Справа № 804/7965/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 р. Справа № 804/7965/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Іноземної компанії «Авілда бізнес ЛТД» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії, -
Іноземна компанія «Авілда бізнес ЛТД» (далі - позивач або ІК «Авілда бізнес ЛТД») звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні про визнання незаконною постанови та зобов'язання вчинити певні дії
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні з метою посвідчити договір іпотеки майна, що належить підприємству, проте нотаріусом відмовлено в реєстрації цього договору у зв'язку з відсутністю Державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав. Позивач вважає таку відмову приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні незаконною та такою, що порушує права підприємства.
Представник позивача надав до судового засідання через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі.
Від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, заперечень проти позову не надходило.
Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частинами 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставині справи.
Судом встановлено, що 22.06.2015 року підприємство позивача звернулось до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні з метою посвідчити договір іпотеки нерухомого майна та провести реєстраційні дії.
Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні від 22.06.2015 року позивачу відмовлено в реєстрації права власності на нерухоме майно та відповідно посвідченні договору іпотеки нерухомого майна.
Дана постанова мотивована неможливістю посвідчити договір за відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Підприємство позивача вважає дану постанову протиправною, у зв'язку з чим оскаржило її в судовому порядку.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Згідно частини 9 статті 15 вказаного Закону державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням дії.
Відповідно до ч.3 п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.
Згідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 р. №868, у разі проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію права власності на таке майно та заяву про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі:
1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;
2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих
відповідно до вимог цього Закону;
3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;
4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;
5) рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Згідно підпунктів 1.1 та 1.2 пункту 1 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо.
Підстави відмови у вчиненні нотаріальних дій передбачені статтею 49 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ.
Так, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1). вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2). не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3). дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4). є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5). з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6). правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7). особа, яка звернулась з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8). особа, яка звернулась з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9). в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно пункту 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови, прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса: прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулась до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.
При цьому відповідно до частини 3 статті 49 Закону України «Про нотаріат» та пункту 4 глави 13 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчинені нотаріальної дії.
В ході розгляду справи судом встановлено, що за ІК «Авілда бізнес ЛТД» на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2015 року у справі № 753/8307/15-ц провадження №2/753/4687/15, що набрало законної сили 16.06.2015 року, визнано право власності на нерухоме майно.
Судом також встановлено, що зауважень до переліку документів, наданих підприємством відповідачу, у нотаріуса не виникло, окрім відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зазначені вище норми діючого законодавства, вказують на те, що під час реєстрації похідного права власності, яким є право іпотеки, нотаріус є державним реєстратором, який реєструє одночасно право власності та право іпотеки на підставі правовстановлюючого документу, яким є в тому числі, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2015 року у справі № 753/8307/15-ц провадження №2/753/4687/15, що набрало законної сили 16.06.2015 року, про визнання права власності. При цьому у реєстратора відсутні повноваження просити під час проведення нотаріальної дії додаткові документи та, відповідно, у разі їх відсутності відмовляти у проведені зазначеної вище дії.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи і наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Заперечень проти позову відповідач, який за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень, не надав, правомірність прийнятого рішення належним чином не довів.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Оскільки в матеріалах справи містяться докази понесених позивачем судових витрат у розмірі 73,08 грн. сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму з державного бюджету України на його користь.
Керуючись ст.ст.2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Адміністративний позов Іноземної компанії «Авілда бізнес ЛТД» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправною постанову приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівні про відмову в реєстрації права власності та вчинення певних нотаріальних дій від 22 червня 2015 року.
Зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Павловську Ганну Олегівну повторно розглянути документи, надані згідно постанови від 22 червня 2015 року.
Зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Павловську Ганну Олегівну, на підставі наданих 22 червня 2015 року документів, зареєструвати право власності та вчинити нотаріальні дії згідно поданих документів.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Іноземної компанії «Авілда бізнес ЛТД» (реєстраційний номер 707533) судові витрати у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О. Власенко