Справа № 2а-172/2010
Суддя: Боднарук М.В. М. В.
Дата ухвалення: 2010-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-172
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2010 р. м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Боднарука М.В.

секретаря Лакусти М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Коломийського ВДАІ ОСОБА_2, Управління ДАІ в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспектора Коломийського ВДАІ ОСОБА_2 Управління ДАІ в Івано-Франківській області про скасування постанови серії АТ № 0038672 по справі про адміністративне правопорушення від 15.02.2009 року.

Позовну заяву мотивувала тим, що 23.02.2010 року вона дізналася за повідомленням Державного виконавця Снятинського районного управління юстиції про постанову серії АТ № 0038672 від 15.02.2009 року якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 гривень. Позивачка вважає дану постанову незаконною, такою що суперечить нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови серії АТ № 0038672 від 15.02.2009 року винесеною інспектором Коломийського ВДАІ при УМВС України в Івано-Франківській області встановлено, що 15.02.2009 року о 13 год. 49 хв. в с.Лісна Слобідка Коломийського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, перевищила встановлену в населеному пункті швидкість більше ніж на 20 км/год., рухався із швидкістю 90 км/год., чим допустила порушення п.12.4 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивачка вважає, що дана постанова винесена з порушенням чинного законодавства і підлягає скасуванню виходячи з наступного. Зважаючи на те, що у позивачки невеликий водійський стаж, то вона не тільки в населеному, а й поза населеним пунктом рухається з невеликою швидкістю . Скрита фіксація швидкості руху наземного транспорту з пересувних пунктів є неприпустимою, так як Генеральна прокуратура України своїм протестом на подібні дії вказала, що в таких випадках, водій який порушив швидкість руху, повинен бути зупинений, надано йому відповідні докази про таке порушення, відібрано в нього пояснення щодо даного факту. Тільки дані докази можуть служити доказом вини водія. Так як позивачці не надано будь-яких доказів щодо вчинення нею адміністративного правопорушення, не має підтверджуючих даних про те, що прилад «Візир» придатний для фіксації подібних порушень і чи проходив він відповідну перевірку . Своєчасно не могла оскаржити дану постанову так як про її існування не знала і не здогадувалася, а тому вважає, що нею не пропущений строк оскарження постанови .

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повність, просила позов задоволити визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15.02.2009 року серії АТ № 0038672 щодо накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його відсутності про що подав до суду заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши інші докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із оскаржуваної постанови від 15.02.2009 р., серії АТ № 0038672 ОСОБА_1 15.02.2009 року приблизно о 13 год. 49 хв. в с. Лісна Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 перевищила встановлену в населеному пункті швидкість руху більш ніж на 20 км/год., рухалася зі швидкістю 90 км/год. На ОСОБА_1 за скоєння правопорушення за ст. 122 ч.1 КУпАП накладено штраф в розмірі 340 грн. ( а.с. 2).

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про міліцію» основним завданням міліції є запобігання правопорушенням та їх припинення, а також забезпечення безпеки дорожнього руху. За частиною 5 статті 10 ЗУ «Про міліцію» обов»язками міліції є: припиняти адміністративні правопорушення та забезпечувати безпеку дорожнього руху.

Жодних дій із припинення адміністративного правопорушення, якщо таке дійсно мало місце та забезпечення безпеки дорожнього руху працівниками ДАІ не було здійснено. Отже, такі дії не відповідають основним завданням та обов»язкам міліції.

Згідно ч.1 ст. 14-1, ч.3 ст. 254 та ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливе в порядку, коли фіксація правопорушення здійснюється працюючим в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомку, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. В такому разі

притягуються до відповідальності власники(співвласники) транспортного засобу, а не особа, яка безпосередньо керувала транспортним засобом і вчинила правопорушення.

Прилад Візир не може працювати без прямої участі людини, обєкта контролю, зона контролю та параметри контролю встановлюються при прямій участі людини, в технічній документації на виріб відсутня інформація про роботу засобу в автоматичному режимі.

Тому суд приходить до висновку, що прилад, яким проводиться нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або

через компютер. Оскільки ст. 14-1 КУпАП передбачено, що для застосування фіксації необхідно, щоб вона велася саме засобом фото-, кіно- або відео зйомки, які працюють в автоматичному режимі, тому суд вважає, що така фіксація не відповідає вимогам закону.

Крім того судом встановлено, що постанова була складена з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, а тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, а інших доказів про наявність вини ОСОБА_1 в судовому засіданні не здобуто.

Згідно ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах суд, вважає, що оскаржувана постанова від 15.02.2009 року є незаконною і підлягає скасуванню.

На підставі ст.ст. 14-1, 122 ч.1, 247 ч.1п.1, 254, 258, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст. 18, 70, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АТ № 0038672 від 15.02.2009 року про накладення 340 грн. штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова суду набирає законної сили після закінченні цього строку.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення з подальшим поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження через Снятинський районний суд. Апеляційна

скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий : підпис

Суддя Снятинського районного суду М.В. Боднарук