Справа № 804/6882/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 р. Справа № 804/6882/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі Воробйовій П.В.,
представника позивача Медведєва К.І.,
представника відповідача Смольнякової А.І.
02.06.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, в якому позивач просить:
- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600602/1 від 05.12.2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
28.01.2014 р. між ПАТ "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (покупець) та "INVERELL LIMITED" Кіпр (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №14-0157-12, відповідно до якого останній продає, а ПАТ "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" купує товар на умовах поставки: DAP - ПАТ «Дніпропетровський меткомбінат», м.Дніпропетровськ, Україна, відповідно до правил Інкотермс 2010 р. - при поставці автомобільним транспортом; DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці, Україна, відповідно до правил Інкотерсм 2010 р. - при поставці залізничним транспортом. Ціна та товар узгоджувались сторонами на умовах поставки DAP відповідно до правил Інкотермс 2010 р. Валюта контракту - дол.США та/або Євро.
06.10.2014 р. між ПАТ "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" та "INVERELL LIMITED" Кіпр було підписано додаток №7 (Специфікація №7) до контракту №14-0157-12 від 28.01.2014 р., за умовами якої "INVERELL LIMITED" Кіпр мав поставити товар, а саме: «шлакоутворюючі брикети». Вартість однієї тони складає - 257 дол. США.
Умови поставки: DAP - станція Правда Придніпровської залізниці, Україна відповідно до правил Інкотермс 2010 р. Умови оплати: покупець проводить 100 % оплату вартості товару за фактом поставки протягом 10 банківських днів.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та надала до суду заперечення від 20.07.2015 р., в яких зазначено наступне.
05.12.2014 р. декларантом ПАТ «ДМКД» до м/п «Дніпродзержинськ» Дніпропетровської митниці ДФС було подано для здійснення митного оформлення в режимі «імпорт» митну декларацію №110010000/2014/008178 на товари «невипалені вироби, у вигляді брикетів подушко образної форми, що містять магнезит: шлагоутворюючі брикети марки KUMSLAG PL66 з вмістом MgO - 64%, SiO2 - 15%, CaO - 5%, Fe2O3 - 5; виробник: Kumas Manyezit Sanayi A.S." країна виробництва Туреччина».
Зазначені вище товари надійшли на адресу ПАТ «ДМКД» на виконання зовнішньоекономічного контракту «INVERELL LIMITED», Кіпр та специфікації №7 від 06.10.2014 р.
Відповідач зазначає, що митна вартість товару була заявлена декларантом позивача у відповідності до ст.58 МК України за ціною договору (основний метод) і складала 0,257 дол.США/кг, в підтвердження чого було надано відповідні документи.
За митною декларацією від 05.12.2014 р. №110010000/2014/008178 при візуальному контролі документів до МД, відповідно до ст.337 МК України виявлені певні ознаки ризиковості операції, що визначені наступними індикаторами ризиків, а саме: наявні факти перевантаження/передачі вантажу, заміни транспортного засобу, зміни перевізника; після оплата.
За результатами проведеного контролю митним органом встановлено наступне.
В підтвердження митної вартості товару позивачем надано зовнішньоекономічний контракт від 28.01.2014 р. №14-0157-12. Оскільки контракт не є прямим - до митного оформлення надано дилерський контракт від 11.03.2010, п.8 якого містить відомості про отримання комісії, яку сплачує виробник - «Kumas Manyezit Sanayi A.S.» Туреччина, продавцю - компанії «INVERELL LIMITED», Кіпр, на умовах FOB у розмірі 3% для розчинів та інших вогнетривких виробів.
До митного органу також надана калькуляція собівартості від 24.11.2014 р. №1143, яка визначає собівартість шлакоутворюючих брикетів на рівні 120,00 дол/США/т (без урахування прибутку).
Рахунком від 09.11.2014 р. №710144, виставленим відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 р. №14-0157-12, визначено вартість шлакоутворюючих брикетів на рівні 257,00 дол.США/т на умовах DAP-Дніпродзежинськ.
Враховуючи наявність дилерської угоди, відповідач вважає, що ціна продажу товару повинна включати складову щодо комісійної винагороди дилера. Відповідно до п.5 дилерської угоди від 11.03.2010, ціна прас-листа та документів, що її підтверджують не включає комісійну винагороду дилера.
Згідно з п.8 дилерської угоди винагорода складає 3%, отже за розрахунком - розмір винагороди щодо продажу шлакоутворюючих брикетів марки KUMSLAG PL66 складає 4,2 Дол.США/т.
Документів щодо зазначеної складової декларантом ПАТ «Дніпропетровський комбінат» також не надано.
В поданих відповідачем запереченнях зазначено, що листом від 05.12.2014 р. №062Д/2570 декларант ПАТ «ДМКД» відмовився надавати будь-які документи щодо підтвердження митної вартості та повідомив, що зазначені у вимогах митного органу документи відповідно п.8 ст.55 МК України будуть надані у встановлений законом термін.
Відповідно до ч.5 ст.55 МК України проведено консультації з декларантом ПАТ «ДМКД» з приводу надання відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме - транспортної складової. Декларант ПАТ «ДМКД» відмовився надавати інші будь-які документи щодо підтвердження митної вартості.
З урахуванням зазначеного, митна вартість оцінюваного товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований.
Враховуючи зазначене, методологічно у відповідності до положень Митного кодексу України, у рішенні від 05.12.2014 р. №110010000/2014/600602/1 зазначено резервний метод (2ґ) коригування митної вартості - гр.31 «код МВВ» - 6.
Коригування митної вартості проведено за рішенням про коригування митної вартості від 05.12.2014 р. №110010000/2014/600602/1 із застосуванням методу 2-ґ, відповідно до ст.64 МК України.
У відповідності до ч.7 ст.55 МК України товар був випущений у вільний обіг 05.12.2014 р. за МД №110010000/2014/008200 за умовами надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.
Позивач листом від 21.01.2015 р. №062Д/133 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з проханням відкликати оскаржуване Рішення про коригування митної вартості у зв'язку з наданням додаткового документа, а саме - висновку Дніпропетровської ТПП від 08.12.2014 р. №ГО-5429.
Будь-яких інших документів за сформованим переліком ПАТ «ДМКД» надано не було.
Результати даної перевірки повідомлені ПАТ «ДМКД» листом митниці від 26.01.2015 р. №165/10/04-50-25-2.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд встановив наступне.
28.01.2014 р. між ПАТ "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (покупець) та "INVERELL LIMITED" Кіпр (продавець) був укладений зовнішньоекономічний контракт №14-0157-12 відповідно до умов якого останній продає, а ПАТ "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" купує товар на умовах поставки: DAP - ПАТ «Дніпропетровський меткомбінат», м.Дніпропетровськ, Україна, відповідно до правил Інкотермс 2010 р. - при поставці автомобільним транспортом; DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці, Україна, відповідно до правил Інкотерсм 2010 р. - при поставці залізничним транспортом. Ціна та товар узгоджувались сторонами на умовах поставки DAP відповідно до правил Інкотермс 2010 р. Валюта контракту - дол.США та/або Євро.
06.10.2014 р. між ПАТ "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" та "INVERELL LIMITED" Кіпр був укладений додаток №7 до контракту №14-0157-12 від 28.01.2014 р., за умовами якої "INVERELL LIMITED" Кіпр повинен був поставити товар, а саме: «шлакоутворюючи брикети». Вартість однієї тони складає - 257 дол. США.
Оскільки зазначений вище контракт не є прямим, до митного оформлення надано дилерський контракт від 11.03.2010 р., в якому зазначено про отримання комісії, яку сплачує виробник «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина продавцю - компанії "INVERELL LIMITED", Кіпр на умовах FOB у розмірі 3% для розчинів та інших вогнетривних виробів. Надана до митного оформлення калькуляція собівартості від 24.11.2014 р. №1143, видана виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», визначає собівартість шлакоутворюючих брикетів марки KUMSLAG PL66 на рівні 120,00 дол.США/т (без урахування звичайного прибутку). При цьому, прайс-лист, складений виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», для продажу товару та поставки товару ПАТ «ДМКД» компанією "INVERELL LIMITED" згідно контракту від 11.03.2010 р. без зазначення дати складання, містить відомості щодо вартості шлакоутворюючих брикетів марки KUMSLAG PL66 на рівні 140,00 Дол.США/т на умовах FOB - порт Туреччини.
В підтвердження вартості продажу товару виробником було надано продавцю інвойс від 09.11.2014 р. №710144 та декларація країни експорту від 12.11.2014 р. №14160400ЕХ091185, на підтвердження зазначеного у прас-листі рівня вартості.
При цьому, як вбачається з доказів наявних в матеріалах справи, зазначений інвойс не кореспондується за часом складання з калькуляцією собівартості від 24.11.2014 р. №1143. Крім того, в порушення норм МК України відсутній переклад декларації країни експорту від 12.11.2014 р. №14160400ЕХ091185.
У зв'язку із зазначеним вище посадовою особою митного органу здійснено контроль щодо підтвердження митної вартості, за результатами якого прийнято рішення про витребування додаткових документів, таких як: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди контракту); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні доручення та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість основних складових товарів; переклад копії митної декларації країни відправлення.
Однак, позивач в листі від 05.12.2014 р. №062Д/2570, направленому на адресу митного органу, зазначив, що надати додаткові документи підприємство не має можливості, та зазначив, що зазначені у вимогах митного органу документи у відповідності до п.8 ст.55 МК України будуть надані у встановлений законом термін.
Враховуючи зазначене вище, митним органом за відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 05.12.2014 р. №110010000/2014/600602/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 750,00 доларів.США за тону, на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу (2 г) відповідно до ст.64 МКУ.
Позивачем також було подано до митного органу висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 08.12.2014 р. №ГО-5429 щодо того, що ринкова вартість товару «шлакоутворюючі брикети марки KUMSLAG PL66, отримані за контрактом від 28.01.2014 р. №14-0157-12, специфікація №7 від 06.10.2014 р. відповідає заявленій декларантом вартості на умовах поставки DAP - ПАО «ДМК ім.Дзержинського».
Зазначений висновок митним органом не прийнято до уваги, оскільки він ґрунтується на інформації Інтернет-сайту www.english.nost-vrn.ru/, www.alibaba.com/, www.made-in-china.com/, www.tradekorea.com/.
Інтернет-ресурс htt//www.made-in-china.com/ showroom/hnxiangpeng/ product-detailsBHJpWxbaLkA/China-Fluorspar-Briquettes-75-.html містить цінову пропозицію на рівні 240 Дол.США/т брикетів плавікового шпата виробництва Hunan Xiangpeng Industry&Trade Co.,Ltd.Hunan, China на умовах FOB. За відомостями Інтернет-ресурсу цінова пропозиція діє з 21.06.2014 р. по 30.09.2014 р.
Інтернет сторінка www.tradekorea.com/ містить інформацію стосовно ТОР-10 країн імпортерів шлакових брикетів виробництва JINYIAN, Корея та інформацію про переваги використання зазначеного продукту в металургійному виробництві. Цінова пропозиція на зазначеному ресурсі відсутня.
Інтернет-сторінка www.alibaba.com/ містить цінову пропозицію на рівні 200-500 дол.США/т шлакових брикетів китайського виробництва на умовах FOB Tianjin Port.
Інтернет-сайти www.english.nost-vrn.ru/, www.alibaba.com/, www.made-in-china.com/, www.tradekorea.com/ є онлайн-платформами для бізнеу, провідним постачальником онлайнових маркетингових послуг для імпортерів та експортерів, які дають можливість створювати власні профілі будь-якій компанії та реєструватись будь-якому користувачу, що в свою чергу унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери діяльності, перевірку ціновихданих, розміщення на сайті, що не дозволяє впевнитись у достовірності заявлених даних.
В тому числі, митницею було прийнято і рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2014 року № 110010000/2014/600602/1, за яким митним органом було скориговано митну вартість товару до 750,00 доларівСША/т на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 (г) відповідно до ст.60 МКУ.
Правовідносини сторін, пов'язані із справлянням митних платежів, встановлення порядку і умов переміщення товарів через митний кордон України, їх митним оформленням і митним контролем, застосуванням механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; веденням митної статистики; обміном митної інформації; веденням Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності; здійсненням відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України; запобігання та протидією контрабанді; боротьбою з порушеннями митних правил; організацією і забезпеченням діяльності органів доходів і зборів та іншими заходами, спрямованими на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу та регулюються нормами Конституції України, Митного кодексу України; Податкового кодексу України, тощо.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності ( статті 17 та додаток Ш, параграф 6 Угоди).
За нормами п.2 ст.52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок -проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до положень ч.6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або за відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено судом в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, у поданих позивачем документах до митного оформлення товару містилися розбіжності, які зумовили витребування з боку відповідача додаткових документів, відповідно п. 3 ст. 53 МКУ, з огляду на те, що документи не містили всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, числових значень складових митної вартості товарів.
Про зазначені розбіжності митний орган повідомив позивача та направив повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за обраним позивачем методом відповідно до вимог п.2, п.3 ст.53 Митного кодексу України.
В обґрунтування заявленої ціни позивачем до митного органу був наданий висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 08.12.2014 р. №ГО-5429 на підтвердження того, що ринкова вартість вогнетривких виробів отриманих за контрактом №14-0157-12 від 28.01.2014 р. специфікація №7 від 06.10.2014 р. складає: шлакоформуючі брикети KUMSLAG PL66 - 257,00 USD/тн.
Проте, наданий до митного органу висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 08.12.2014 року № ГО-5429 щодо ринкової вартості виробів "шлакоформуючі брикети KUMSLAG PL66" не дає можливості визначення митної вартості товару, оскільки досліджується та оцінюється в сукупності з іншими документами, наданими в обґрунтування обраного позивачем методу визначення митної вартості та не може вважатися беззаперечним та переконливим доказом щодо спрямованості виключно доказової бази, наданої позивачем при обранні методу визначення ціни "за ціною контракту".
Зважаючи на встановлені митним органом розбіжності у поданих документах до митного оформлення та не спростовані позивачем у ході судового розгляду справи, судом встановлено, що саме вищевказані розбіжності і призвели до неможливості здійснення митним органом числового значення митної вартості та неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору у відповідності до вимог ч.2 ст. 58 Митного кодексу України.
Відповідно до п.4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, митним органом проведено консультацію з декларантом позивача з приводу надання відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, проте, декларант позивача відмовився надавати будь-які додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товару, крім наведених вище.
Згідно ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Отже, з урахуванням того, що позивачем були подані неповні/недостовірні відомості про митну вартість товарів та використані декларантом відомості про митну вартість товарів не підтверджені документально, не визначені кількісні і достовірні показники, які піддаються обчисленню, митниця не мала можливості для застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору - ( ст.58 Митного кодексу України).
Згідно п.3 ст.58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.
Так, митницею було застосовано послідовність переходу від одного методу до наступного методу визначення митної вартості.
При цьому, згідно ст. 33 Митного кодексу України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені у інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документів.
Метод визначення митної вартості товарів, передбачений ст.ст. 59, 60 Митного кодексу України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту, який збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього - неможливо було застосувати у зв'язку з відсутністю інформації у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості.
Застосувати методи, передбачені ст.ст.61-63 Митного кодексу України - методи визначення митної вартості на основі віднімання або додавання - також було неможливо у зв'язку з тим, що відсутні були документально підтверджені дані, які підлягають обчисленню.
У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів, визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Митна вартість, визначена згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Так, митним органом було скориговано митну вартість до 750,00 дол.США/тн на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 (г).
З метою перевірки правомірності рішення митного органу про визначення митної вартості, у тому числі і як такого, що прийнято на підставі та в межах повноважень, наданих законодавством, судом зверталась увага на наступні обставини даної справи: чи базується митна вартість товарів і подані декларантом відомості про її визначення з урахуванням методу визначення митної вартості, самостійно обраного декларантом, на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; наявність яких обставин зумовлено витребування митним органом додаткових документів у декларанта; чи скористався декларант правом на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів саме за методом, що самостійно обрано декларантом; чим обгрунтовано митним органом неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів.
В контексті наведенного судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
Надана позивачем до митного оформлення калькуляція собівартості від 24.11.2014 р. №1143, яка в свою чергу видана виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», визначає собівартість шлакоутворюючих брикетів марки KUMSLAG PL66 на рівні 120,00 Дол.США (без урахування звичайного прибутку). При цьому, копія прас-листа яка міститься в матеріалах справи, складена виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.» для продажу та поставки товару ПАТ «ДМКД» компанією «INVERELL LIMITED» відповідно до контракту від 11.03.2010 р. надана без зазначення дати складання, однак містить відомості щодо вартості шлакоутворюючих брикетів марки KUMSLAG PL66 на рівні 140,00 Дол.США/т а умовах FOB - порт Туреччина. Наданий інвойс від 09.11.2014 р. №710144 та декларація країни експорту від 12.11.2014 р. №14160400ЕХ091185 були надані позивачем для підтвердження зазначеного у прас-листі рівеня вартості товару.
При цьому, судом встановлено, що зазначений вище інвойс не кореспондується за часом складання з калькуляцією собівартості від 24.11.2014 р. №1143.
Суд зазначає, що як до митного органу так і під час судового розгляду справи позивачем в підтвердження різниці між собівартістю 120 дол.США/т та вартістю прас-листа 140 дол.США/т, копії яких містяться в матеріалах справи, не надано документів, які б підтверджували зазначені витрати.
У відповідності до коносамента від 16.11.2014 р. №3 фрахт сплачується відповідно до чартер-партії від 20.10.2014 р., однак відомості щодо платника зазначеного фрахту відсутні, будь-яких угод щодо відшкодування вартості перевезення продавцем «INVERELL LIMITED» матеріали справи не містять.
При цьому, в листі від 04.12.2014 р. №062Д/2561 позивач зазначив, що підтвердження транспортної складової у складі транспортних витрат територією України неможливе.
Враховуючи зазначене вище, а також зважаючи на відмову декларанта надавати будь-які додаткові документи щодо підтвердження митної вартості відповідно до переліку та у строк, визначений п.3 ст.53 МК України, суд приходить до висновку про відсутність обгрунтування з боку позивача митної вартості товару, поставленного відповідно до контракту від 28.01.2014 р. №14-0157-12 з урахуванням методу визначення митної вартості, самостійно обраного декларантом.
Зазначена обставина мала наслідком витребування з боку митного органу таких додаткових документів у декларанта, як: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди контракту); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні доручення та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість основних складових товарів; переклад копії митної декларації країни відправлення, що підтверджується рішенням про коригування митної вартості товарів від 05.12.2014 р. №110010000/2014/600602/1, копія якого міститься в матеріалах справи.
При цьому, як чітко вбачається з листа від 05.12.2014 р. №062Д/2570, копія якого міститься в матеріалах справи, декларант відмовився надати будь-які додаткові документи щодо підтвердження митної вартості, зазначивши, що «відповідно до вимог п.3 ст.53 МК України надати додаткові документи не має можливості».
З наведеного випливає і висновок суду щодо недоведення з боку декларанта у передбачений законом строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів саме за методом, що самостійно обрано декларантом. При цьому, суд зауважує, що права на доведення визначеної декларантом митної вартості товарів за «основним методом, тобто за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються» у передбачений чиним митним законодавством строк позивач позбавлений не був, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Відтак, встановлені судом обставини у справі щодо недостатнього підтвердження з боку позивача митної вартості відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості на підставі п.1 ч.1 ст.57 МК України спростовують доводи позивача щодо повноти відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та дозволяють суду критично поставитись до тверджень позивача щодо відсутності у останнього обов'язку щодо подання визначених митним органом документів, які б підтверджували врахування усіх складових у заявленій декларантом митній вартості товару, а також зауважень позивача щодо свавільного, в порушення приписів ч.2 ст.19 Конституції України та приписів ст.53 МК України характеру дій відповідача щодо зобов'язання позивача надати додаткові документи.
Щодо обгрунтування митним органом неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості імпортованих товарів, що з урахуванням обставин, описаних вище, зауважує про підтвердження з боку відповідача належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України послідовного та аргументованого переходу до обраного Дніпропетровською митницею методу визначення митної вартості, відповідно до якого митну вартість було скориговано до 750,00 дол. США/т на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 (г) відповідно до ст.60 МК України, у зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів.
У зв'язку з наведеним вище та з урахуванням подання з боку позивача неповних відомостей про митну вартість товару, відповідно до обраного методу визначення митної вартості суд приходить до висновку, що митницею було правомірно скориговано митну вартість товару шляхом прийняття відповідного рішення на підставі ст.55 Митного кодексу України від 05.12.2014 р., яке міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування митної вартості товарів має містити наявну у митного органу інформацію щодо умов, що могли вплинути на ціну товару та призвели до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.
Зі змісту рішення про коригування митної вартості від 05.12.2014 року № 110010000/2014/600602/1 видно, що воно містить дані щодо неможливості визначення митної вартості за ціною договору, вимоги про надання додаткових документів, проведення консультацій, отримання та перевірку додаткових документів, процедури консультацій митної вартості, послідовності застосування методів визначення митної вартості, суми та підстави коригування.
Відповідно до вимог ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом умов, визначених цим Кодексом.
Згідно ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюються картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.
Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Водночас, і частина 1 статті 71 КАС України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, позивачем, всупереч ч.1 ст.71 КАС України не було доведено протиправного характеру прийнятих митним органом оскаржуваних рішень, натомість, відповідачем, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України було повною мірою доведено подання з боку позивача неповних (суперечливих) даних для визначення митної вартості товарів відповідно до обраного позивачем методу визначення такої вартості «за ціною контракту», що мало наслідком винесення з боку відповідача оскаржуваних рішень.
За викладених обставин, перевіривши оспорювані рішення у відповідності до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оспорювані рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Митним кодексом України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень безпосередньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому в адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 31 липня 2015 року.

Суддя Є.О. Жукова