Справа № 826/20816/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., представника позивача Муньки О.М., представника відповідача-1 Маслової В.М., представника відповідача-2 Кікалова В.С., розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Опіка» від імені та в інтересах Корпоративного пенсійного фонду «Стирол» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Опіка» від імені та в інтересах Корпоративного фонду «Стирол» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, та прийняти нову, якою позов задовольнити оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є неправомірним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2007 між Акціонерним комерційним банком «Європейський» та Корпоративним пенсійним фондом «Стирол», від імені та в інтересах якого на підставі договору про управління активами №У2 від 18.01.05 діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ай К'ю - Технолоджі» укладено депозитний договір про вклад «Еталон Плюс» №Д/16-07/2601, згідно умов якого АКБ «Європейський» прийняв від КПФ «Стирол», від імені та в інтересах якого діяло ТОВ «КУА «Ай К'ю - Технолоджі», депозит у розмірі 350 000 грн. під 16% річних строком до 11.07.2008.

Згідно додаткової угоди №1 від 16.08.2007 до депозитного договору сума депозиту з 16.08.2007 була збільшена до 550 000 грн., згідно додаткової угоди №2 від 04.09.2007. до депозитного договору сума депозиту з 04.09.2007 була збільшена до 875 000 грн., згідно додаткової угоди №3 від 28.09.2007 до депозитного договору сума депозиту з 28.09.2007 була збільшена до 1 575 000 грн., згідно додаткової угоди №4 від 15.02.2008 до депозитного договору сума депозиту з 15.02.2008 була збільшена до 1 700 000 грн., відповідно до додаткової угоди №5 від 15.02.2008 строк депозитного договору було продовжено до 12.07.2009, а процентна ставка збільшена до 19% річних.

Листом від 12.03.2009 КПФ «Стирол» в особі ТОВ «КУА «Ай К'ю - Технолоджі» звернулося до АКБ «Європейський» з вимогою повернути суму депозиту та нараховані відсотки, проте, листами від 15.04.2009 та від 18.05.2009 у поверненні депозиту було відмовлено з посиланням на п. 2 постанови НБУ від 04.12.2008 №413.

АКБ «Європейський» не повернув депозит та нараховані відсотки також після завершення дії депозитного договору, тобто 12.07.2009.

19.08.2009 постановою Правління Національного банку України №489 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 21.08.2009 АКБ «Європейський».

Рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків Національного банку України від 19.10.2012 №830 «Про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора та завершення ліквідаційної процедури Акціонерного комерційного банку «Європейський» затверджено ліквідаційний баланс АКБ «Європейський» станом на 19.10.2012, ухвалено остаточний звіт ліквідатора, процедуру ліквідації завершено.

При цьому, в процесі ліквідації АКБ «Європейський» депозитний вклад КПФ «Стирол» також повернутий не був.

У зв'язку з залишенням на момент закінчення строку ліквідації непроданих активів АКБ «Європейський», негайний продаж яких мав наслідком істотну втрату їх вартості, такі активи на підставі договору про передавання в управління непроданих активів від 05.10.2012 №22-Л ліквідатором банку передано в управління ТОВ «Міжнародна юридична фірма Ді енд Ді Лоєрс», яке зобов'язалося вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності Національного банку України щодо неповернення Корпоративному пенсійному фонду «Стирол» пенсійних активів у розмірі 1 844 243, 85 грн., розміщених у АКБ «Європейський» згідно депозитного договору про вклад «Еталон Плюс» №Д/16-07/2601 від 09.07.2007 та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати Корпоративному пенсійному фонду «Стирол» кошти за вкладом, розміщеним у АКБ «Європейський» згідно депозитного договору про вклад «Еталон Плюс» №Д/16-07/2601 від 09.07.2007 у розмірі 1 844 243, 85 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 ініційована до набрання чинності цим Законом процедура ліквідації банку здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно ст. 87 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-III від 07.12.2000 у редакції, що діяла до 22.09.2012 (далі - Закон №2121-III) банк може бути ліквідований, зокрема, з ініціативи Національного банку України (у тому числі за заявою кредиторів). Ліквідація банку з ініціативи Національного банку України здійснюється відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Так, ліквідаційна процедура АКБ «Європейський» здійснювалася відповідно до Закону №2121-III та Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 №369, у редакції, що діяла до 21.09.2012 (далі - Положення №369).

Так, 19.08.2009 постановою Правління Національного банку України №489 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та з 21.08.2009 призначено ліквідатора АКБ «Європейський».

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 93 Закону №2121-III ліквідатор припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення одного місяця з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури.

Ліквідатор протягом трьох місяців з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури, зокрема, визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає перелік акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 96 Закону №2121-III до сьомої черги коштів, одержаних в результаті ліквідаційної процедури, що спрямовуються на задоволення вимог кредиторів належать інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом.

Кошти позивача за вкладом, розміщеним у АКБ «Європейський» згідно депозитного договору про вклад «Еталон Плюс» №Д/16-07/2601 від 09.07.2007 у розмірі 1 844 243, 85 грн. було включено 10.09.2009 до сьомої черги вимог кредиторів.

Разом з тим, згідно ч. 9 ст. 93 Закону №2121-III пенсійні активи не включаються до ліквідаційної маси зберігача Накопичувального пенсійного фонду, недержавного пенсійного фонду та інших банків. Розпорядження пенсійними активами Накопичувального пенсійного фонду та активами недержавних пенсійних фондів здійснюється відповідно до законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про недержавне пенсійне забезпечення».

Відповідно до абз. 15 п. 7.3 Положення №369 встановлено, що ліквідатор зобов'язаний вжити заходів щодо передачі пенсійних активів недержавного пенсійного фонду до іншого зберігача.

Згідно ст.ст. 1, 44 Закону України «Про недержавне пенсійне страхування» № 1057-IV від 09.07.2003, в редакції, що діяла до 21.09.2012 (далі - Закон №1057-IV), зберігач пенсійного фонду - банк, який провадить депозитарну діяльність зберігача цінних паперів та відповідає вимогам цього Закону.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, що зберігач надає свої послуги на підставі договору про обслуговування пенсійного фонду зберігачем. Такий договір укладається в письмовій формі між радою пенсійного фонду і зберігачем відповідно до законодавства.

Недержавний пенсійний фонд може обслуговуватися тільки одним зберігачем.

Усі операції з пенсійними активами пенсійного фонду здійснюються через зберігача. Поточні рахунки пенсійного фонду відкриваються у зберігача. Пенсійні активи пенсійного фонду в формі цінних паперів та документи, які підтверджують право власності на пенсійні активи в інших формах, зберігаються у зберігача.

З аналізу наведених норм вбачається, що ліквідатор банку був зобов'язаний вжити заходів щодо передачі пенсійних активів позивача до іншого банку, при цьому не включати їх до ліквідаційної маси.

Разом з тим, позивачем заявлені вимоги до Національного банку України щодо визнання протиправною бездіяльності з неповернення КПФ «Стирол» пенсійних активів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у період ліквідації АКБ «Європейський», Національний банк України та ліквідатор АКБ «Європейський», який в силу ч. 6 ст. 92 Закону №2121-III прирівнюється до представника Національного банку України, не були наділені повноваженнями на повернення КПФ «Стирол» пенсійних активів.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ліквідація АКБ «Європейський» здійснювалася з 19.08.2009 по 19.10.2012. Однак, позивачем не надано до суду доказів звернення до суду або безпосередньо до ліквідатора з вимогою про передачу пенсійних активів позивача до іншого банку так само як і не надано доказів невжиття ліквідатором таких заходів.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з тим, що звернення до ліквідатора про передачу пенсійних активів до іншого зберігача законодавчо не передбачено, при цьому виявивши порушення зі сторони ліквідатора, позивач не вжив необхідних заходів для відновлення своїх прав у відповідні строки.

Не зрозумілим є твердження позивача про те, що на підставі ч. 5 ст. 99 Закону №2121-III позови подані проти ліквідатора є позовами, що подані проти Національного банку України, оскільки відповідно до приписів вказаної частини статті, Національний банк України забезпечує правовий захист своїх службовців, тимчасового адміністратора, ліквідатора або залучених ними осіб у разі подання проти них позовів, пов'язаних із забезпеченням виконання ними функцій Національного банку України. Тобто дана норма передбачає лише надання Національним банком України ліквідатору, проти якого подано позов, правової підтримки.

Статтею 92 Закону №2121-III визначено, що при виконанні своїх обов'язків ліквідатор за своїм статусом прирівнюється до представника Національного банку України.

Разом з тим під час процедури ліквідації банку ліквідатор не виконує функції Національного банку України.

Законом про банки та Положенням № 369 чітко визначено та розмежовано повноваження ліквідатора та Національного банку України під час процедури ліквідації банку. Так, даними нормативно-правовими актами не визначено повноважень Національного банку України стосовно втручання в діяльність ліквідатора з приводу визнання вимог кредитора та визначення черговості їх погашення. З дня призначення ліквідатора, згідно із статтею 92 Закону про банки, до нього переходять права керівника (органів управління) банку.

Таким чином. Національний банк України, під час ліквідації банку не набуває статусу його ліквідатора.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про Національний банк України» та статтею 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача на порушення судом першої інстанції ч. 1 ст. 52 КАС України, відповідно до приписів якої суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Тобто заміна неналежної сторони є правом суду, який в свою чергу не зобов'язаний пропонувати таку заміну сторонам спору.

У зв'язку з викладеним, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Національного банку України з неповернення КПФ «Стирол» пенсійних активів задоволенню не підлягають.

Відповідно до чинного станом на час розміщення вкладу, а також станом на час ініціювання процедури ліквідації банку Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» № 2740-III від 20.09.2001 (далі - Закон №2740-III), ліквідатор учасника (тимчасового учасника) Фонду має надати Фонду протягом двадцяти робочих днів з дня настання недоступності вкладів повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, із визначенням їх розрахункової суми, яка підлягає відшкодуванню відповідно до цього Закону (ч. 1 ст. 31).

Частиною 2 наведеної статті встановлено, що на підставі одержаного від ліквідатора учасника (тимчасового учасника) Фонду переліку вкладників із визначенням розрахункової суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду, Фонд у місячний строк перевіряє подані розрахунки з урахуванням вимог статті 4 цього Закону та приймає рішення про відшкодування коштів вкладникам.

Відповідно до ч.ч. 1-4 Закону №2740-III, порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб затверджується адміністративною радою Фонду. Відшкодування за вкладами здійснюється в готівковій або безготівковій формі. Фонд за запитом ліквідатора учасника (тимчасового учасника) Фонду у письмовому вигляді надає необхідну інформацію про розмір відшкодованих коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Виплата Фондом гарантованої суми відшкодування через визначені банки-агенти здійснюється протягом трьох місяців з дня настання недоступності вкладів. У разі ліквідації системоутворюючого банку цей строк може бути продовжено до шести місяців.

Таким чином, відшкодуванню коштів вкладників Фондом передує ряд процедур, зокрема: подання ліквідатором переліку вкладників, прийняття та перевірка його Фондом, прийняття рішення про відшкодування.

Враховуючи, що ліквідатором АКБ «Європейський» до Фонду не було подано інформації про повернення пенсійних активів КПФ «Стирол», суд не вправі підмінити відповідача-2 та зобов'язати його виплатити відповідні кошти.

Разом з цим, позивач не надав суду доказів про оскарження дій ліквідатора АКБ «Європейський» щодо не включення фізичних осіб-учасників фонду до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, із визначенням їх розрахункової суми, яка підлягає відшкодуванню.

Так, кошти позивача за вкладом, розміщеним у АКБ «Європейський» згідно депозитного договору про вклад «Еталон Плюс» №Д/16-07/2601 від 09.07.2007 у розмірі 1 844 243, 85 грн. включено до сьомої черги вимог кредиторів згідно ст. 96 Закону №2121-III, що не заперечувалося та не оскаржувалося під час процедури ліквідації банку.

Крім того, у зв'язку із залишенням на момент закінчення строку ліквідації непроданих активів АКБ «Європейський», негайний продаж яких мав наслідком істотну втрату їх вартості, такі активи, на підставі Договору про передавання в управління непроданих активів від 05.10.2012 № 22-Л, ліквідатором АКБ «Європейський» передано в управління TOB «Міжнародна юридична фірма Ді енд Ді Лоєрс», яке зобов'язалося вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів АКБ «Європейський» за рахунок отриманих активів.

При цьому, право ліквідатора передавати зазначені активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі передбачено статтею 96 Закону №2740-III.

Відповідно до додатку 2 до Договору про передавання в управління непроданих активів від 05.10.2012 № 22-Л вимоги Позивача включені до переліку Вигодонабувачів, які мають задовольнятися TOB «Міжнародна юридична фірма Ді енд Ді Лоєрс» за рахунок отриманих активів БАНКУ (докази наявні у матеріалах справи).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що одна й та сама сума не може заявлятися як до TOB «Міжнародна юридична фірма Ді енд Ді Лоєрс» так і до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості кредиторських вимог на різних підставах.

Крім того, необґрунтованим є посилання позивача на чинні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 оскільки відповідно до п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного Закону, ініційована до набрання чинності цим Законом процедура ліквідації банку здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом (тобто 22.09.2012).

З огляду на це, позовна вимога про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати Корпоративному пенсійному фонду «Стирол» кошти за вкладом, розміщеним у АКБ «Європейський» згідно депозитного договору про вклад «Еталон Плюс» №Д/16-07/2601 від 09.07.2007у розмірі 1 844 243, 85 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Опіка» від імені та в інтересах Корпоративного пенсійного фонду «Стирол» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2015 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений 25.08.2015.

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.