Справа № 820/6982/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 серпня 2015 р. № 820/6982/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Крутько Т.М.,

представників відповідача - Мотузенка С.П., Сіренко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоксар"
до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Флоксар", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати дії ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Х/о по встановленню ТОВ "Флоксар" стану платника податків "9" неправомірними;

- зобов'язати ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Х/о змінити ТОВ "Флоксар" стан платника податків "9" на стан платника податків "0";

- стягнути з відповідача суму понесених матеріальних збитків у розмірі 10000,00 грн. на користь ТОВ "Флоксар".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.07.2015 р. ТОВ "Флоксар" намагався зареєструвати податкову накладну в електронному реєстрі накладних, однак отримав квитанцію, в якій зазначено, що податкова накладна не зареєстрована, документ не прийнято. В графі "виявлені помилки" було зазначено: "помилка - порушення вимоги п."Г" ст.201 ПК України", а саме: місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документі, не відповідає інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Пізніше підприємству позивача стало відомо, що співробітниками ДПІ вчинялися дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження юридичної особи, в результаті чого позивачу змінено стан платника податків з "0" на "9" та передано документи державному реєстратору для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Позивач вказує, що сумлінно виконує податкові зобов'язання, зокрема: подає до податкової інспекції податкові декларації з ПДВ кожного місяця, реєструє податкові накладні. За таких підстав позивач наполягає, що дії відповідача по встановленню ТОВ "Флоксар" стану "9" неправомірні, вчинені без дотримання законодавчо встановленої процедури, що призвело до понесення позивачем збитків.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (а.с.57-59) відповідач вказав, що 06.07.2015 року ДПІ відповідно до вимог законодавства було складено повідомлення за формою №18-ОПП про відсутність юридичної особи ТОВ "Флоксар" за місцезнаходженням (м.Харків, вул.. Академіка Проскури, буд.1) та направлено до державного реєстратора. Рішення про направлення такого повідомлення було прийнято 06.07.2-15 р. за №991/20-31-18-02-47 на підставі даних довідки підрозділу податкової міліції №980/7-02-10 від 06.07.2015 р. про не встановлення фактичного місцезнаходження платника податків ТОВ "Флоксар". За таких підстав відповідач стверджує, що заходи, вчинені ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області по встановленню місцезнаходження позивача, відповідають порядку визначеному чинними нормативно-правовими актами України.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали доводи заперечень та просили суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Флоксар", пройшов державну реєстрацію у порядку, визначеному чинним законодавством, набув статусу суб'єкта господарювання 20.05.2013 року, , керівник - Гончаренко Володимир Сергійович.

На обліку як платник податків підприємство перебуває в ДПІ у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, зареєстрований як платник ПДВ.

Судом встановлено, що з метою вручення листа від 06.07.2015 р. №9917/10/20-31-15-01-17 про надання інформації та її документального підтвердження з питань встановлених розбіжностей по завищенню податкового кредиту за грудень 2014 року з контрагентом "ПРОМБУД-МОНТАЖІНВЕСТ", співробітниками ДПІ було здійснено вихід за податковою адресою позивача: м.Харків, вул.. Академіка Прооскури, буд.1.

За результатами виходу співробітниками податкового органу складено акт №838/15-01 від 06.07.2015 року "Про неможливість вручення листа від 06.07.2015 року №9917/10/20-31-15-01-17", за висновками якого встановлено відсутність ТОВ "Флоксар" за місцезнаходженням: м.Харків, вул. Академіка Проскури, буд.1 (а.с. 38).

06.07.2015 року начальником ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області на адресу ОУ ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області складено запит № 886/20-31-15-01-18 на встановлення місцезнаходження платника податків (а.с.45).

Згідно довідки ОУ ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 06.07.2015 року №980/20-30-15-01-18 місцезнаходження суб'єкта господарювання ТОВ "Флоксар" не встановлено (а.с.46).

06.07.2015 року ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області складено повідомлення за формою №18-ОПП про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, яке направлено державному реєстратору (а.с. 44).

Про вказані вище обставини позивач дізнався під час намагання зареєструвати податкову накладну в електронному реєстрі накладних.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться в Єдиному реєстрі підприємств та організацій України.

Порядок встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та зборів визначається розділом ХІІ наказу Міністерства фінансів "Про затвердження Порядку обліку платників податків та зборів" №1588 від 09.12.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1562/20300 від 29.12.2011 року.

Згідно пункту 12.1. та 12.2 вищевказаного наказу №1588, з метою більш повного обліку платників податків - юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, унеможливлення отримання юридичними особами або фізичними особами - підприємцями неконтрольованих доходів підрозділи контролюючих органів, до функцій яких належить ведення обліку платників податків, повинні забезпечувати систематичний контроль за повнотою та своєчасністю взяття на облік юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців контролюючими органами після здійснення їх державної реєстрації, реорганізації та внесення змін до Єдиного державного реєстру чи установчих документів.

Підрозділи контролюючого органу: стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Відповідно до пункту 12.3. Наказу №1588, у разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Акт перевірки місцезнаходження платника податків або довідка про неможливість вручення документа платнику податків не складається працівниками контролюючих органів, якщо до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність платника податків за місцезнаходженням.

Пунктом 12.4. Наказу №1588 встановлено, що до кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Згідно пункту 12.5. Наказу №1588, якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону. Повідомлення за формою № 18-ОПП надсилається державному реєстратору поштовим відправленням або в електронному вигляді у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу. Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про надсилання такого повідомлення вносяться дані до Єдиного банку даних юридичних осіб та запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 19-ОПП (додаток 25).

Суд, оцінюючи докази за правилами ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив, що з довідки №980/07-02-10 від 06.07.2015 року за підписом начальника підрозділу податкової міліції Тризняк В.Ю. не можливо встановити знаходиться чи ні ТОВ "Флоксар" за своєю податковою адресою, так як в документі не заповнені обов'язкові для заповнення контролюючим органом пункти (а.с.46), що в свою чергу зумовлює не дотримання відповідачем процедури встановлення місцезнаходження платника податків.

Крім того, директором ТОВ "Флоксар" на запит державного реєстратора та на виконання вимог статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" надавалися та до теперішнього часу надаються відомості щодо підтвердження місцезнаходження юридичної особи, що підтверджується описом документів, що надаються державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Підтвердження відомостей про юридичну особу" від 09.07.2015 р., 31.07.2015 р. та 05.08.2015 р. (а.с.47- 49).

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08.07.2015 р. №20841702 стосовно ТОВ "Флоксар" - стан підприємства підтверджений (а.с.50-54).

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки в ході розгляду справи судом відповідачем не доведено правомірності вчинених податковим органом дій при проведені процедури встановлення місцезнаходження платника податків та встановлення йому стану "9", суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми понесених позивачем матеріальних збитків в сумі 10000,00 грн., що фактично є витратами на правову допомогу, суд зазначає наступне:

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, позивач має право на відшкодування витрат тільки, якщо встановлено, що вони були фактично і необхідно понесені та є розумними.

Суд відзначає, що у наданому позивачем договорі про надання адвокатських послуг від 05.05.2015р. № 01-05/15, не міститься чітких умов щодо предмету послуг, їх вартості та необхідного часу виконання, пов'язаних саме з цією справою.

Так, в пункті 1.1 даного договору про надання юридичних послуг №01/07-15 від 01.07.2015р. сторони визначили, що предметом договору є надання клієнту адвокатської допомоги в об'ємі і на умовах, передбачених вказаним договором (а.с.12-15), але матеріали справи не містять конкретного підтвердження надання правової допомоги у даній справі та в чому саме полягає допомога.

Таким чином, позивачем не доведено обставин та підстав, з якими наведені вище норми процесуального закону зумовлюють можливість відшкодування витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Державного бюджету України фактично понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 183,00 грн.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160-163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоксар" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми - задовольнити частково.

Визнати дії Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області по встановленню ТОВ "Флоксар" стану платника податків "9" неправомірними.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області змінити ТОВ "Флоксар" стан платника податків "9" на стан платника податків "0".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 17 серпня 2015 року.

Суддя О.В. Панченко