Справа № 2-а-81/2010
Суддя: Сабадах Б.В. Б. В.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА Іменем України

02 березня 2010 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді: Сабадах Б.В.

3 секретарем: Удудяк І. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Косівському районі про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити підвищення розміру пенсії, як дитині війни на 30% мінімальної пенсії за віком та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд із адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України в Косівському районі про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити підвищення розміру пенсії, як дитині війни на 30% мінімальної пенсії за віком та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що вона народилася 06.08.1934 року і відповідно до ст.1 Закону України № 2195-IV від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни" являється дитиною війни, а тому відповідно до ст. 6 цього ж Закону з 01 січня 2006 року їй повинна щомісячно виплачуватись соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. При цьому розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У 2006-2008 роках їй така допомога не виплачувалася, оскільки Верховною Радою України відповідно до ЗУ №323 5-ІV від 20.12.2005 року "Про державний бюджет України на 2006 рік" (ст.ст. 77,110) та ЗУ №489-V від 19.12.2006 року "Про державний бюджет України на 2007 рік" (ст. 71, п.12) призупинено дію статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни". Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 положення п.12 ст. 71 та ст. 111 ЗУ "Про державний бюджет України на 2007 рік" були визнані неконституційними. А також рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення ст.41 розділу II ЗУ "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Просить позов задоволити.

Представник відповідача головний спеціаліст - юрисконсульт юридичного сектору управління Пенсійного Фонду України в Косівському районі ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та заперечення на адміністративний позов. В обгрунтування вказує, що позовні вимоги є безпідставними та такі, що не підлягають задоволенню оскільки при призначенні надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" не застосовується положення ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", так як цей закон застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Правильність такої позиції обгрунтовано ухвалою Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року, в якій зазначено, що у ч. З ст. 28 Закону № 1058-IV закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого в абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Окрім того ЗУ "Про державний бюджет на 2006 рік" № 3235-IV від 20.12.2005 року ( п.17 ст.77.) зупинено на 2006

рік дію норми ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни". А тому за вказаний період позовна вимога не може підлягати до задоволення. А також п.12.ст.71 ЗУ "Про Державний Бюджет України на 2007 рік" з урахуванням ст. 111 даного Закону призупинено на 2007 рік дію статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни". Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 ЗУ "Про державний бюджет України на 2007рік " №489-V від 19.12.2006 року були визнані неконституційними. Подібні відносини склались і в 2008 році та Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року були визнанні неконституційними положення ст. 41 розділу II ЗУ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Рішення Конституційного Суду України зворотної дії в часі не мають, оскільки згідно ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. А тому позовна вимога про виплату надбавки 30 % мінімальної пенсії за весь період вцілому в розмірі визначеному позивачем не може піддягати до задоволення, як недоведена. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка вступила в силу із 22.05.2008 року передбачено, що дітям війни до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки , встановленої для учасників війни, тобто 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши позовну заяву, подане представником відповідача заперечення, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав:

Позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Косівському районі і отримує пенсію за віком.

На момент звернення позивачки до суду, нарахування доплати до пенсії в сумі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідачем не здійснено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (02 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Позивачка є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищевказаним Законом, в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст. 8 цього Закону.

Як зазначено в ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у інших випадках передбачених Законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного Бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України.

Поряд з цим, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає яргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Суд вважає необхідним зазначити, що посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги, оскільки реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 09.07.2007 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" п. 12 ст. 71,- яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це державна соціальна підтримка дітей війни, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обгрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Також Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі №1-28/2008 №10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), п.41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", яким внесено зміни до ст.ст. 5, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У Рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивачка є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.

Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни, тобто, між позивачкою і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомога, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, в контексті положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе застосувати, для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, ч. 1 ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року викладена в новій редакції, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" розділ II цього Закону, яким, зокрема, внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", набирав чинності з 01.01.2008 року та діяв до прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 № 10-рп/2008.

За таких обставин, надбавка, передбачена ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", підлягала виплаті у період з 22 травня 2008 року до грудня 2008 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обгрунтування правомірності своєї бездіяльності.

Разом з тим, відповідно до вимог, ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка звернулася до суду 06.11.2009 року, а фактично дізналася про порушення своїх прав, свобод та інтересів у 2007 році, як це і зазначено у позовній заяві. За таких обставин позивачкою порушено без поважних причин строк звернення до адміністративного суду, визначеного КАС України, щодо вимог про зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію з врахуванням доплати в розмірі 30% мінімальної за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період 2006 - 2007 роки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є обгрунтованими та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну 30 % надбавку до пенсії як дитині війни за період з 22.05.2008 року по 01.12.2008 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 та№10-рп/2008, ст.ст. 9, 69-71, 97-100, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Косівському районі про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити підвищення розміру пенсії, як дитині війни на 30% мінімальної пенсії за віком та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги - задоволити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Косівському районі по нарахуванню та виплаті пенсії ОСОБА_1 і щомісячної державної соціальної 30 % надбавки до пенсії, як дитині війни - неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Косівському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну 30% надбавку до пенсії, як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 22.05.2008 року по 01.12.2008 року, враховуючи виплачену частину.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного Адміністративного суду через Косівський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про шеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Сабадах Б.В.