Справа № 2-а-9480/11
Суддя: Філатов К. Б.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9480/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

09.11.2011 Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Філатов К. Б

при секретарі Кононенко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання бездіяльності щодо перерахунку, встановлення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання бездіяльності щодо перерахунку. Встановлення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення особі. Яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач порушує вимоги ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме, виплачує щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення в розмірі меншому, ніж передбачено цим законом, а тому позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу нарахувати на користь ОСОБА_1 одноразову допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з 22 січня 2007 року з урахуванням проведених виплат по момент винесення рішення і зобовязати нараховувати в подальшому до настання обставин, що тягнуть перерахунок, стягнути з відповідача зазначену суму у відповідності з вимогами встановленими ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796, встановленому Законом України Про державний бюджет України у відповідному календарному році як особі, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії.

Позивач посилається на Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, яким практика зменшення сум компенсації і допомога, яківизначені у розмірах мінімальної заробітної плати, іншими актами, визнана неконституційною, тобто це є порушенням Конституції України.

Позивач просить суд не поширювати позовну давність на заявлені у позові вимоги, поновити строк на подання адміністративного позову.

В судове засідання позивач не зявився , просив справу розглянути за його відсутності в письмовому провадженні.

Управління праці та соціального захисту населення районної Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначив, що Міністерство праці та соціальної політики України є головним розпорядником коштів державного бюджету. При нарахуванні та виплаті відповідних соціальних виплат, відповідач керується законами, чинними на час їх нарахування та виплати (в тому числі, і Законом Про Державний бюджет на відповідний рік), та постановами Кабінету Міністрів України, які є обов'язковими для виконання Міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Крім того, відповідач вважає, що розмір щомісячної допомоги на оздоровлення за період з 2007 року по 2011 рік виплачено позивачу правомірно у відповідності до діючого законодавства. Представник надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в письмовому провадженні.

Дослідивши надані сторонами докази, матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка була евакуйована із зони відчуження у 1986 році і має права та пільги і компенсації, встановлені Законом України „ про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 321571, та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради.

Правовий статус позивача визначений Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-ХІІ від 28.02.1991 р.

Відповідно до статті 48 цього Закону, позивач, як особа, евакуйована із зони відчуження у 1986 році в наслідок аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, має право на отримання щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

На підставі ч. 2 ст. 19, ч.3 ст. 22 , 46, 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, згідно з якими, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 73 Закону України „ Про Конституційний Суд України, в разі якщо акти або їх окремі положення визначаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно зі ст. 63 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету.

Необхідно зазначити, що виплати щорічної допомоги на оздоровлення здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином право позивача на їх отримання та обов'язок Управління праці та соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

Вихідним критерієм розрахунку щорічної одноразової грошової допомоги є мінімальна пенсія за віком, яка згідно ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється в розмірі визначеного Законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровленням особам, які віднесені до інвалідів 3 групи учасників ліквідації аварії на ЧАЄС, виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат .

Оскільки позивач є особою, яка була евакуйована із зони відчуження у 1986 році

2 категорії, то він згідно закону має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної у місті ради на користь позивача недоплачену компенсацію на оздоровлення за 2011 рік у розмірі 3 мінімальних заробітних плат на день виплати з урахуванням проведених виплат.

Вказана виплати носить разовий характер, тобто виплачується один раз на рік. Згідно довідки № 6836 від 28 жовтня 2011 року компенсацію на оздоровлення за 2011 рік позивач не отримав, а тому позивач не пропустив строк звернення до суду щодо виплат за 2011 рік.

Відповідно до ч.5 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Пунктом 2 Порядку використання коштів Державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 20.09.2005 p. № 936, передбачено, що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються Міністерство праці та соціальної політики Автономної Республіки Крим, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, Головне управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської, управління (відділи) праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів.

Із наведених норм вбачається, що призначення та виплата коштів, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення на місцях.

В звязку з викладеним, суд вважає, що Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради яке проводило нарахування та здійснювало виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, повинно відповідати за даним позовом.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 19 вересня 2011 року, а тому він пропустив строки звернення до суду з позовом за період 2007- 2010 роки і підстав для поновлення строку суд не вбачає, оскільки нормативні акти на які посилається позивач в своєму позову, опубліковані в офіційних виданнях України, а тому є загальнодоступними, позивач мала змогу з ними ознайомитись та могла дізнатись, що її право на виплату компенсаційних виплат на оздоровлення, порушено, більш того, позивач отримувала виплати кожного року, що вбачається з заперечення відповідача на заяву позивача від 9 листопада 2011 року, та мала змогу контролювати її розмір.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 19, ч.3 ст. 22 , 46, 64 Конституції України, ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" , ст.ст. 6-14, 71, 159-163,167,186 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання бездіяльності щодо перерахунку. Встановлення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення особі. Яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, задовольнити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1, недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2011 рік, з урахуванням сум, що нею отримані, у відповідності з вимогами встановленими ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку трьох мінімальних заробітних плат, встановленому Законом України Про державний бюджет України у відповідному календарному році.

В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі її подання - після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_3