Справа № 816/2561/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року 12:13м. ПолтаваСправа № 816/2561/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Терези Ю.О.,

представника відповідача - Костяного О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" (надалі по тексту також - позивач, ТОВ "Глобинський переробний завод") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту також - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 04 лютого 2015 року № /519, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1836146 грн, у тому числі за основним платежем - 1224097 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 612049 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на незгоду із висновками позапланової виїзної перевірки відповідача, що набрала форму акту від 16 січня 2015 року № 48/16-03-22-02-12/30547403, зазначали, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаними актами, господарські операції з контрагентами мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Пояснювали, що у перевіряємому періоді формували свій податковий кредит у відповідності із вимогами діючого на час вчинення господарських правовідносин законодавства про податок на додану вартість, та не можуть нести відповідальність у разі невиконання зобов'язань по сплаті ПДВ до бюджету їхніми контрагентами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на висновки акту перевірки.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" зареєстроване як юридична особа (ідентифікаційний код 30547403) розпорядженням Глобинською районною державною адміністрацією Полтавсько ї області від 20 липня 1999 року № 477 та перебуває на податковому обліку, у тому числі як платник податку на додану вартість з 12 серпня 1999 року (а.с. 65,т.2).

У період з 22 грудня 2014 року по 6 січня 2015 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Глобинський переробний завод" з питань взаємовідносин з ТОВ "Рунд" за серпень 2014 року, ТОВ "Сільгосп Центр" за період листопад 2013 року, січень, травень-червень 2014 року, ТОВ "Крама-А" за період листопад-грудень 2013 року, січень, червень 2014 року, ТОВ "Макрос-Опт" за період листопад 2013 рку, травень-червень 2014 року, ПП "Айсберг Прайм"за період грудень 2013 року, червень 2014 року, ФГ "Куценко" за період грудень 2013 року, червень 2014 року, ПП "Реджина Плюс" за період лютий, червень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 16 січня 2015 року № 48/16-03-22-02-62/30547403, відповідно до висновків якого зафіксовано порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого було завищено податкового кредиту, занижено податку на додану вартість у розмірі 1224097 грн, у тому числі: у травні 2014 року у розмірі 738213 грн, у червні 2014 року у розмірі 56854 грн, у серпні 2014 року у розмірі 429030 грн (а.с. 24-61, т.1).

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення від 04 лютого 2015 року № /519, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1836146 грн, у тому числі за основним платежем - 1224097 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 612049 грн (а.с. 62, т.1).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевіряють чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як слідує із Акту перевірки висновок про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми податкового кредиту, занижено податку на додану вартість у розмірі 1224097 грн, ґрунтується на тому, що ТОВ "Глобинскьий переробний завод" неправомірно включено до податкового кредиту по взаємовідносинах з придбання товару (сої) у ТОВ «Рунд», ТОВ «Сільгосп-Центр», ПП «Айсберг Прайм» і ФГ «Куценко».

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції, чинній у період, що перевірявся) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Повнота наданої документації чи правильність її оформлення перевіряючим в акті перевірки під сумнів не ставиться.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладене, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, визначенні вказаною нормою.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Пункт 201.5 статті 201 Податкового кодексу України встановлює, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 182 цього Кодексу.

Статтею першою Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Згідно з вимогами статті 4 Закону № 996-XIV одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Протягом періоду, що перевірявся, позивачем задекларовано правовідносини з ТОВ «Рунд», ТОВ «Сільгосп-Центр», ПП «Айсберг Прайм» і ФГ «Куценко», що підтверджується долученими до матеріалів справи належним чином завіреними копіями податкової звітності (а.с. 63-251, т.1; 1-64, т.2).

Судом встановлено, що позивач (по тексту договору - Покупець) перебував у правовідносинах з ТОВ «Рунд» (по тексту договору - Постачальник), з яким укладено Договір поставки № 25/08/2014-С від 20 серпня 2014 року, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця сою (надалі по тексту договору - Товар), врожаю 2014 року, насипом, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти Товар та оплатити його вартість. Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії Товару, строки, умови і місце (адреса) поставки Товару визначаються сторонами в Додатках до цього договору. Покупець здійснює оплату вартості кожної поставленої партії Товару на підставі рахунку-фактури Постачальника протягом двох банківських днів з дати поставки (отримання покупцем) партії Товару, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, якщо не узгоджено Сторонами в Додатку до цього Договору. поставка Товару здійснюється Постачальником в строк та на умовах погоджених Сторонами у відповідному Додатку до цього Договору. Під час передачі Товару Покупцю повинні бути надані видаткова та податкова накладні, оригінал рахунку-фактури та інші документи, надання яких узгоджено Сторонами в Додатках до цього Договору (а.с. 71-88, т.2).

Відповідно до матеріалів справи, підставою для формування позивачем податкового кредиту стали податкові накладні, видані ТОВ "Рунд": від 22 серпня 2014 року № 59, від 26 серпня 2014 року № 74 та № 75, від 28 серпня 2014 року № 82, від 31 серпня 2014 року № 114 (а.с. 66-70, т.2; 216-226, т.5).

На підтвердження виконання вимог вказаного договору поставки позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії наступних документів: накладних від 22 серпня 2014 року № 174, від 26 серпня 2014 року № 188 та № 189, від 28 серпня 2014 року № 196, від 31 серпня 2014 року № 230; витягу з журналів довіреностей (а.с. 85-107, т.2).

Отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреними копіями платіжних доручень з відмітками банківської установи, що долучені до матеріалів справи (а.с.239-242, т.2).

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку (а.с. 105-128, 220-238, т.2).

Також, у період, що перевірявся, між позивачем (по тексту договору - Покупець) та ТОВ «Сільгосп Центр» (по тексту договору - Постачальник), з яким укладено Договір поставки № 1/94/10/2013-С від 29 жовтня 2013 року, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця сою (надалі по тексту договору - Товар), а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти Товар та оплатити його вартість. Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії Товару, строки, умови і місце (адреса) поставки Товару визначаються сторонами в Додатках до цього договору. Покупець здійснює оплату вартості кожної поставленої партії Товару на підставі рахунку-фактури Постачальника протягом двох банківських днів з дати поставки (отримання покупцем) партії Товару, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, якщо не узгоджено Сторонами в Додатку до цього Договору. поставка Товару здійснюється Постачальником в строк та на умовах погоджених Сторонами у відповідному Додатку до цього Договору. Під час передачі Товару Покупцю повинні бути надані видаткова та податкова накладні, оригінал рахунку-фактури та інші документи, надання яких узгоджено Сторонами в Додатках до цього Договору (а.с. 245-250, т.2; 1-10, т.3).

Відповідно до матеріалів справи, підставою для формування позивачем податкового кредиту стали податкові накладні, видані ТОВ "Сільгосп-Центр": від 07 листопада 2013 року №1 та №2, від 08 листопада 2013 року № 3, від 11 листопада 2013 року № 4 та №5, від 12 листопада 2013 року № 6, №7 та № 8, від 13 листопада 2013 року № 9, №11, №12 та № 13, від 14 листопада 2013 року № 14, від 15 листопада 2013 року № 16, від 16 листопада 2013 року № 17 та № 18, від 18 листопада 2013 року №№ 19-24, від 19 листопада 2013 року № 28від 20 листопада 2013 року № 29 та № 30, від 21 листопада 2013 року № 33 та № 34, від 25 листопада 2013 року № 35, від 26 листопада 2013 року № 38, від 27 листопада 2013 року № 39, від 28 листопада 2013 року № 40, від 29 листопада 2013 року № 41, від 30 листопада 2013 року № 42, від 22 січня 2014 року № 11 (а.с. 182-215, т.5).

На підтвердження виконання вимог вказаного договору поставки позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії наступних документів: видаткових накладних від 07 листопада 2013 року №РН-0000188 та №РН-0000189, від 08 листопада 2013 року № РН-0000190, від 11 листопада 2013 року № РН-0000192 та №РН-0000191, від 12 листопада 2013 року № РН-0000194, №РН-0000193 та № РН-0000195, від 13 листопада 2013 року № РН-0000200, №РН-0000199, №РН-0000198 № РН-0000197 та № РН-0000196, від 14 листопада 2013 року № РН-0000201, від 15 листопада 2013 року № РН-0000203, від 16 листопада 2013 року № РН-0000205 та № РН-0000204, від 18 листопада 2013 року №№ РН-0000206, РН-0000207, РН-0000209, РН-0000210, РН-0000211, РН-0000212, від 19 листопада 2013 року № РН-0000216, № РН-0000215, № РН-0000213, № РН-0000214, від 20 листопада 2013 року № РН-0000218 та № РН-0000217, від 21 листопада 2013 року № РН-0000221 та № РН-0000222, від 25 листопада 2013 року № РН-0000223, від 26 листопада 2013 року № РН-0000224, від 27 листопада 2013 року № РН-0000225, від 28 листопада 2013 року № РН-0000226, від 29 листопада 2013 року № РН-0000227, від 30 листопада 2013 року № РН-0000228, від 04 грудня 2013 року № РН-0000233, від 12 грудня 2013 року № РН-0000234, від 13 грудня 2013 року № РН-0000235, від 22 січня 2014 року № РН-0000011; витяги з журналів довіреностей (а.с. 11-51, т.3; 94-107,т.2).

Отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреними копіями платіжних доручень з відмітками банківської установи, що долучені до матеріалів справи (а.с.134-170, т.3).

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку (а.с. 52-133, т.3).

Крім цього, у період, що перевірявся, між позивачем (по тексту договору - Покупець) та ПП «Айсберг прайм» (по тексту договору - Постачальник), з яким укладено Договір поставки № 57/11/2013-С від 21 листопада 2013 року, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця сою (надалі по тексту договору - Товар), а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти Товар та оплатити його вартість. Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії Товару, строки, умови і місце (адреса) поставки Товару визначаються сторонами в Додатках до цього договору. Покупець здійснює оплату вартості кожної поставленої партії Товару на підставі рахунку-фактури Постачальника протягом двох банківських днів з дати поставки (отримання покупцем) партії Товару, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, якщо не узгоджено Сторонами в Додатку до цього Договору. поставка Товару здійснюється Постачальником в строк та на умовах погоджених Сторонами у відповідному Додатку до цього Договору. Під час передачі Товару Покупцю повинні бути надані видаткова та податкова накладні, оригінал рахунку-фактури та інші документи, надання яких узгоджено Сторонами в Додатках до цього Договору (а.с. 198-204, т.3).

Відповідно до матеріалів справи, підставою для формування позивачем податкового кредиту послугувала податкова накладна, видана ПП "Айсберг прайм" від 19 грудня 2013 року №20 (а.с. 228, т.5).

На підтвердження виконання вимог вказаного договору поставки позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії наступних документів: видаткової накладної від 19 грудня 2013 року №РН-0000063 та витяги з журналів довіреностей (а.с. 94-107,т.2; 205, т.3).

Отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення з відмітками банківської установи, що долучені до матеріалів справи (а.с.208, т.3).

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортної накладної, а також реєстру ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку (а.с. 206-207, т.3).

Також, у період, що перевірявся, між позивачем (по тексту договору - Покупець) та ФГ «Куценко» (по тексту договору - Постачальник), з яким укладено Договір поставки № 64/11/2013-С від 21 листопада 2013 року, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця сою (надалі по тексту договору - Товар), а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти Товар та оплатити його вартість. Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії Товару, строки, умови і місце (адреса) поставки Товару визначаються сторонами в Додатках до цього договору. Покупець здійснює оплату вартості кожної поставленої партії Товару на підставі рахунку-фактури Постачальника протягом двох банківських днів з дати поставки (отримання покупцем) партії Товару, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, якщо не узгоджено Сторонами в Додатку до цього Договору. поставка Товару здійснюється Постачальником в строк та на умовах погоджених Сторонами у відповідному Додатку до цього Договору. Під час передачі Товару Покупцю повинні бути надані видаткова та податкова накладні, оригінал рахунку-фактури та інші документи, надання яких узгоджено Сторонами в Додатках до цього Договору (а.с. 210-213, т.3).

Відповідно до матеріалів справи, підставою для формування позивачем податкового кредиту послугувала податкова накладна, видана ФГ "Куценко" від 06 грудня 2013 року №6/2 (а.с. 227, т.5).

На підтвердження виконання вимог вказаного договору поставки позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії наступних документів: накладної від 06 грудня 2013 року №06-12-13 та витяги з журналів довіреностей (а.с. 94-107,т.2; 214, т.3).

Отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення з відмітками банківської установи, що долучені до матеріалів справи (а.с.217, т.3).

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортної накладної, а також реєстру ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку (а.с. 215-216, т.3).

Товарно-матеріальні цінності, придбані у спірних контрагентів, зараховані на баланс підприємства та використані позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується нижчевикладеним та не спростовано відповідачем ні в акті перевірки, ні в ході судового розгляду (а.с. 245-253, т.3; 1-57, т.4).

Позивач є виробничим підприємством, що займається переробкою сої, а продукція комплексу з переробки сої сертифікована УкрСЕПРО, що підтверджується сертифікатами відповідності на шрот соєвий та олію соєву від 31 січня 2014 року, копії яких додаються (а.с. 233-234, т.3).

Основними видами діяльності Позивача за КВЕД-2010 є, зокрема: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (а.с. 95-100, т.5).

Позивач є власником комплексу з переробки сої. Право власності на комплекс з переробки сої підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.06.2014 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22756207(а.с. 38-60, т.4; 173-180, т.5).

Згідно з Витягом до складу комплексу з переробки сої, зокрема, входять: вагова, виробнича лабораторія, авто розгрузка, зерноприймальний і зернонакопичувальний пункт, зерносховище, підготовчий і екстракційний цехи, будівля очисних споруд тощо (а.с. 219-232, 235-244, т.3).

Наведені у Витязі складові комплексу з переробки сої введені в дію, атестовані та безпосередньо пов'язані з вказаними видами діяльності Позивача і використовуються ним для виробництва продукції, сировиною для якої є соя.

Для забезпечення свого основного виду діяльності Позивач здійснював закупівлю сої, яку в подальшому переробляв у шрот соєвий, олію, отримував побічний продукт - соєву оболонку. Всі вищезазначені продукти переробки в подальшому було реалізовано з метою отримання прибутку, що підтверджується звітами про продаж за спірні періоди, бухгалтерськими довідками щодо економічної вигоди, отриманої позивачем в результаті реалізації продуктів переробки сої, придбаної у спірних контрагентів (а.с. 243-244, т.2; 137, 209, 218, т.3; 61-67, т.4).

Крім того, ТОВ "Глобинський переробний завод" долучено до матеріалів справи належним чином засвідчені копії первинних документів на підтвердження подальшої реалізації згаданих продуктів переробки сої наступним контрагентам: ТОВ "Веллтоп", ТОВ "Катеринопільський елеватор", ТОВ "Комплекс Агромарс" (філія "Бориспільський комбікормовий завод"), ТОВ "Комплекс Агромарс" (філія "Кївкомбікорм"), ТОВ "Вінницька птахофабрика", ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів", ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" (Таврійська філія), ПАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", ТОВ "Ді Ді Трейдінг" (а.с. 68-250, т. 4; 1-93, т. 5).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача зі спірними контрагентами у перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку посиланню відповідача на відсутність у товарно-транспортних накладних адреси пункту навантаження як на порушення норм податкового законодавства, суд зауважує наступне.

Чинною на момент транспортування вантажу формою товарно-транспортних накладних, встановленою Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі - Правила перевезень), передбачено зазначення місцезнаходження, а не повної адреси місця навантаження. Враховуючи характер товару - сільськогосподарська сировина - навантаження могло відбуватися безпосередньо у місці збирання сої (у полі), а поля, як правило, не мають поштової адреси.

Таким чином, відсутність у товарно-транспортних накладних точної адреси місця навантаження товару не є порушенням порядку заповнення цього виду документів і не може бути підставою для позбавлення Позивача права на податковий кредит сформований у зв'язку з придбанням товару з урахуванням наявності всіх інших первинних документів, заповнених у відповідності до вимог чинного законодавства та здійснення операцій, пов'язаних із господарською діяльністю позивача.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Оскільки у даному випадку операції з транспортування товару не були предметом позапланової перевірки, посилання Відповідача на будь-які недоліки товарно-транспортних накладних як на підставу для висновку про нереальність господарських операцій з постачання товару і надання послуг є необґрунтованим.

У випадку, коли предметом господарської операції є придбання товару, а не транспортні послуги, неналежне оформлення товарно-транспортних накладних не впливає на оприбуткування платником податків придбаного товару і право на формування податкового кредиту у зв'язку з придбанням товару.

Стосовно посилань відповідача на невідповідність наявній у АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України відомостей, викладених у ТТН, а саме: постачальник товару не є власником автомобілів, якими здійснювалося перевезення сої; автомобілі, якими здійснювалося перевезення сої, нібито не є зареєстрованими в органах ДАІ, суд зауважує наступне.

В ході судового розгляду таке посилання відповідача на відсутність у базі ДАІ інформації щодо окремих автомобілів, використаних ТОВ «Сільгосп-Центр» для перевезення сої на адресу Позивача, спростовується наявними у матеріалах справи листами органів ДАІ, які підтверджують факт державної реєстрації відповідних автомобілів (а.с. 89-99, т.5).

Варто зауважити, що здійснення перевезень залученим транспортом не є порушенням чинного законодавства і не може свідчити про нереальність такої операції. Обмеження господарюючого суб'єкта на самостійне залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, є порушенням одного з встановлених частиною 1 ст. 44 Господарського кодексу України принципів здійснення підприємницької діяльності.

Також, в Акті перевірки висновок про нереальний характер господарської операції з придбання Позивачем у ТОВ «Сільгосп-Центр» Відповідач зробив на підставі матеріалів перевірки цього постачальника по взаємовідносинах з іншими контрагентами щодо неправомірності формування ним податкового кредиту, а саме: Акту перевірки від 14.08.2014 № 22/11-23-22-04/37502704; Акту перевірки від 25.06.2014 № 134/11-23-22-06/37502704 (а.с. 136-161, т. 5).

Результати обох вказаних перевірок були оскаржені ТОВ «Сільгосп-Центр» у судовому порядку.

Так, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 р. у справі № П/811/3171/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015, задоволено адміністративний позов ТОВ «Сільгосп-Центр» про визнання протиправними дій Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області і скасування податкового повідомлення-рішення (http://reyestr.court.gov.ua/Review/41211785, http://reyestr.court.gov.ua/Review/42385360).

Вказаною постановою, зокрема: визнано протиправними дії Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області щодо коригування в підсистемі "Аналітична система" ІС "Податковий блок" задекларованих ТОВ "Сільгосп-центр" показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 549087,00 грн. (в тому числі за листопад 2013 року на суму 385954,00 грн., за грудень 2013 року на суму 163133,00 грн.) та податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 565412,00 грн. ( в тому числі за листопад 2013 року в сумі 380293,00 грн., в грудні 2013 року в сумі 156240,00 грн. та в квітні 2014 року в сумі 28879,00 грн.). Зобов'язано Кіровоградську ОДПІ відновити в підсистемі "Аналітична система" ІС "Податковий блок" задекларованих ТОВ "Сільгосп-центр" показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 549087,00 грн. ( в тому числі за листопад 2013 року на суму 385954,00 грн., за грудень 2013 року на суму 163133,00 грн.) та податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 565412,00 грн. (в тому числі за листопад 2013 року в сумі 380293,00 грн., в грудні 2013 року в сумі 156240,00 грн. та в квітні 2014 року в сумі 28879,00 грн.).

У мотивувальній частині постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 р. у справі № П/811/3171/14 встановлено факт реалізації ТОВ «Сільгосп-Центр» Позивачу сої, придбаної у ПСП «Старосільське». Станом на 16.01.2015 (день складання Акту перевірки діяльності Позивача) постанова від 30.10.2014 у справі № П/811/3171/14 набрала законної сили, проте цей факт не знайшов відображення в Акті перевірки від 16.01.2015.

Окрім цього, зі змісту акту перевірки від 16 січня 2015 року № 48/16-03-22-02-12/30547403 слідує, що заперечуючи право позивача на формування податкового кредиту за господарськими відносинами з ТОВ "Рунд" перевіряючими зроблено посилання на податкову інформацію Західної ОДПІ м. Харкова від 02 жовтня 2014 року № 4972/7/20-33-22-03 "Про неможливість проведення перевірки ТОВ "Рунд" щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку, згідно якого зроблено висновки про відсутність особи за її місцезнаходженням та відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного та торговельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

Однак, такі висновки можуть бути складені податковим органом лише у довідці за наслідками проведення зустрічної звірки шляхом співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання із даними первинних бухгалтерських та інших документів осіб, реальність господарських операцій між якими потребує перевірки з метою підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

У вищевказаному випадку зустрічна звірка фактично не проводилася, відповідна довідка за її результатами не складалася, у зв'язку з чим в акті про неможливість проведення зустрічної звірки податковим органом безпідставно, без дослідження необхідних документів та з'ясування фактів здійснення господарських операцій між контрагентами, зроблено висновки про їх нереальність та не підтвердження їх документально.

Отже, на думку суду, висновки вищевказаного акту про неможливість проведення перевірки ТОВ "Рунд" не можуть бути покладені в основу висновків по перевірці ТОВ "Глобинський переробний завод", тому позовні вимоги позивача в цій частині також знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та не спростовані відповідачем.

Згідно частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач не повинен нести відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів.

Позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності.

Крім того, чинне станом на час виникнення спірних правовідносин законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту та заявляти відповідні суми до бюджетного відшкодування, чи формувати валові витрати.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", "якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту".

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість до податкового кредиту, визначену актом перевірки та відповіддю на заперечення на акт, за спірний період.

Таким чином, сукупність наданих представником позивача документів дають достатні підстави дійти висновку про фактичне виконання умов договорів із спірними контрагентами, окрім того, зі змісту первинних документів, долучених до матеріалів, в діяльності позивача та його контрагента наявні розумні економічні та організаційно-адміністративні причини для укладання договору, а також наявні чинники, з якими закон пов'язує можливість формування позивачем податкового кредиту за спірними операціями, зокрема, витрати позивача за цим договором повною мірою пов'язані з його господарською діяльністю.

В ході судового розгляду справи в повному обсязі доведено реальність господарських операцій з придбання товарів, встановлено факт понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних товарів податку на додану вартість, а також використання таких товарів у подальшій господарській діяльності позивача.

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і прийшов до висновку, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача протирічать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Суд не погоджується з позицією відповідача у справі з мотивацій, наведених вище та вважає, що відповідачем невірно застосовані норми Податкового кодексу України, відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте необґрунтовано та не на підставі закону, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 04 лютого 2015 року № /519.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 25 серпня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський