Справа № К/9991/64579/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Київ К/9991/64579/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Могилів-Подільського міжрайонного прокурора Вінницької області Гулька Андрія Васильовича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року, -

встановив:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому, після уточнення 28 квітня 2011 року у судовому засіданні позовних вимог, просила: визнати протиправними дії Могилів-Подільського міжрайонного прокурора Вінницької області Гулька А.В. щодо залишення без розгляду її заяв, які надійшли від Вінницького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2010 року, Центральної виборчої комісії від 3 листопада 2010 року та Генеральної прокуратури України від 4 листопада 2010 року; зобов'язати відповідача розглянути зазначені заяви та прийняти по них рішення відповідно до вимог статті 40 Конституції України і статей 18, 19, 29 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 3 листопада 2010 року позивач телеграмою повідомила голову Центральної виборчої комісії Шаповала В.М. про факт грубого порушення виборчого законодавства України кандидатом на посаду Могилів-Подільського міського голови ОСОБА_6, в частині того, що останній приймаючи участь в українських виборах є громадянином іншої держави.

4 листопада 2010 року ОСОБА_4 направлено телеграму виконуючому обов'язки Генерального прокурора України Пшонці В.П., у якій зазначено, що у місті Могилеві-Подільському Вінницької області у виборах на посаду міського голови прийняв участь громадянин Республіки Молдови ОСОБА_6 На дане порушення вимог виборчого законодавства міська виборча комісія не відреагувала, до правоохоронних органів з цього приводу не звернулася, у зв'язку із чим позивач просила виконуючого обов'язки Генерального прокурора України Пшонку В.П. вжити заходів щодо грубого порушення чинного законодавства про вибори.

6 листопада 2010 року ОСОБА_4 подано заяву за аналогічним змістом до Вінницького окружного адміністративного суду, яким зазначену заяву відправлено за належністю до прокуратури Вінницької області, про що позивача повідомлено листом від 8 листопада 2010 року № 1-17/546.

В подальшому телеграма від 3 листопада 2010 року, яка була адресована голові Центральної виборчої комісії, була передана на розгляд до Генеральної прокуратури України, а згодом разом із телеграмою від 4 листопада 2010 року - до прокуратури Вінницької області.

Як вбачається з супровідних листів прокуратури Вінницької області від 10 листопада 2010 року № 07/1-р, від 15 листопада 2010 року № 07/1-р та від 17 листопада 2010 року № 07/1-1684-10 звернення ОСОБА_4 направлені прокуратурою області безпосередньо до Могилів-Подільської міжрайонної прокуратури Вінницької області для проведення перевірки щодо порушення виборчого законодавства та у разі наявності підстав, вжиття заходів в порядку статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України.

Відповідач, виконуючи вказівки прокуратури Вінницької області, провівши перевірку за поданими зверненнями і невиявивши у порушених позивачем питаннях підстав для реагування, своїми листами-відповідями від

19 листопада 2010 року № 3683 та від 29 листопада 2010 року № 3792 повідомив, що підстав для прокурорського реагування немає, а з питань проведення виборчого процесу рекомендував ОСОБА_4 звертатися до відповідної виборчої комісії або до суду.

Позивач вважає, що Могилів-Подільський міжрайонний прокурор Вінницької області Гулько А.В. не надав відповіді та не здійснив прокурорське реагування на її звернення, що спонукало до її звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що з урахуванням положень статті 40 Конституції України, статей 1, 15, 18, 19 Закону № 393/96-ВР і того, що відповідачем зазначені звернення були розглянуті у встановлені строки та позивачеві надано відповіді на ці звернення, позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Так, статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно частини 1 статті 1 Закону № 393/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У частині 1 статті 5 Закону № 393/96-ВР передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частиною 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

У статті 8 Закону № 393/96-ВР визначено звернення, які не підлягають розгляду та вирішенню.

Згідно частини 1 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У статті 18 Закону № 393/96-ВР визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Частиною 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

У статті 6 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII) встановлено принципи організації і діяльності прокуратури.

У частині 1 статті 3 Закону № 1789-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Інструкцією про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 28 грудня 2005 року № 9гн, (далі - Інструкція) встановлюється порядок розгляду і вирішення звернень громадян, службових та інших осіб, запитів і звернень народних депутатів України, депутатів місцевих рад, а також прийому громадян, службових та інших осіб у Генеральній прокуратурі України, прокуратурах Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, військових прокуратурах регіонів та Військово-Морських Сил України, міських, районних, міжрайонних і прирівняних до них прокуратурах. Порядок прийому, обліку, реєстрації звернень, їх формування в наглядові провадження, оформлення, копіювання, систематизації та збереження, а також контролю за їх виконанням встановлюється Інструкцією з діловодства в органах прокуратури України (пункти 1.2, 1.3 Інструкції).

Пунктом 3.2 Інструкції (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що по кожному зверненню в прокуратурах усіх рівнів може бути виконана одна з таких дій: - прийнято до розгляду; - передано на вирішення до підпорядкованої прокуратури; - направлено до іншого відомства;

- долучено до скарги, що раніше надійшла, або до матеріалів кримінальної справи.

У пункті 4.12 Інструкції передбачено, що звернення може бути залишено без розгляду і вирішення у разі, якщо: - воно не містить даних про прізвище та місце проживання автора або з якого неможливо встановити авторство (анонімне звернення); - у зверненні не викладено суті порушеного питання або воно не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення, чи його зміст позбавлений будь-якого логічного завершення; - звернення надійшло від особи, визнаної недієздатною; - воно подано в інтересах іншої особи без оформленого у встановленому законом порядку доручення; - прийнято рішення про припинення розгляду. Рішення про залишення без розгляду звернення приймається начальником самостійного структурного підрозділу Генеральної прокуратури України, прокурором області або його заступником, міським, районним, міжрайонним та прирівняним до них прокурором за рапортом виконавця.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки, як вірно встановлено судами, звернення ОСОБА_4 Могилів-Подільською міжрайонною прокуратурою Вінницької області були прийняті, розглянуті по суті та позивачеві надано обґрунтовані письмові відповіді у встановлений законом строк, тобто відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2011 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновок судів про відмову в задоволенні позовних вимог не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Могилів-Подільського міжрайонного прокурора Вінницької області Гулька Андрія Васильовича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Стародуб О.П.