Справа № 2а-1956/11/1370
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 р. Справа № 876/6614/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Большакової О.О.,

Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі №2а-1956/11/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору УДАІ ГУ МВС України у Львівській області в особі Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

В С Т А Н О В И В:

22.02.2011р. Державна податкова інспекція у Франківському районі м.Львова (далі - ДПІ), правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області, звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, просила винести постанову про стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 17 227 грн. на рахунок місцевого бюджету Франківського району м.Львова.

Відповідно до ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено УДАІ ГУ МВС України у Львівській області в особі Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДПІ подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2015р. та позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно з даними Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Львівській області 24.02.2010р. зареєстровано транспортний засіб марки Volkwagen з державним номерним знаком НОМЕР_4 2002 року випуску. Згідно з реєстром первинної реєстрації Львівським ВРЕР ДАІ транспортних засобів придбаних за кордоном, сума податку, що підлягає сплаті ОСОБА_3, становить 17 227 грн. Відповідно до виписки ГУ ДКУ у Львівській області відсутня підтверджуюча інформація про перерахування відповідачем коштів вказаного податку. При цьому та обставина, що транспортний засіб було зареєстровано, не є доказом того, що податок відповідачем сплачено, як і не є підставою для звільнення відповідача від конституційного обов'язку такий податок сплатити. Постановою Львівського окружного адміністративного суду по справі №813952513 від 17.04.14р. скасовано державну реєстрацію на території України на особу ОСОБА_3 транспортного засобу марки Volkwagen, з державним номерним знаком НОМЕР_2, 2002р.в., однак не було встановлено факту фальсифікації реєстраційних документів на ім'я відповідача. ОСОБА_3 не визнано потерпілою у кримінальній справі по обвинуваченню службових осіб Львівського ВРЕВ УДАІ, що розглядалась Личаківським та Шевченківським районним судом м.Львова. Вироком Шевченківського районного суду від 01.07.13р. встановлено факт реєстрації на ім'я ОСОБА_3 вказаного транспортного засобу та не сплата податку.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ при ГУ МВС України у Львівській області 24.02.2010р. здійснено першу реєстрацію в Україні транспортного засобу марки Volkswagen Т4, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, 2002 р.в. на ім'я ОСОБА_2.

На запит Заступника голови ДПА у Львівській області №10/17-118/361 від 09.09.2010р. листом Західного ГРУ «ПриватБанк» від 04.11.2010р. №5949 повідомлено, що ОСОБА_3 24.02.2010р. сплачено 17 227 грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, однак не знайдено квитанції про оплату (а.с.8-9).

Згідно з розрахунком суми податку з власників наземних транспортних засобів, що підлягає сплаті відповідачем під час здійснення першої реєстрації вказаних транспортних засобів в Україні, сума податку становить 17 227 грн. (а.с.5).

Відповідно до довідки ДПІ у Франківському районі від 05.01.2011р. № 140/10/17-115 до місцевого бюджету Франківського району м. Львова від ОСОБА_3 не надходили кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі 17 227 грн. (а.с.4).

Вказане стало підставою для звернення ДПІ із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353-XII (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з ч.4 ст.34 вказаного Закону України державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991р. №1963-XII (далі - Закон №1963) (положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Вищевказаний транспортний засіб відповідно до ст.2 Закону №1963 є об'єктом оподаткування.

Згідно з ч.2 ст. 3 Закон №1963 перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991р. №1251-XII (чинний на момент виникнення спірних правовідносин у відповідній редакції), до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону №1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

На момент реєстрації вказаного транспортного засобу єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлювався Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (далі - Порядок №1388)

Згідно з п.2 Порядку №1388 цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно з п.3 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Згідно з положенням п.8 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закон №1963 у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Враховуючи наведені вище правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що здійснення державної реєстрації транспортного засобу без попередньої сплати податку з власників транспортних засобів не передбачено законом. Наявність документів про внесення зазначених платежів є обов'язковою умовою реєстрації таких ТЗ в органах ДАІ. Відсутність квитанції про сплату податку виключає можливість проведення першої реєстрації транспортного засобу.

У разі відсутності документів про сплату податку, реєстрація, перереєстрація і технічний огляд транспортних засобів не повинні проводитися, органи реєстрації та проведення технічного огляду повинні контролювати сплату податку перед проведенням технічного огляду, реєстрацією та перереєстрацією транспортних засобів.

З матеріалів реєстраційної справи першої реєстрації автомобіля марки Volkswagen Т4, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, 2002 р.в. вбачається, що реєстрацію проведено на підставі заяви НОМЕР_6 від 24.02.2010р. на ім'я ОСОБА_3, транспортний засіб ввезений в Україну ОСОБА_4 (а.с.27-33). В матеріалах справи наявні посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 (з відміткою «погашено»), результат пошуку по базі «Посвідчення» центрального серверу ДАІ МВС України (з відміткою «погашено»), документи надані при митному оформленні транспортного засобу з відмітками про проходження митного контролю, сертифікат відповідності та висновок спеціаліста з комплексного дослідження транспортних засобів (а.с.28-33).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2014р. у справі №813/9525/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015р., задоволено позов ОСОБА_3 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи - Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, якою визнано протиправними дії відповідача щодо державної реєстрації транспортного засобу марки Volkswagen, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, 2002 р.в. та скасовано державну реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_3 особисто не подавала заяви НОМЕР_6 та не підписувала такої. Судом візуально порівняно підпис позивача, вчинений ОСОБА_3, зокрема на заяві про визнання потерпілою у кримінальній справі, і на заяві про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6, і зроблено висновок, що такі є абсолютно різними. Суд дійшов висновку, що державна реєстрація транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2, 2002 р.в. проведена з порушенням вимог законодавства, а тому є протиправною і підлягає скасуванню (а.с.85-89).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що, оскільки судовим рішенням у справі № 813/9525/13-а встановлені порушення чинного законодавства при першій державній реєстрації в Україні автомобіля НОМЕР_3 2002 р.в. на ОСОБА_3 і скасовано таку реєстрацію, у відповідача відсутній обов'язок по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Колегія суддів зауважує, що у пункті 110 Рішення Європейського Суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Під час розгляду адміністративної справи не доведено беззаперечними, належними та допустимими доказами наявності в діях відповідача ознак протиправності, а також не доведено обставин та підстав виникнення у відповідача податкового зобов'язання та реєстрації ним автомобіля і як наслідок обґрунтованості звернення з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми податку з власників транспортних засобів, а тому, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналізуючи норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставність позовних вимог ДПІ у Франківському районі м. Львова

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі №2а-1956/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Повний текст Ухвали виготовлено 25.08.2015р.