Справа № 826/8650/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8650/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева М.А. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., представника позивача Малієнко Т.О., представника відповідача Мирошніченко Т.О., розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство «Київський метрополітен» є юридичною особою () та перебуває на обліку в Київському міському відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

Структурними підрозділами Комунального підприємства «Київський метрополітен» подано до міських центрів зайнятості звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік за формою та в порядку, встановленими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42. Інформація щодо вакансій також розміщена відповідачем на офіційному сайті КП «Київський метрополітен».

Згідно вказаних звітів відповідач у 2014 році мав працевлаштувати 294 інваліда, оскільки середньооблікова кількість штатних працівників у 2014 році складала 7 362 особи, проте працевлаштував тільки 130 осіб. Відповідно до звіту, розмір середньої річної заробітної плати в Комунальному підприємстві «Київський метрополітен» становить 70 883, 50 грн.

Таким чином, оскільки у відповідача не було створено 164 робочих місця для інвалідів й відповідно їх не працевлаштовано, то утворилась заборгованість за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 11 624 894 грн. Також відповідачу нараховано пеню за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 255 747, 58 грн.

У зв'язку з викладеним, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача наведених коштів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон № 2960-IV), з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Право інвалідів на працю, їх працевлаштування реалізується шляхом створення спеціального робочого місця, адаптацією основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону №2960-IV підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

У свою чергу, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (ч. 1 ст. 19 Закону №2960-IV).

Частиною 11 зазначеної статті встановлено, що норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Враховуючи, що середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача за 2014 рік складала 7 362 особи, то норматив робочих місць для КП «Київський метрополітен» становить 4% від 7 362, тобто 294 робочих місця, що підтверджується також формою №10-ПІ «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік».

При цьому, колегія суддів критично ставиться до посилань відповідача на ч. 3 ст. 5 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров'я. До виконання робіт підвищеної небезпеки та тих, що потребують професійного добору, допускаються особи за наявності висновку психофізіологічної експертизи.

Апеляційний суд звертає увагу, що при визначенні середньооблікової чисельності штатних працівників ч. 1 ст. 19 Закону № 2960-IV передбачає врахування всіх штатних працівників, не залежно від того чи такі працівники виконують роботи з підвищеної небезпеки чи такі, що можуть бути протипоказані певним особам.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону № 2960-IV, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 № 316 формою звітності про наявність вакантних місць на підприємстві є форма № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», яка подається роботодавцями до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті незалежно від місцезнаходження.

Отже, до обов'язків роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування, крім створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, відноситься також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів.

При цьому, роботодавцем, у розумінні положень наведених норм є юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

В матеріалах справи містяться звіти за формою 3-ПН з переліком вакансій, призначених для працевлаштування інвалідів, які, як зазначає відповідач, подавалися до центру зайнятості з метою інформування про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів, однак, у 2014 році з питання працевлаштування безпосередньо до відповідача інваліди не звертались та міськими центрами зайнятості не направлялись.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у наданих відповідачем звітах за формою 3-ПН, відмітка про отримання їх центром зайнятості стоїть лише на кількох (а.с. 140-159). З огляду на це, суд ставить під сумнів доводи відповідача про подання всіх цих звітів до відповідного центру зайнятості.

Також варто звернути увагу на те, що у тих звітах, які містять відмітку про їх отримання центром зайнятості у розділі 1 «Основні дані про вакансії» та розділі 2 «Характеристики вакансії(й) та вимоги до претендента(ів)» числове значення кількості наявних вакансій не співпадає.

В апеляційній скарзі позивач посилається та те, що ним подавалися звіти не до Печерського, Дніпровського чи Дарницького центрів зайнятості, а до Солом'янського районного центру зайнятості. Однак, згідно листа Солом'янського районного центру зайнятості від 19.05.2015 №2566, звіти по формі №3-ПН з вакансіями про працевлаштування інвалідів подавалися лише структурним підрозділом «Електромеханічна служба» КП «Київський метрополітен» (а.с. 25). При цьому, відмітка про отримання центром зайнятості наявних в матеріалах звітів стоїть саме на звітах вказаного структурного підрозділу.

Крім того, з наданих документів, не вбачається створення відповідачем 164 робочих місця для інвалідів, при цьому посилання відповідача на наявність 114 вакансій також оцінюється судом критично, оскільки з наявних в матеріалах звітів за формою №3-ПН вбачається наявність від 1 до 8 вакансій по кожному звіту, що дублювалалися у наступних місяцях, тобто фактично одне й те саме робоче місце позивач відображав як нову вакансію кожного наступного місяця, при цьому відмітка «Укомплектування вакансії за сприяння Державної служби зайнятості України» стояла лише напроти кількох вакансій кожного звіту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів застосовується саме до окремо створеного робочого місця, а не до відкриття вакансії на це місце кожного місяця.

Відповідачем у судовому засіданні 19.08.2015 було надано суду відповідь начальника прес-служби КП «Київський метрополітен», в якому повідомлено, що протягом 2014 року прес-служба підприємства на офіційному сайті КП «Київський метрополітен» (www.metro.kiev.ua) у підрозділі «Вакансії» розділу «Кар'єра на підприємстві» розмішувала вакансії для працевлаштування (додаються), зокрема і для людей з особливими потребами. Інформацію було розміщено відповідно до заявок начальника відділу кадрів управління кадрової роботи ОСОБА_4.

Разом з тим, згідно з наданою роздруківкою вакансій з офіційного сайту КП «Київський метрополітен», вбачається, що станом на 04.06.2014 було розміщено лише дві вакансії, на які можливе працевлаштування інвалідів - фельдшер та прибиральник виробничих приміщень.

Згідно з статтею 20 Закону № 2960-IV, підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Частиною 2 ст. 20 Закону №2960-IV передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

У частині 2 цієї ж статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи наведені норми, та те, що у відповідача кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлена законом на 164 робочих місця, відповідачем не вжито усіх залежних від нього заходів для створення цих робочих мість, позовні вимоги про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій у розмірі 11 624 894 грн. та пені - 255 747, 58 грн є обґрунтованими.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений 25.08.2015.

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.