Справа № 286/9017/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Невмержицький С.С.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"24" березня 2014 р. Справа № 286/9017/13-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від "15" січня 2014 р. про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 07.06.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 за період з 01.09.2010 року по 28.02.2011 року підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судове рішення звернуто до виконання, у справі видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця ВДВС Овруцького РУЮ від 20.09.2013 року відкрито виконавче провадження.

В грудні 2013 року начальник ВДВС Овруцького районного управління юстиції звернувся в суд з поданням про зміну способу і порядку виконання даного рішення, посилаючись на неможливість виконання рішення внаслідок відсутності фінансування боржника.

Ухвалою Овруцького районного суду від 15 січня 2014 року подання задоволено. Змінено спосіб виконання постанови Овруцького районного суду від 07.06.2011 року із ""зобов"язання" на "стягнення" з УПФУ в Овруцькому районі на користь ОСОБА_3 13362 грн.95 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Боржник, Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та залишити заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Перевіряючи обґрунтованість подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення та його відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Овруцького районного суду від 15 травня 2012 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин державний виконавець просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Колегія суддів приходить до висновку , що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини справи, у зв'язку з чим ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Передбачених законом підстав для залишення подання державного виконавця без розгляду, а так само для закриття провадження у справі - немає, тому апеляційна скарга задовольняється частково.

Крім того, поза увагою суду залишилось те, що Боржник, виконуючи зобов"язальну частину рішення, не розмежував суми заборгованості по виплатах, визначив загальну суму боргу в 13362,95 грн., що є неналежним виконанням, оскільки фінансування виплат з Державного бюджету спрямовується по кожній статті окремо.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду

Керуючись ст.ст.195,197, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області задовольнити частково.

Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від "15" січня 2014 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11100

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області вул.Леніна, 12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100