Справа № 2а-4593/09/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2012 р. № 87251/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1, прокуратури міста Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до слідчого прокуратури міста Львова ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до слідчого прокуратури міста Львова ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності посадової особи, що полягає в грубому порушенні норм та вимог чинного законодавства.

В процесі судового розгляду позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила визнати протиправною бездіяльність слідчого Шкрум Віталія Михайловича, яка полягає в ненаданні відповіді на звернення позивача від 05 травня 2006 року (про визнання її представником ОСОБА_3 В»ячеславовича по кримінальній справі №182-0510); від 20 червня 2006 року про відсутність відповіді на звернення від 05 травня 2006 року та не прийняття рішення про проведення обшуку її квартири; від 14 листопада 2007 року в якому просила повідомити про прийняте рішення відносно працівника міліції Разумовського. Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 не повідомляв про винесення ним постанов від 13 липня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно проведення обшуку в квартирі; від 17 липня 2006 року про закриття кримінальної справи №182-0510; від 27 грудня 2007 року про закриття кримінальної справи № 182-0510. Також просить суд постановити окрему ухвалу, якою порушити питання щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки не направлення відповідачем копій зазначених постанов не перешкодило позивачу оскаржувати дії та рішення відповідача і цим правом позивач користувалась.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого прокуратури м. Львова ОСОБА_2.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою прокуратура м. Львова подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить оскаржувану постанову змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови положення щодо неналежної організації роботи із зверненнями ОСОБА_1 в прокуратурі м. Львова та щодо неналежного інформування позивачки про закриття кримінальних справ та не надсилання їй копій постанов від 17.06.2006 року та від 27.12.2007 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що судове рішення про відмову в задоволенні позову по суті є правильним, проте при його прийнятті було помилково застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому постанова підлягає зміні.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, а провадження по справі закрити з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю такого висновку з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини 1 ст. 3 КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить розглядати в порядку кримінального судочинства.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 25.05.2001 року №6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до слідчого прокуратури міста Львова ОСОБА_2 в якому просила визнати протиправною його бездіяльність, яка полягає: в ненаданні відповіді на її звернення від 5 травня 2006 року (про визнання її представником ОСОБА_3 В»ячеславовича по кримінальній справі №182-0510); від 20 червня 2006 року про відсутність відповіді на звернення від 05 травня 2006 року та не прийняття рішення про проведення обшуку її квартири; від 14 листопада 2007 року в якому просила повідомити про прийняте рішення відносно працівника міліції Разумовського. Крім того, зазначає, що за результатами розгляду її заяв на протиправні дії працівників міліції згідно ст. 97 КПК України, відповідачем виносились постанови про які її не повідомляв. Відтак, вважає протиправною бездіяльність ОСОБА_2, яка полягала в тому, що він не повідомляв про винесення ним постанов від 13 липня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно проведення обшуку в квартирі; від 17 липня 2006 року про закриття кримінальної справи №182-0510; від 27 грудня 2007 року про закриття кримінальної справи № 182-0510.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини стосуються діяльності відповідача, яка регламентована нормами Кримінально-процесуального кодексу України, що в свою чергу виключає можливість розгляду поданого позивачем позову в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 157, ст. 160, ст. 195, ст. 196, ч.1 ст. 197, п. 4 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, прокуратури міста Львова задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 року у справі № 2а-4593/09 скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :О.Б. Заверуха

Судді : О.М. Гінда

ОСОБА_4