Справа № 2а-0770/262/11
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Київ К/800/60009/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2014

та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2011

у справі № 2а-0770/262/11

за позовом Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області

до Дібрівського споживчого товариства, Приватного підприємця ОСОБА_2

про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Тячівському районі Закарпатської області звернулась до суду з позовом про застосування штрафних санкцій, пов'язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2011, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2014, позов задоволено; стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_2 на користь держави суму штрафних санкцій в розмірі 7 376 000 грн. за порушення проведення грального бізнесу в Україні; конфісковано на користь бюджету України: чотири гральні автомати: СА 0319-ОА типу NIAGARA; гральний автомат без маркування типу Dracon`s TREASVRE; гральний апарат моделі СА-003-F19AOO типу «VIDEO GAMES», гральний апарат без маркування типу «FRUIT COCKTAIL».

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_2 та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Дібрівського споживчого товариства, оскільки позовні вимоги пред'явлені до товариства.

Дібрівське споживче товариство в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.12.2010 Державною податковою адміністрацією у Закарпатській області був складений акт № 006762 від 16.12.2010, в якому зазначено, що в ході перевірки кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 встановлено наявність чотирьох гральних апаратів, а також встановлено проведення азартної гри, в результаті якої громадянин ОСОБА_3 зробив ставку в розмірі 5 грн., а виграв 15 грн., які йому видавала бармен ОСОБА_2, за що ОСОБА_3 27.01.2011 Тячівським районним судом Закарпатської області був притягнутий до адміністративної відповідальності, що підтверджується поясненням ОСОБА_3 від 16.12.2010, протоколом огляду від 16.12.2010, рапортом працівника податкової міліції від 17.12.2010.

У відповідності до свідоцтва серії А01 № 229488 Дібрівське споживче товариство як юридична особа зареєстроване Тячівською районною державною адміністрацією 05.01.1996 за адресою Тячівський район, село Нижня Апша, вул. Фізкультурна, 2, яке здійснює свою діяльність у відповідності до статуту, затвердженого 14.03.2005.

Розпорядженням Голови правління Дібрівського споживчого товариства від 04.01.2005 ОСОБА_2 була прийнята на роботу продавцем.

04.01.2010 між Дібрівським споживчим товариством (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1 на строк до 01.12.2010 для здійснення підприємницької діяльності, а 01.12.2010 вказаний договір був переукладений на строк до 01.11.2011, на реалізацію якого 01.12.2010 між сторонами був складений акт приймання-передачі основних засобів, і сплачувалася орендна плата, що стверджується довідкою від 01.04.2011, виданою головою правління та головним бухгалтером ОСОБА_4

Пунктом 1.2 вищевказаних Договорів оренди встановлено, що об'єкт оренди використовується орендарем для здійснення підприємницької діяльності.

Пунктом 8.1 вищевказаних договорів оренди встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань договору сторони несуть відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства України.

Крім того, 14.09.2009 Постановою Правління Дібрівського СТ було постановлено не допускати в підприємствах роздрібної торгівлі та громадського харчування споживчого товариства здійснення грального бізнесу та азартних ігор.

Враховуючи оскарження судових рішень позивачем лише в частині визначення належного відповідача та межі перегляду судом касаційної інстанції, встановлені ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, слід зазначити наступне.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України)

Статтею 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» визначено, що гральний бізнес - це діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку; азартна гра - будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

Статтею 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» встановлено, що в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України. Застосування фінансових санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленим за позовом органів міліції та/або органів державної податкової служби.

Оскільки, в судовому порядку встановлено з підтвердженням матеріалів справи, що приватний підприємець ОСОБА_2 здійснювала в орендованому приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1 діяльність, пов'язану з проведення грального бізнесу, тому відповідальність у вигляді фінансових санкцій за порушення норм Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», повинна бути застосована виключно до вказаного підприємця.

Враховуючи викладене, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга позивача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2014 та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний