Справа № 642/7419/14-а
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря Мажуга Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання бездіяльності Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ неправомірною і незаконною та стягнення моральної шкоди, суд -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Дзержинський ВДВС Харківського МУЮ), Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому просить визнати бездіяльність робітників Дзержинський ВДВС ХМУЮ за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року за кримінальною справою № 1-970/10/12р. про стягнення на його користь із засудженого за ст.ст.289 ч.3, 185 ч.1, 290, 357 ч.1 КК України ОСОБА_4 матеріального та морального збитків в розмірі 132 484,00 грн. неправомірною і незаконною, стягнути з Дзержинського ВДВС ХМУЮ на його користь компенсацію завданої незаконними діями його робітників моральної шкоди в сумі 132 484,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 316,68 грн.

В уточненій позовній заяві просив визнати бездіяльність державного виконавця Атаманюка П.В. і начальника Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ Фоменко І.И. в частині відмови від створення зведеного виконавчого провадження за трьома виконавчими документами, позбавлення стягувача права участі у виконавчих діях під час визначення вартості нерухомого майна і прилюдних торгів, реалізації без скасування арешту, накладеного органом досудового слідства, в порядку забезпечення позову ОСОБА_1, двох квартир боржника, виключно на користь ПАТ «ОТБ Банк», за умови подання нотаріального напису № 11850 від 10 грудня 2009 року пізніше виконавчого листа за кримінальною справою № 1-970/10/12р. та з простроченням встановленого строку, а також перебування в іпотеці лише квартири № 100 по Клочківській, 193 «б» м. Харкова, неправомірною і незаконною, а також такою, що потягла удавану неможливість виконання рішення суду на користь позивача. А також стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області на користь позивача компенсацію завданої незаконними діями робітників Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції моральну шкоду в сумі 132484,00 грн., та судові витрати в сумі 316,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року на користь ОСОБА_1 з засудженого за ст. ст. 289 ч. 3, 185 ч. 1, 290, 357 ч. 1 КК України ОСОБА_4, стягнуто матеріальний збиток та моральна шкода в сумі 132484,00 грн.

28 грудня 2010 року до Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ у встановленому порядку ОСОБА_1 був поданий виконавчий лист з заявою про примусове стягнення з боржника вказаної вище суми, в якому були перелічені належні ОСОБА_4 об'єкти нерухомості і підприємства, до яких він має відношення.

8 лютого 2011 року постановою старшого виконавця Радченко А.В. у відповідності до виконавчого листа № 1-970/10/12, виданого 17 грудня 2010 року Київським районним судом м. Харкова, було відкрите виконавче провадження.

Тривалий час ОСОБА_1 та його представник були змушені відвідувати судового виконавця, проте жодної інформації про здійснення реальних дій за виконавчим листом їм не повідомлялось.

Тільки в результаті неодноразових відвідувань державного виконавця Радченко А.В. представником позивача, який з метою здійснення реальних дій за виконавчим листом, за кошти позивача 24 лютого 2011 року відправив рекомендованою поштою запити до організацій, які відають реєстрацією рухомого і нерухомого майна, виконавче провадження не було закрите з передачею виконавчого листа до місця позбавлення волі, де ОСОБА_4 відбуває покарання. Але в наступному, усі спроби поспілкуватися з державним виконавцем Радченко А.В. телефоном або особисто на робочому місці залишилися безрезультатними, будь - які повідомлення щодо перебігу виконавчого провадження на адресу позивача не надходили.

20 липня 2011 року позивачем була подана заява на ім'я начальника Дзержинського ВДВС с проханням повідомити у якій стадії знаходиться вказане вище виконавче провадження, які додаткові дії були здійснені для виконання вироку суду в частині стягнення на мою користь матеріальної і моральної шкоди від злочину, котра також залишилася без відповіді.

28 вересня 2011 року позивачем була подана скарга на бездіяльність з боку старшого державного виконавця Радченко А.В. і керівництва Дзержинського ВДВС м. Харкова в порядку підлеглості до Харківського міського управління юстиції.

9 листопада 2011 року позивачу зателефонувала державний виконавець Мирна Т.В., яка запропонувала з'явитися до Дзержинського ВДВС м. Харкова, де роз'яснила що Радченко А.В. звільнилася з роботи, тому тепер вона особисто буде займатися виконанням рішення суду на користь позивача, обіцяла завершити виконавчі дії в стислі

строки і просила відкликати подану скаргу до Харківського міського управління юстиції.

Позивач повірив обіцянці посадової особи державної установи, в силу чого просив залишити його скаргу від 28 вересня 2011 року без розгляду.

Але невдовзі з'ясувалося, що виконавче провадження знову передано новому державному виконавцю Богана С.П., котрий вдруге направив запити в організації, які можуть мати інформацію щодо рухомого і нерухомого майна ОСОБА_4

За збігом місячного терміну, наданого для отримання відповідей на запити, позивач та його представник систематично дзвонили і відвідували державного виконавця Богана С.П., який під різноманітними приводами ухилявся від надання конкретної інформації щодо здійснених ним заходів по виконанню рішення суду на користь позивача, не вирішив питання щодо реалізації залогового майна у вигляді двох квартир ОСОБА_4

Не розуміючи чому не виконується рішення суду позивач звернувся за відповідними роз'ясненнями повторно до Харківського міського управління юстиції, пізніше до Головного управління юстиції в Харківській області і навіть до Міністерства юстиції України. З отриманих відповідей вбачається, що відповідно до Положення про державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 385 забезпечення своєчасного повного і неупередженого виконання рішень суду, державного нагляду і контролю за правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями покладається на Державну виконавчу службу України.

З огляду на зміни у виконавчому законодавстві України позивач вдруге звернутися до начальника Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції в особі ОСОБА_7, якого просив провести на першому рівні контролю перевірку стану виконавчого провадження за виконавчим листом. При цьому пропонував окремо звернути увагу на наявність в боржника у власності двох квартир, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1

20 травня 2013 року на адресу позивача надійшла відповідь начальника Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ в якій наведена імітації діяльності виконавчої служби нібито спрямованої на виконання рішення суду на користь позивача.

11 лютого 2014 року була отримана копія постанови про повернення виконавчого документу позивачу, згідно до якої кошти від реалізації на прилюдних торгах двох квартир боржника недостатньо для погашення боргу перед банком, а заходи розшуку автомобіля ВАЗ-21124 який належить боржнику виявилися безрезультатними.

Позивач вважає, що реалізація двох квартир, проведена на прилюдних торгах у його відсутності, була здійснена за заниженою ціною, а належні заходи до розшуку автомобіля та вкладів боржника взагалі не здійснювалися, що привело до уявної неможливості виконання рішення суду на користь позивача, що завдало йому моральної шкоди в розмірі 132484,00 грн.

В судове засідання представник позивача з'явився, уточнений адміністративний позов підтримав, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні доводам позовної заяви.

Представник відповідача Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити, вважав дії Дзержинський ВДВС Харківського МУЮ законними та правомірними, а підстави адміністративного позову такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про іпотечне кредитування».

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області в судове засідання з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди та судового збору відмовити, посилаючись на відсутність ознак наявності моральної шкоди відповідно до приписів ЦК України, Бюджетного Кодексу України, положень Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», а також недопущення нецільового використання бюджетних коштів.

Суд, вислухавши представника позивача, представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та правовідносини.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2010 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 290,ч. 1 ст. 357 КК України, а також на користь ОСОБА_1 стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 112 484,00 грн., моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 350,00 грн., всього 132484,00 грн. (т. с. 1, а. с. 6-9),на підставі якого 17.12.2010 року видано виконавчий лист № 1-970/10/12 ( т. с. 1, а. с. 10).

08.02.2011 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ Радченка А. В., на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 28.12.2010 року,відкрито провадження з виконання виконавчого листа № 1-970/10/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальних та моральних збитків в розмірі 132484,00 грн.(т. с.1, а. с.11.-12).

Згідно відповідям Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області від 20.02.2012 року та від 27.04.2012 року за результатами звернень ОСОБА_1 в ході примусового виконання здійснені заходи щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів про реєстрацію права власності на майно, винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження,винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. За результатами запитів державним виконавцем виявлено та накладено арешт на 2 рахунки у АКІБ «Укрсиббанк», виявлено автомобіль ВАЗ 21124, на якому існує обтяження на підставі договору застави, зазначений автомобіль оголошено в розшук. Крім того, за боржником згідно відповіді КП «Харківське БТІ» зареєстровано квартиру АДРЕСА_2 та ? частину квартири АДРЕСА_1, проте згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 обтяжена забороною відчуження, а саме: квартира АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки № 481 від 11.02.2008 року, приватний нотаріус Самощенко О. А., ВКЕ № 195485 - ВКЕ № 195488; квартира АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки № 479 від 11.02.2008 року, приватний нотаріус Самощенко О. А., ВКЕ № 195481 - ВКЕ № 195484. 16.01.2012 року вищезазначене виконавче провадження зупинено у зв'язку із розшуком майна боржника. (т. с.1.а.с. 14-22,75-113).

Як вбачається з листа Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 15.05.2013 року ОСОБА_1 було повідомлено про хід виконання виконавчого листа № 1-970/10/12, а також про надходження на адресу Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ виконавчого напису нотаріусу про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_4 та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» в загальній сумі 540351,22 грн. Крім того, 27.07.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 05.02.2008 року у розмірі 380953,61 грн., який надійшов на виконання до ДВС разом з копією договору іпотеки на нерухоме майно, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_1.(т. с. 1, а. с. 32-34, 114-133).

Як вбачається з копій виконавчих проваджень, в рамках яких проводилася реалізація майна ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк», коштів від реалізації нерухомого майна, належного ОСОБА_9 та ОСОБА_4, недостатньо для задоволення вимог стягувача ПАТ «ОТП Банк» (т. с. 1, а. с. 145-179).

20.11.2013 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ Атаманюк П. В., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 1-970/10/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальних та моральних збитків в розмірі 132484,00 грн. повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення (т. с.1, а. с. 35).

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно ст. 11 ч. 1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах державної виконавчої служби, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Таким чином, у зведене провадження кількох виконавчих проваджень можливе лише при однорідності майнових вимог та можливості одночасного накладення арешту на майно боржника у відповідному розмірі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається,що спірні квартири перебували під заборонами відчуження лише на підставі договорів іпотеки та постанов державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ, винесених в рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «ОТП Банк», докази ж на підтвердження наявності заборон на зазначені об'єкти нерухомості, накладені у виконавчому провадженні про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відсутні, а тому вимоги в частині визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та незаконною задоволенню не підлягають.

Частиною першою ст. 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що 11 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Оскільки судом вже встановлено правомірність дій відповідача по відношенню до позивача, вимоги щодо покладання на останнього обов'язку компенсувати позивачу моральну шкоду відсутні,так як є похідними від попередньої вимоги.

Крім того, позивачем не зазначено, в чому полягає моральна шкода та не наведено жодного доказу на підтвердження заявленої до стягнення суми матеріальної шкоди.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ неправомірною і незаконною та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до адміністративного апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денніій строк з моменту отримання копії постанови.

Суддя А.М. Гримайло