Справа № 367/2332/14-а
Суддя: Пархоменко О. В.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/2332/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

головуючого судді Пархоменко О.В.,

при секретарі Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, а також про призначення, нарахування (здійснення перерахунку) та виплату одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи він має право на отримання одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат та щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, однак відповідачем одноразова компенсація не виплачувалась, а щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірах значно менших, ніж це передбачено вимогами чинного законодавства.

Вказує, що оскільки йому стало відомо про порушення його прав, його представником було направлено відповідну заяву до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради, на цю заяву відповідачем було надіслано відповідь, в якій було зазначено, що одноразова компенсація позивачу, як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат не виплачувалась, а щорічна допомога на оздоровлення, призначена у відповідності до положень чинного законодавства України, підстав для перерахунку та виплати допомоги в іншому розмірі відповідач не вбачає.

Позивач також вказує, що в результаті бездіяльності відповідача йому не було нараховано та виплачено суму одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат та суму щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за період, починаючи з 1996 року по 2013 рік включно.

Вважає, що цивільну відповідальність за ядерну шкоду, що стала наслідком ядерного інциденту, регламентовано положеннями Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, до якої приєдналася Україна згідно із Законом України Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 12 липня 1996 року № 334/96-ВР, з поправками, внесеними Протоколом про внесення поправок до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 12 вересня 1997 року. Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно з ч.1 ст. І А та частиною 1 статті ІУ Віденської конвенції, положення останньої застосовуються до ядерної шкоди незалежно від того, де ця шкода була завдана. Відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною. Положенням підпункту і) пункту а) частини 1 статті УІ Віденської конвенції встановлено, що строк позовної давності для звернення до суду з метою захисту своїх прав на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоровю складає тридцять років з дня ядерного інциденту. Також, статтею 76 Закону України Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку від 08 лютого 1995 року № 39/95-ВР встановлено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особі не обмежується строком давності.

В звязку із викладеними обставинами позивач просив визнати протиправною бездіяльність та зобовязати Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ за період, починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює 85 розмірам мінімальних заробітних плат; визнати протиправною бездіяльність та зобовязати Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому одноразову компенсацію як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат; зобовязати Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради в подальшому нараховувати та виплачувати йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення, в яких просив розглядати справу без участі представника від Управління праці, також у цих запереченнях зазначив, що Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено здійснення компенсаційних виплат у розмірах, встановлених від мінімальної заробітної плати. Законами України про державний бюджет України на відповідний рік Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. На підставі статті 62 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначено, що порядок застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади. Отже держава гарантує виплату певних видів компенсацій та допомог у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України, а саме щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому Управління праці при нарахуванні вищезазначених допомог та компенсацій керується даними постановами. Також вказує, що в останні роки видатки, повязані з соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначалися в обсягах, виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету та з огляду на те, що більшість інших видатків державного бюджету мали також соціальну направленість. Зазначає, що позивач перебуває на обліку в Управління праці з 02.01.2007 року, щорічно отримує одноразову допомогу на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, 12.06.2013 року позивачу було нараховано 120,0 гривень. 01.06.2010 року позивач звертався до Ірпінського міського суду із подібним позовом, 30.06.2010 року було прийнято постанову Ірпінського міського суду, справа № 2-2030/2010. Просив відхилити вимоги позивача та залишити позовну заяву без задоволення.

В звязку із цим суд, заслухавши думку позивача та його представника, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності представника відповідача та враховуючи письмові заперечення відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та він перебуває на обліку в Управлінні праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС з 02.01.2007 року.

Згідно довідки Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради від 17 квітня 2014 року № 1385 позивачу одноразова щорічна допомога на оздоровлення з 2007 року по 12.06.2013 року нараховувалась у розмірі 120,0 гривень.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 квітня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року та ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2015 року, залишено без розгляду адміністративний позов в частині вимог про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання відповідача провести нарахування, перерахунок та виплату соціальних виплат за період до 30.10.2013 року.

Встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2010 року у справі № 2-2030/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2006-2009 роки позов задоволено частково, визнано незаконними дії Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки як інваліду ІІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, стягнуто з Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 7 615,0 гривень щорічної допомоги на оздоровлення як інваліду ІІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС за 2007-2009 роки з урахуванням розміру виплаченої допомоги, в решті позову відмовлено. Постановою Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2011 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2010 року змінено в частині стягнення щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2008-2009 р. р. у твердій сумі та зобовязано Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008-2009 р. р., дана постанова набрала законної сили.

Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

У відповідності до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, виходячи з положень ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач має право на отримання одноразової компенсації як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також щорічної допомоги на оздоровлення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач, зокрема, просить визнати протиправною бездіяльність та зобовязати Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому одноразову компенсацію як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Оскільки при розгляді справи було встановлено, що відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась позивачу одноразова компенсація як інваліду 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд, виходячи із положень ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність та зобовязати Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію як інваліду 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2014 рік в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, задовольнивши в цій частині позов.

Що стосується вимог позивача про зобовязання Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради в подальшому нараховувати та виплачувати йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, суд вважає дані вимоги такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано доказів порушення його прав відповідачем у майбутньому.

Таким чином суд задовольняє заявлений позов частково.

На підставі ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 71, 72, 99, 100, 158,159, 160-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність та зобовязати Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 одноразову компенсацію як інваліду 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2014 рік в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В інший частині позов залишити без задоволення.

Повний текст постанови буде виготовлений протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 22.08.2015 року.

Копію постанови направити відповідачу для відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_3