. 2 а.с. 121); ТОВ "Палетком" - видаткова накладна від 17.02.2011 № ТОВ-000032 на загальну суму 4050 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 675 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 96); ПП "Технодім Трейдинг" - видаткові накладні від 10.01.2011 № Т0110002 на загальну суму 831 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ - 138 грн. 60 коп., 11.02.2011 № Т0211002 на загальну суму 20362 грн. 32 коп., у тому числі ПДВ - 3393 грн. 72 коп., 21.02.2011 № Т0221006 на загальну суму 618 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 103 грн. 00 коп., 25.02.2011 № Т0225002 на загальну суму 25360 грн. 80 коп., у тому числі ПДВ - 4226 грн. 80 коп. (т. 1 а.с. 188, т. 2 а.с. 88, 89, 90).

За результатами виконання власних господарських зобов'язань перед позивачем його контрагентами виписано наступні податкові накладні: ТОВ "Імпап" - від 20.01.2011 № 0000118/4 на загальну суму 100008 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 16668 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 186); ПФ "Полімер" - від 11.01.2011 № 0001 на загальну суму 63354 грн. 72 коп., у тому числі ПДВ - 10559 грн. 12 коп. (т. 2 а.с. 4), 11.01.2011 № 0002 на загальну суму 71755 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 11959 грн. 20 коп. (т. 2 а.с. 4), 11.01.2011 № 0003 на загальну суму 70464 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 11744 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 3), 11.01.2011 № 0004 на загальну суму 23664 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 3944 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 3), 21.01.2011 № 0006 на загальну суму 33798 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 5633 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 6), 21.01.2011 № 0007 на загальну суму 54217 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 9036 грн. 20 коп. (т. 2 а.с. 5), 21.01.2011 № 0008 на загальну суму 13017 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ - 2169 грн. 60 коп. (т. 2 а.с. 5), 28.01.2011 № 0010 на загальну суму 28718 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ - 4786 грн. 40 коп. (т. 2 а.с. 6), 28.01.2011 № 0011 на загальну суму 29918 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ - 4986 грн. 40 коп. (т. 2 а.с. 7); ТОВ "Призма-Авто" - від 20.01.2011 № 5 на загальну суму 3591 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ - 598 грн. 60 коп. (т. 2 а.с. 117); ТОВ "Палетком" - від 17.02.2011 № 31 на загальну суму 4050 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 675 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 92); ПП "Технодім Трейдинг" - від 10.01.2011 № 110003 на загальну суму 831 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ - 138 грн. 60 коп. (т. 1 а.с. 198), 11.02.2011 № 211002 на загальну суму 20362 грн. 32 коп., у тому числі ПДВ - 3393 грн. 72 коп. (т. 2 а.с. 81), 21.02.2011 № 221005 на загальну суму 618 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 103 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 82), 25.02.2011 № 225002 на загальну суму 25360 грн. 80 коп., у тому числі ПДВ - 4226 грн. 80 коп. (т. 2 а.с. 83).

Оплату за придбані у ТОВ "Імпап", ПФ "Полімер", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Палетком" та ТОВ "Призма-Авто" товарно-матеріальні цінності здійснено позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у загальному розмірі 543729 грн. 84 коп. на рахунки вказаних суб'єктів господарювання, про що свідчать наявні в матеріалах справи реєстри банківських документів за період з 01.01.2011 по 28.02.2011 (т. 1 а.с. 170, 195, т. 2 а.с. 8, 84, 93, 118).

Податок на додану вартість за наведеними вище господарським операціями у загальному розмірі 90621 грн. 64 коп. включено позивачем до податкового кредиту за січень-лютий 2011 року.

За поясненнями представника позивача, наведені вище товарно-матеріальні цінності замовлялись підприємством з метою виконання власних господарських зобов'язань при здійсненні його статутної діяльності, пов'язаної, зокрема, з виробництвом промислового холодильного та вентиляційного устаткування.

Як зазначає представник позивача, товари, отримані від ПФ "Полімер", ПП "Технодім Трейдинг" та ТОВ "Призма-Авто" - дистанцери, накладки, утримувачі, штуцери, втулки, решітки, насадки, ущільнювач поролоновий самоклеючий, автопластилін антикорозійний, проникаючий засіб тощо використовуються підприємством під час виробництва холодильного обладнання для харчової промисловості, яке в подальшому реалізується наступним контрагентам-одержувачам.

У свою чергу, отримані від ТОВ "Палетком" та ТОВ "Імпап" піддони та пакувальна плівка використовуються Приватним акціонерним товариством "УКпостач" під час зберігання та транспортування готової продукції власного виробництва її покупцям, із додержанням визначених технічними умовами правил та стандартів.

З метою доведеності суду обставин, що свідчать про отримання позивачем товарів та наявність зв'язку між фактом їх придбання із його господарською діяльністю, представником позивача подано суду копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виписку з рішення виконавчого комітету Красноперекопської міської ради Автономної Республіки Крим про оформлення права власності, копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копію акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта, копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, що свідчать про наявність у позивача на праві власності нерухомого майна та підтверджують можливість зберігання придбаних у його контрагентів товарів; оборотно - сальдові відомості, книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) за звітний період, що підлягав перевірці, з даних яких вбачається відображення придбаних у контрагентів позивача товарів у бухгалтерському обліку підприємства та наявність на підприємстві необоротних активів, необхідних для ведення господарської діяльності, пов'язаної з виробництвом промислового холодильного та вентиляційного устаткування.

На підтвердження факту використання наведених вище товарно-матеріальних цінностей як складових готової продукції в процесі виробництва, представником позивача надано суду копії витягів з технічних умов ТУ У 29.2-3:2007 та ТУ У 29.2-5:2009 виробництва охолоджувачів і холодильних шаф-вітрин компресійного типу, копії актів списання товарів у виробництво, копії накладних на переміщення, копію наказу про облікову політику на підприємстві та копії затверджених технологічних карт готової продукції, що свідчать про встановлені норми витрат комплектуючих на виробництво продукції; на підтвердження реалізації готової продукції - копії договорів, укладених позивачем з іншими суб'єктами господарювання, а також копії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей та видаткових накладних, складених за результатами виконання господарських операцій з постачання холодильного устаткування власного виробництва на адресу наступних контрагентів-одержувачів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних непрямих податків, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

За правилами пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктами 198.4 та 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що у разі, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 201.7 пункту 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується з 1 січня 2011 року для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 1 мільйон гривень (пункт 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 1 мільйон гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (абзац 8 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Слід також зазначити, що в силу приписів пункту 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.12.2010 № 969 (який набрав чинності з 10.01.2011), податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

У свою чергу, пунктом 2 зазначеного Порядку передбачено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, тобто, у даному випадку - юридична особа, що отримала свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: 1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); 2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; 3) наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; 4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; 5) наявності у покупця належним чином оформленої податкової накладної.

Пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Пунктом 200.4 статті 200 цього Кодексу визначено, що у разі, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України (пункти 200.7, 200.8 статті 200 Податкового кодексу України).

У свою чергу, право на отримання бюджетного відшкодування відсутнє у осіб, які були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів), та у осіб, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів (пункт 200.5 статті 200 Податкового кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що пунктом 200.14 статті 200 розділу V Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення - рішення, яким встановлено заниження або завищення заявленої суми бюджетного відшкодування, виключно у разі, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації.

Це означає, що перевірці на відповідність підлягає сума податку на додану вартість, що заявлена до бюджетного відшкодування на предмет сплати її до бюджету, а також достовірність проведення та правильність математичного та методологічного обрахунку зобов`язань за господарськими операціями, за результатами оподаткування яких утворилась частина від`ємного значення податку на додану вартість, що бере участь у розрахунку заявленої суми бюджетного відшкодування.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що реалізація платником податку права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість залежить виключно від волі такого платника та за умови, що сума бюджетного відшкодування має дорівнювати сплаті податку на додану вартість постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України у попередніх податкових періодах.

Таким чином, право платника податку на бюджетне відшкодування податку на додану вартість обмежується лише сумами податку, які фактично сплачені ним у попередніх податкових періодах на користь постачальників товарів/послуг або до Державного бюджету України (у разі перевищення сум податкового кредиту над сумами податкових зобов'язань відповідного звітного податкового періоду).

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, факт постачання ТОВ "Імпап", ПФ "Полімер", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Палетком" та ТОВ "Призма-Авто" на користь позивача товарів та оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності; складені сторонами правочинів первинні документи містять повну інформацію про поставлені на користь позивача товарно-матеріальні цінності, їх кількісне та вартісне вираження; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними; обмежень, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що не дають позивачу права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, та пунктом 200.5 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, за якими позивач не має права на отримання бюджетного відшкодування, податковим органом не наведено.

У період виконання ТОВ "Імпап", ПФ "Полімер", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Палетком" та ТОВ "Призма-Авто" господарських зобов`язань перед позивачем вказані юридичні особи були зареєстровані у встановленому законом порядку платниками податку на додану вартість, тобто не були позбавлені права на складання податкових накладних за результатами здійснення господарських операцій з постачання товарно-матеріальних цінностей.

Водночас, з урахуванням видів діяльності позивача за КВЕД (виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування, інших машин і устаткування загального призначення, надання в оренду інших машин, устаткування та товарів та оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням), досліджені судом первинні документи фінансового та податкового обліку позивача у сукупності свідчать про використання позивачем отриманих від ТОВ "Імпап", ПФ "Полімер", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Палетком" та ТОВ "Призма-Авто" товарів у власній господарській діяльності, що у свою чергу підтверджує реальність виконання наведених вище операцій.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наявність у контролюючого органу під час перевірки платника податків певної інформації про господарську діяльність його контрагентів, що не оформлена рішенням суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарської операції платника податків, однак не слугує беззаперечним доказом невиконання сторонами правочину власних господарських зобов`язань з поставки товарів.

Водночас, з дослідженого акта перевірки вбачається, що відповідачем в дійсності факт постачання ТОВ "Імпап", ПФ "Полімер", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Палетком" та ТОВ "Призма-Авто" на користь позивача товарів та їх використання у господарській діяльності не перевірявся, безпосередньо аналіз поданих фінансово-господарських документів не здійснювався, а в акті лише відтворено інформацію стосовно господарської діяльності контрагентів позивача, що ґрунтується на суб`єктивних думках та припущеннях посадових осіб контролюючого органу.

Так, відомості стосовно відсутності у контрагентів позивача достатніх виробничих потужностей, працівників, офісних та складських приміщень та інших основних засобів не можуть однозначно свідчити про невиконання цим суб'єктом договірних зобов'язань перед позивачем, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин вказані юридичні особи не були позбавлені права укладати з іншими суб'єктами господарювання субпідрядних договорів, договорів оренди обладнання, транспортних засобів тощо з метою використання відповідних основних фондів, устаткування та інших ресурсів для забезпечення власної господарської діяльності.

Слід також зазначити, що у разі виявлення розбіжностей між даними податкових зобов`язань та податкового кредиту суб`єктів господарювання, що перебувають у господарських відносинах, чинним податковим законодавством України надано право платникам податків перевірити власні податкові зобов`язання, їх арифметичний підрахунок, реквізити первинних документів податкового обліку та виправити помилки у разі їх наявності.

Разом з тим, допущення одним суб`єктом господарювання помилок у ході складання податкової звітності, не позбавляє його контрагента права на формування податкового кредиту за проведеною господарською операцією.

Суд звертає увагу на те, що в силу приписів статті 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується на принципах невідворотності настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Разом з тим, обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Так, позивач, в силу покладеного на нього обов`язку сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, визначені податковим законодавством, вступає у відповідні податкові правовідносини з державою та не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на контролюючі органи, а отже не володіє інформацією відносно виконання контрагентом власних податкових зобов'язань перед бюджетом, та, як наслідок, не може зазнавати негативних наслідків у зв`язку з протиправними діяннями інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Таким чином, нарахування позивачем податкового зобов`язання та визначення ним сум податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової процедури його контрагентом.

При вирішенні даної справи суд виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин в економічній сфері. У зв'язку із цим презюмується, що дії платника податків, які мають своїм результатом одержання певної податкової вигоди у спосіб повернення (заліку) або відшкодування податку з бюджету, є економічно виправданими, якщо таким платником податків під час декларування власних податкових зобов`язань перед бюджетом дотримано вимоги податкового законодавства України.

Суд також зважає на приписи статті 62 Конституції України, відповідно до яких вина особи у вчиненні злочину повинна бути підтверджена обвинувальним вироком суду.

На момент розгляду справи обвинувальний вирок, який би зафіксував вину посадових осіб ТОВ "Імпап", ПФ "Полімер", ПП "Технодім Трейдинг", ТОВ "Палетком" та ТОВ "Призма-Авто" у здійсненні фіктивного підприємництва, відсутній.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що твердження контролюючого органу про вчинення позивачем податкового правопорушення були спростовані, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентами у ході виконання господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму податкового кредиту, задекларованого позивачем, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України від 17.05.2011 № та 18.05.2011 № в частині, відповідно, зменшення Приватному акціонерному товариству "УКпостач" розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 81624 грн. 52 коп. та розміру задекларованого підприємством від'ємного значення з цього податку на суму 8997 грн. 12 коп., є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про відшкодування понесених ним судових витрат не заявлялись, судові витрати стягненню з бюджету не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України від 17.05.2011 № в частині зменшення Приватному акціонерному товариству "УКпостач" розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 81624 грн. 52 коп., - визнати протиправним та скасувати.

3. Податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової адміністрації України від 18.05.2011 № в частині зменшення Приватному акціонерному товариству "УКпостач" розміру задекларованого від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 8997 грн. 12 коп., - визнати протиправним та скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.