Справа № 2-а-7617/11
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-7617/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2011 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Гапон Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АНІ №025038 від 20.09.2011 року. Вимоги позову позивач обґрунтовує тим, що 20.09.2011 року інспектором ВДАІ м. Маріуполя був складений протокол про адміністративне правопорушення серія АНІ № 520566 в якому зазначено, що позивач, 20.09.201 Іроку о 18 год. 27 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 біля АЗС «ОККО»по вул.і-го Травня в м. Маріуполі зі швидкістю 87 км/г, чим перевищив швидкість біль ніж на 20км/г та порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. На підставі вказаного протоколу було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АНІ №025038 від 20.09.2011 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.і ст.122 КУпАП у вигляду штрафу у розмірі 300 грн. Просить скасувати зазначену постанову за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, був вимушений збільшити швидкість свого руху, для уникнення ДТП.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищенаведених підстав та суду пояснив, що 20.09.201 Іроку о 18 год. 27 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 біля АЗС «ОККО»по вул.і-го Травня в м. Маріуполі . У зв'язку з тим, що пішохід, який знаходився у нетверезому стані почав виходити на проїзну частину, він для уникнення ДТП, тобто зіткнення з пішоходом, був вимушений збільшити швидкість свого руху до 76-79 км/г. Крім того зазначив, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення, факти підтверджуючих здійснення ним адміністративного правопорушення в матеріалах адміністративної справи відсутні, а прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходився у співробітника ДАІ, керувався ним безпосередньо при фіксації порушення. За таких обстав просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що 20.09.201 Іроку було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АНІ № 520566 відносно ОСОБА_1, за те, що позивач, 20.09.201 Іроку о 18 год. 27 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 біля АЗС «ОККО»по вул.і-го Травня в м. Маріуполі зі швидкістю 87 км/г, чим перевищив швидкість біль ніж на 20км/г та порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. На підставі вказаного протоколу було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АНІ №025038 від 20.09.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.і ст.122 КУпАП у вигляду штрафу у розмірі 300 грн. Факт здійснення позивачем адміністративного правопорушення, підтверджується приладом дистанційного вимірювання швидкості «ТшСАМ». У задоволені позову просив відмовити.

Суд вислухавши сторони, дослідивши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20.09.20Проку було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АНІ № 520566 відносно ОСОБА_1, за те, що позивач, 20.09.201 Іроку о 18 год. 27 хв., керував автомобілем НОМЕР_2 біля АЗС «ОККО»по вул.і-го Травня в м. Маріуполі зі швидкістю 87 км/г, чим перевищив швидкість біль ніж на 20км/г та порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. На підставі вказаного протоколу було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АНІ №025038 від 20.09.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.і ст.122 КУпАП у вигляду штрафу у розмірі 300 грн.

У відповідності із ч.і ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п.З ч.і ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАі, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адмінвідповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

Згідно ізп.п.1.11 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, дані Правила у відповідності до Закону України «Про дорожній рух»встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Відповідно до п.п. 1.3 Правил учасники дорожнього руху повинні знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил. Підпунктом 1.9 Правил визначено, що особи, які порушують Правила, несуть відповідальність відповідно до законодавства.

Суд вважає, що вина позивача у вчиненні ним зазначеного правопорушення підтверджена матеріалами справи, а жодних інших доказів на підтвердження своєї невинуватості в інкримінуємому йому правопорушенні позивачем суду не надано, окрім того, позивач, в судовому засіданні підтвердив той факт, що він дійсно перевищив встановлену швидкість руху, але стверджував при цьому, що перевищення було допустимим та для уникнення ДТП.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням(проступком) визнається протиправна , винна( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Щодо недодержання процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на яке посилається позивач, то суд зазначає, що в судовому засіданні не встановлено порушення порядку складення протоколу стосовно позивача та постанови, постанова відповідає вимогам діючого законодавства України та є законною і обґрунтованою.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації .

Як вбачається з п.п. 21 п. 5 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 341 від 14.04.1997 року працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право відповідно до законодавства забезпечувати оформлення адміністративних правопорушень та брати пояснення у громадян, представників юридичних осіб з питань забезпечення безпеки дорожнього руху, вживати відповідних заходів з метою притягнення винних до відповідальності, тобто складати протоколи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення на громадян, посадових осіб і службових осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

Статтею 11 ЗУ «Про міліцію»передбачено, що міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відео спостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Спеціальні контрольно-вимірювальні прилади для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху застосовуються згідно з інструкціями та методичними вказівками про порядок використання цих технічних засобів.

Згідно п. 12.7.1 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України від 13.11.2006 року № 1111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.11.2006 року /о 1243 13117, основним методом несення дорожньої служби є спостереження за дорожнім рухом. Пункт 12.8 вказаної Інструкції визначає, що під спостереженням за дорожнім рухом слід розуміти візуальний або за допомогою технічних засобів, контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху встановлених правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, доцільністю та ефективністю організації дорожнього руху на посту, маршруті.

Таким чином, законодавством передбачено фіксацію порушень ПДР показаннями технічних приладів, у тому числі дистанційним вимірювачем швидкості «ТгиСАМ», які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, суд вважає доводи позивача з приводу неправомірності використання цього вимірювача необгрунтованими.

Відповідно до п.З ст. 222 КУпАП надано повноваження розглядати справи та накладати адміністративні стягнення в адміністративних правопорушеннях, передбачених частинами першою, другою та третьою ст. 122 -працівникам Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

Таким чином, діючим законодавством на інспектора, як на працівника ДАІ покладено обов'язок щодо забезпечення оформлення адміністративних правопорушень, складовою такого оформлення є, зокрема, складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови.

Відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У відповідності до ст. 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність задане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АНІ №025038 від 20.09.2011 року відповідає вимогам ч.2 ст. 283 КУпАП та є законною.

З наведених вище підстав оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем на підставі та у спосіб, що визначені законом України, а відтак вимоги про визнання її незаконною та скасування слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України від 13.11.2006 року № 1111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.11.2006 року № 1243/13117, ч. 1 ся-. 126, 256, 283, п.1 ст. 247, ст. 288, 289 , 293 КУпАП, ст. ст.10-11.71,86, 160-164,171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г.Шатілова