Справа № 808/2004/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року К/800/53715/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Стародуба О.П., Штульман І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року по справі № 808/2004/14

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання права позивача на залишення на посаді, визнання протиправною та скасування пропозиції щодо подальшого працевлаштування, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_4 переважне право на залишення на посаді головного державного податкового інспектора ведення банку даних обласного рівня управління інформатизації процесів оподаткування Державної податкової адміністрації в Запорізькій області (нині - Головне управління Міндоходів у Запорізькій області), яку позивач займала до реорганізації Державної податкової адміністрації в Запорізькій області.

Визнано протиправною та скасовано пропозицію щодо подальшого працевлаштування у зв'язку з реорганізацією Державної податкової адміністрації в Запорізькій області, згідно з якою ОСОБА_4 було запропоновано призначення в порядку переведення на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок великих підприємств управління податкового контролю Державної податкової служби у Запорізькій області на період відсутності основного працівника ОСОБА_5, яка перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Визнано протиправним та скасовано наказ №4-о від 3 лютого 2012 року Державної податкової служби у Запорізькій області щодо призначення в порядку переведення ОСОБА_4 на зазначену тимчасову посаду.

Визнано протиправним та скасовано наказ №100-о від 30 березня 2012 року Державної податкової служби у Запорізькій області «Про звільнення ОСОБА_4 у зв'язку із закінченням строку трудового договору, згідно з пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного державного податкового інспектора управління інформаційних технологій та обліку платників Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

Зобов'язано Головне управління Міндоходів у Запорізькій області виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2012 року по 30 березня 2013 року у сумі 46 621,98 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 наказом від 10 листопада 1999 року № 251-о була зарахована на посаду державного податкового інспектора відділу обліку юридичних осіб Управління інформатизації Державної податкової адміністрації в Запорізькій області. З 19 березня 2002 року проходила службу на посаді головного державного податкового інспектора відділу ведення банку даних обласного рівня управління інформатизації процесів оподаткування Державної податкової адміністрації в Запорізькій області.

На виконання Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» було проведено реорганізацію Державної податкової адміністрації у Запорізькій області, у зв'язку з чим відбулося скорочення штатної чисельності працівників апарату з 469 осіб до 394 особи.

23 листопада 2011 року ОСОБА_4 була попереджена про наступне вивільнення. Одночасно їй було повідомлено, що пропозиції щодо наявних вакантних посад у структурі Державної податкової служби у Запорізькій області будуть запропоновані протягом двох місяців з дня попередження про звільнення.

18 січня 2012 року відбулось засідання комісії з проведення реорганізації Державної податкової адміністрації у Запорізькій області, в ході якого розглядались питання наявності у працівників переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників Державної податкової адміністрації в Запорізькій області. За результатами проведеного засідання 18 січня 2012 року складено протокол № 1 та отримано письмову згоду членів комісії на вивільнення ОСОБА_4, як такої, що не мала переважного права на залишення на посаді в даному Управлінні.

Одночасно ОСОБА_4 була запропонована посада головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок великих підприємств Управління податкового контролю. Позивача повідомлено, що її буде переведено на цю посаду на період відсутності (перебування в соціальній відпустці) основного працівника ОСОБА_5 Позивач погодилась з переведенням на запропоновану посаду.

Наказом від 3 лютого 2012 року № 4-о у зв'язку з реорганізацією державної податкової адміністрації в Запорізькій області і утворення Державної податкової служби у Запорізькій області, відповідно до частини 3 статті 36 Кодексу законів про працю України ОСОБА_4 призначено в порядку переведення з 3 лютого 2012 року на посаду головного державного податкового ревізора - інспектора відділу перевірок великих підприємств Управління податкового контролю Державної податкової служби у Запорізькій області на період відсутності основного працівника ОСОБА_5 головного державного податкового ревізора - інспектора цього ж відділу.

Вважаючи, що її права порушено, в березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про визнання протиправними та скасування наказів №4-о від 3 лютого 2012 року про переведення та №100-о від 30 березня 2012 року про її звільнення, поновлення на посаді, зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив норми Конституції України, якими гарантовано право позивача на працю, норми статті 42 Кодексу законів про працю України, якою встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не погодився із висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача переважного права на залишення на роботі та зазначив наступне.

Прийняттю наказу №4-о від 3 лютого 2012 року про переведення позивача на посаду головного державного податкового ревізора - інспектора відділу перевірок великих підприємств Управління податкового контролю Державної податкової служби у Запорізькій області передувала процедура, яка відповідає порядку вивільнення працівників, встановленому статтею 49-2 Кодексу законів про працю України.

Так, ОСОБА_4 за два місяці була повідомлена Державною податковою адміністрацією в Запорізькій області про наступне її вивільнення. Позивачу було запропоновано посаду аналогічну займаній, на яку вона погодилась і подала заяву складену власноручно, в якій просила перевести її на період відсутності основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у Державній податковій адміністрації у Запорізькій області дійсно відбулася реорганізація із чисельним скороченням робочих місць, що стало підставою для вивільнення працівників апарату.

Суд касаційної інстанції погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності порушень норм чинного законодавства в діях відповідача при прийнятті спірних наказів.

Крім того, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у позивача переважного права на залишення на роботі, оскільки лише один працівник мав менший, в порівнянні з нею, стаж роботи в органах податкової служби, але в нього на утриманні знаходилось двоє неповнолітніх дітей, а показники щодо кваліфікації та продуктивності праці працівників Управління приймалися як рівні.

Посилання позивача в скарзі на те, що після реорганізації, штатна чисельність працівників новоутвореного Управління не зменшилась не відповідає матеріалам справи, оскільки ОСОБА_4 працювала головним державним податковим інспектором відділу ведення банку даних обласного рівня, який входив до Управління інформатизації процесів оподаткування Державної податкової адміністрації у Запорізькій області. Вказане управління складалося з двох відділів та двох секторів із загальної штатною чисельністю 17 осіб.

Після проведення реорганізації в Управлінні інформатизації процесів оподаткування відбулось приєднання відділу реєстрації та обліку платників податків, який до реорганізації був відокремленим підрозділом зі штатною чисельністю працівників 6 осіб, а також були об'єднані у відділ обробки податкової звітності, технічної підтримки та обміну податковою інформацією наступні підрозділи: відділ ведення банку даних обласного рівня, сектор інформаційних технологій та обміну податковою інформацією, сектор ведення та захисту податкової звітності. Загальна кількість штатних осіб у новоутвореному управлінні склала 19 осіб.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, а тому у відповідності до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Стародуб О.П.

Штульман І.В.