Справа № 2а-1043/2010
Суддя: Собко В.М. В. М.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Снятинський районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2а-1043
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2010 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Собко В.М. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій УПФУ в Снятинському районі при не нарахуванні щомісячної доплати до пенсії та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у Снятинський районний суд Івано-Франківської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області в якому просить суд визнати дії ЦПФУ в Снятинському районі неправомірними, та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату йому доплати до пенсії з 01 січня 2007 року у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, як передбачено у ч.2 ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги мотивував тим, що він проживає в населеному пункті, який відповідно до Постанови КМ України № 106 від 23 липня 1991 року віднесений до зони посиленого радіоекологічного контролю, і повинен отримувати доплату до пенсії, як непрацюючий пенсіонер, за проживання у вищезазначеній зоні в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Однак, відповідач дану доплату до пенсії не проводить, а тому просить зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату йому доплати до пенсії з 01 січня 2007 року у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ч.2 ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі ст.183-2 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Відповідач подав письмові заперечення, зазначає, що згідно ст.39 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислення і призначення доплати до пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМ України від 26.07.1996року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір доплати громадянам, які працюють, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю, становить 5грн. 20коп., а відповідно до постанови КМ України від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремим категоріям громадян» особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ої категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю виплачується у розмірі 5-ти відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 99 КАС України встановлено шестимісячний строк звернення до суду за захистом прав, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду, що згідно ч.1 ст.100 КАС України є підставою для відмови у задоволенні позову, на чому наполягає.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Спірні правовідносини, які склалися між позивачем та Управлінням Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області, регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 та рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, що стверджується посвідченням громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, серії В-І №572101від 02.08.1993 року, категорії 4. На даний час ніде не працює та отримує пенсію за віком в Управлінні Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 06.06.96 року) доплата до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіологічного контролю, проводиться у розмірі встановленому для громадян, які працюють на цій території, тобто у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата встановлюється Законом України про державний бюджет України на відповідний рік.

Доводи представника відповідача про те, що при розрахунку доплати до пенсії вони виконували вимоги Постанов Кабінету Міністрів України не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 9 КАС України у разі якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а в разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 була визнана неконституційною та такою, що втратила чинність з дня ухвалення рішення ст. 71 ЗУ № 489-V від 19.12.2006 року, яка зупинила дію ст. 39 ЗУ «Про «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 був визнаний неконституційним та таким, що втратив чинність з для ухвалення рішення п.28 розділу ІІ ЗУ від 28.12.2007р. №107-VІ.

В пункті 5 Рішення, Конституційний Суд України додатково зазначив, що його рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що визнані неконституційними.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Приймаючи рішення Конституційний Суд України виходив з того, що Верховна Рада України не повноважна при прийнятті Закону «Про державний бюджет України» включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, та будь-яким чином змінювати визначене іншими законами правове регулювання суспільних відносин.

У відповідності до ч. 2 ст. 95 Конституції України, виключно Законом про державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загально суспiльнi потреби, розмір i цільове спрямування цих видатків. Держава прагне до збалансованості бюджету України. Виходячи з цього відповідач, починаючи з 09 липня 2007 року, зобовязаний був здійснити позивачу перерахунок і виплату доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, за проживання в зоні радіоекологічного контролю, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та виплачувати щомісячно таку доплату до пенсії.

А тому на підставі викладеного, суд вважає, що позивачка має право на проведення перерахунку та виплату доплати до пенсії відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Суд зауважує, що реалізація особою права, яке повязане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги. Так, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Суди не повинні приймати до уваги обставини, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше. І тому до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Відповідно до вимог ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, а згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шести місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем не викладено обставин для визнання причин пропущення строку звернення до суду поважними, а його юридична необізнаність не може бути визнана поважною причиною для поновлення строку звернення до суду. Закони, інші нормативно-правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами, можливість обізнаності людини про те чи інше положення закону залежить виключно від бажання особи. І тому суд погоджується з відповідачем про пропущення строку звернення позивача до суду, щодо вимог виплати за період з 01.01.2007року по 12.05.2010року. Таким чином суд вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом починаючи з 01 січня 2007року по 12 травня 2010 року. А тому в цій частині позов було залишено без розгляду.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки базуються на законі, обґрунтовані і доведені в засіданні, і тому підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи вище наведене, керуючись ст.ст. 21, 24, 46, 55, 124 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року, ст.ст. 86, 99, 100, 159 -163, 183 2, 254 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Снятинському районі щодо відмови у проведені перерахунку та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, згідно ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12 травня 2010 року з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Снятинський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Суддя : підпис

Суддя Снятинського районного суду В.М.Собко