Справа № К/9991/40668/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2015 р. м. Київ К/9991/40668/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про забезпечення благоустроєним житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про зобов'язання забезпечити його необхідним благоустроєним житловим приміщенням.

На обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що у зв'язку із призначенням на посаду помічника прокурора в іншу місцевість він відповідно до частини 6 статті 49 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1789-ХІІ) має право на отримання житла позачергово. Відповідач протягом 6 місяців мав забезпечити його благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку. Однак, звернувшись до виконавчого комітету Хмельницької міської ради із заявою про надання йому житла, отримав відмову, що підтверджено листом від 1 листопада 2010 року.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 лютого 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано виконавчий комітет Хмельницької міської ради забезпечити позивача благоустроєним жилим приміщенням у місті Хмельницькому відповідно до встановлених норм жилої площі.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2011 року постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 лютого 2011 року змінено, абзац другий резолютивної частини постанови викладено у наступній редакції: «Зобов'язати виконавчий комітет Хмельницької міської ради надати ОСОБА_4 на сім'ю з одного чоловіка благоустроєне житлове приміщення у місті Хмельницькому відповідно до встановлених норм житлової площі в порядку черговості осіб, які мають право на позачергове пільгове отримання житла».

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2011 року та залишити в силі постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 лютого 2011 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що під час навчання та до нього ОСОБА_4 був мешканцем міста Червонограда Львівської області. Відповідно до направлення Генеральної прокуратури України позивача направлено в розпорядження прокуратури Хмельницької області для роботи на прокурорсько-слідчій посаді. З 31 грудня 2003 року ОСОБА_4 працює помічником прокурора міста Хмельницького.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 24 липня 2006 року № 546 ОСОБА_4 прийнятий на квартирний облік і включений до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлової площі, за № 668.

Звернувшись до виконавчого комітету Хмельницької міської ради із заявою про надання йому житла у позачерговому порядку, ОСОБА_4 отримав відмову мотивовану тим, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з неправомірності відмови відповідача забезпечити позивача житлом, оскільки відповідно до частини 6 статті 49 Закону № 1789-ХІІ прокурори і слідчі прокуратури, призначені на роботу в іншу місцевість, протягом 6 місяців забезпечуються виконавчими комітетами місцевих Рад благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку, що статтею 46 Житлового кодексу Української РСР не встановлено переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими позачерговиками для прокурорів, призначених на роботу в іншу місцевість, а тому ОСОБА_4 мав бути забезпечений житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла, раніше нього.

Ухвалюючи рішення у даній справі суди попередніх інстанцій виходили з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Проте з таким висновком судів погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення в суд з вказаним позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з частиною 1 тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав та інтересів фізичних й юридичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори за участю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 2 грудня 2014 року № 21-530а14, про те, що визначення «житлові відносини» в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила, колегія суддів вважає, що зазначений спір не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Згідно частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, ухвалені у справі рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 лютого 2011 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2011 року - скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про забезпечення благоустроєним житлом - закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Стародуб О.П.