Справа № 826/3026/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3026/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрівська Н.А.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Бакула К.Ф., розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році про визнання протиправним і скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році про визнання протиправним і скасування рішення комісії Київської обласної державної адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження у 1986 році від 16.12.2014, яким було відмовлено у підтвердженні статусу евакуйованого у 1986 із зони відчуження ОСОБА_2 та визнано недійсною довідку №23989 від 14.07.1993 про евакуацію з м. При'ять.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 06.12.2001 було видано посвідчення громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження, серії НОМЕР_2 (а.с. 14) на підставі, зокрема, довідки Державної адміністрації Київської області №23989 від 14.07.1993 ( а.с. 9) про те, що ОСОБА_2 фактично проживала і була прописана в м. Прип'ять та евакуйована у встановленому порядку 27.04.1986.

На адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Управлінням Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області направлено лист від 26.07.2013 №9042/03, в якому висловлено прохання провести перевірку достовірності видачі довідки про евакуацію від 14.07.1993 №23989.

Листом від 22.10.2014 №05-59-2330 Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повідомив Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області та ОСОБА_2 про те, що питання визначення позивачу статусу евакуйованої із зони відчуження буде винесено на розгляд Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році.

На адресу позивача Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації направлено лист від 30.12.2014 №05-59-2908 з витягом з протоколу №176 від 16.12.2014 засідання Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, в якому зафіксовано, що на підставі додатково представлених документів не підтверджено статус евакуйованої у 1986 році із зони відчуження ОСОБА_2 В обґрунтування такого рішення зазначено, що не підтверджено у безумовному порядку факт проживання на момент аварії у 1986 році та евакуацію з м. Прип'ять. У зв'язку з чим вирішено визнати недійсною довідку №23989 від 14.07.1993 про евакуацію із м. Прип'ять.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону № 796-XII передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення.

Згідно з пунктом 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі - Порядок №51), потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно прожили у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. №224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б.

З аналізу наведених норм вбачається, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи відносяться особи, евакуйовані із зони відчуження, при цьому не має значення чи проживала така особа постійно у зоні відчуження у момент евакуації.

Відповідно до пункту 10 Порядку №51 посвідчення видаються, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. № 224), - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки № 3 або № 4).

Таким чином, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, видається у тому числі на підставі довідки встановленого зразка, в якій зокрема зазначаються відомості про евакуацію особи з зони відчуження у 1986 році.

Так, позивачу на підставі довідки Державної адміністрації Київської області №23989 від 14.07.1993 06.12.2001 видано посвідчення громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження, серії НОМЕР_2.

З метою перевірки правомірності видачі названого посвідчення, відповідачем здійснено запит від 22.10.2013 №04-59-2138 (а.с. 66) до Кіровоградського інституту сільськогосподарського машинобудування про надання інформації та у відповідь отримано довідку №846 (а.с. 67), в якій зазначено, що позивач у період з 20.09.1985 по 29.06.1990 була зареєстрована та проживала в гуртожитку Кіровоградського національного технічного університету за адресою: АДРЕСА_2 . Аналогічна інформація зазначена і в довідці Кіровоградського національного технічного університету від 14.08.2013 №809 (а.с. 68)

Враховуючи наведені обставини, відповідачем зроблено висновок, що позивач не знаходилась у зоні відчуження у період евакуації, а тому не могла бути евакуйованою, у зв'язку з чим віднесення її до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є необґрунтованим та неправомірним.

Підтримуючи правомірність рішення відповідача суд першої інстанції не ставив під сумнів той факт, що позивач 27.04.1986 перебувала у м. Прип'ять, однак зазначив, що підставою визнання особи такою, що була евакуйована із зони відчуження, є сукупність таких умов: постійне проживання та прописка у відповідному населеному пункті, з якого здійснювалася евакуація.

Такий висновок суд першої інстанції зробив аналізуючи зміст довідки, що є додатком № 1 до Порядку №51.

Однак, з такою позицією колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Названа довідка - це лише форма для фіксації певних фактів, що не створює норми права.

Згідно положень Закону № 796-XII та Порядку №51, що наведені вище, єдиною підставою для визнання особи такою, що евакуйована з зони відчуження у 1986 році є сам факт евакуації такої особи, зокрема 27.04.1986. При цьому, не має значення постійне місце проживання та місце реєстрації цієї особи.

Разом з цим, підтвердженням евакуації із зони відчуження є, зокрема, фактичне перебування особи на цій території в період здійснення евакуації.

Як вбачається з матеріалів справи, до 1985 року позивач проживала у м. Прип'ять Київської області. У 1985 році поступила на навчання до Кіровоградського інституту сільськогосподарського машинобудування та до 1988 року проживала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2.

На травневі свята позивач 24.04.1986 поїхала до батьків у м. Прип'ять, куди прибула 25.04.1986. У зв'язку з аварією на ЧАЕС 26.04.1986, позивач разом із мешканцями м. Прип'ять 27.04.1986 була евакуйована.

Наведені обставини підтверджуються нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_6, яка повідомила, що проживала разом з ОСОБА_2 в гуртожитку, 24.04.1986 провела і посадила позивача на потяг Кіровоград-Київ, тому що вона їхала на вихідні і свята до батьків у м. Прип'ять Київської області (а.с. 49).

Крім того, постійним місцем проживання позивача є саме м. Прип'ять, а не м. Кіровогдад, де вона проживала та була зареєстрована лише на період навчання в університеті. Вказане підтверджується також і списком робітників, направлених для отримання капітального житла в м. Свіслоч (а.с. 18), відповідно до якого постійним місцем реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_1.

Враховуючи викладені обставини, позивач, дійсно, перебувала у м. Прип'ять 26.04.1986 та була евакуйована з зони відчуження 27.04.1986, а тому вона відноситься до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до абз. 2 та 5 п. 12 Порядку №51, спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

Не зважаючи це, відповідачем на засіданні комісії 16.12.2014, згідно протоколу № 176, прийнято рішення про визнання довідки Державної адміністрації Київської області №23989 від 14.07.1993 про евакуацію з м. Прип'ять недійсною, при тому, що таких повноважень комісії Порядок №51 не передбачає.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставин в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року та задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року скасувати.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 16.12.2014, що оформлене протоколом від 16.12.2014 №176, яким не підтверджено статус евакуйованої у 1986 році із зони відчуження ОСОБА_2 та визнано недійсною довідку №23989 від 14 липня 1993 року про евакуацію з м. Прип'ять

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлений 25.08.2015.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.