Справа № 826/10355/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 серпня 2015 року письмове провадження № 826/10355/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянув адміністративну справу

за позовом Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича
про зобов'язання вчинити дії

Старобільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Луганській області (далі по тексту - Старобільська ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області, позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича (далі по тексту - відповідач), в якій просить суд зобов'язати відповідача визнати кредиторські вимоги позивача до боржника - Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (, юридична адреса : 03057, просп. Перемоги, 41, м.Київ) у розмірі 7 796,57 коп. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно відмовлено у включенні вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав письмові заперечення, що Уповноважена особа діяла відповідно до вимог чинного законодавства. Підставою для відмови у включенні позивача до реєстру кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» є та обставина, що згідно ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону. Оскільки у встановлений законом строк (14.06.2014-14.07.2014) позивач не звернувся до відповідача з вимогою про включення його до реєстру кредиторів, в звернувся лише 26.12.2014, то останньому було правомірно відмовлено.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» зареєстроване Головним управлінням юстиції у м. Києві 07.10.1991 та знаходиться на обліку в Міловському відділенні Старобільській ОДПІ, Алчевської ОДПІ, Стахановської ОДПІ та ДПІ у Лутугинському районі як платник податку за неосновним місцем обліку.

Згідно до Наказу Державної фіскальної служби України від 07.11.2014 №256 на Старобільську ОДПІ покладено функціональні обов'язки Алчевської ОДПІ, Стахановської ОДПІ та ДПІ у Лутугинському районі.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із несплатою в повному обсязі відповідачем податкових зобов'язань з земельного податку відповідно до податкової декларації з плати за землю за 2014 рік за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 7 794,37 грн., а саме :

1. Заборгованість по орендній платі за земельні ділянки з юридичних осіб у сумі - 7320,57 грн. основного боргу та 1,18 грн. - пені за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Заборгованість виникла у результаті несплати самостійно визначених платником податкових зобов'язань у деклараціях із плати за землю за 2014 рік, які подані :

- Алчевської ОДПІ у сумі - 4 925,28 грн. основного боргу та 0,79 грн. пені;

- Стахановської ОДПІ у сумі - 1284,11 грн. основного боргу та 0,24 грн. пені.

2. Заборгованість з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 473,80 грн. основного боргу та 1,02 грн. пені за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань, самостійно визначених платником податків у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (уточнююча) за 2014 рік, яку подано до ДПІ у Лутугинському районі.

З огляду на те, позивач звернувся до відповідача з заявою від 19.12.2014 №8433/8/12-30-10 щодо визнання кредиторських вимог Старобільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області до боржника - ПАТ «Брокбізнесбанк» у розмірі 7 796,57 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Листом №2739/010-04 від 26.04.2015 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів та для перерахування коштів в сумі 4 572,42 грн., оскільки в рамках частини 5 статті 45 Закону кредитори мали право звернутися із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування про свої вимоги до Банку у термін з 14.06.2014 по 14.07.2014 (включно).

Позивач не погоджується із такою позицією Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Брокбізнесбанк», у зв'язку із чим просить суд зобов'язати відповідача включити Старобільську ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області до реєстру вимог кредиторів із кредиторськими вимогами в розмірі 7 796,57 грн.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI врегульовано відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно ст. 110.1 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що на момент розгляду даної справи ПАТ «Брокбізнесбанк» має заборгованість по орендній платі за земельну ділянку з юридичних осіб в розмірі 7 321,75грн. та податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 474,82 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних», рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 № 9 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» () з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію з 03.03.2014 по 02.06.2014.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 №45 «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" з 11.06.2014 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон №4452).

Згідно частини 1 статті 36 наведеного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом одного дня після призначення уповноваженої особи Фонду керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 36 Закону №4452 початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують операційну діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом (ч. 5 ст. 36 Закону).

Відповідно до частини 6 статті 36 Закону №4452 обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом; 2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його операційної діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті; 3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку. Зобов'язання банку, передбачені пунктами 2 і 3 частини шостої цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду. З метою забезпечення виконання зобов'язань банку, передбачених пунктом 1 частини шостої цієї статті, Фонд має право надати банку цільову позику.

Частиною 7 статті 36 наведеного Закону встановлено, що дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

Згідно частини 5 статті 45 цього Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону №4452 уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається (ч. 2 ст. 46 Закону).

Згідно ч.8 ст.49 Закону вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що заява до Уповноваженої особи Фонду гарантування про вимоги до Банку в законодавчо встановлені строки не надходила, у зв'язку з чим ПAT «Брокбізнесбанк» не мав правових підстав включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів кошти в сумі 7 794,37 грн.

У свою чергу, зазначені обставини свідчать про помилковість доводів позивача щодо наявності у нього підстав бути визнаним кредитором даної банківської установи та включеним до реєстру акцептованих вимог кредиторів з грошовою вимогою в сумі 7 794,37 грн.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області.

Керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 72, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Старобільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги

Суддя Р.О. Арсірій