Справа № 821/2181/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2181/15-а
09 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними дій,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі відповідач, УМВС), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії посадових осіб УМВС України в Херсонській області по розгляду її заяви від 27.04.2015 р.;

- визнати протиправними дії посадових осіб УМВС України в Херсонській області по складанню висновку службового розслідування за результатами розгляду її заяви від 27.04.2015 р. в частині визнання відсутності у начальника УМВС України в Херсонській області повноважень по скасуванню раніше виданих УМВС наказів;

- скасувати висновок службового розслідування за результатами розгляду її заяви від 27.04.2015 р. в частині визнання відсутності у начальника УМВС України в Херсонській області повноважень по скасуванню раніше виданих УМВС наказів;

- зобов'язати УМВС України в Херсонській області розглянути раніше подану заяву від 27.04.2015 р. з урахуванням наявності у начальника УМВС України в Херсонській області законодавчо визначеного повноваження скасовувати раніше видані УМВС накази по особовому складу.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Суду пояснили, що з 10.04.2006 р. по 21.09.2011 р. ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ в УМВС України в Херсонській області. Наказом УМВС України в Херсонській області № 250 о/с від 21.09.2011 р. позивача було звільнено з ОВС України в запас за ст. 64 пункт "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Не погоджуючись з вказаним звільненням, з метою позасудового порядку врегулювання спору 27.04.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до відділу внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки МВС України в Херсонській області із заявою щодо незаконності її звільнення та вирішення питання про поновлення на службі в ОВС на посаді головного спеціаліста СЮЗ УМВС шляхом скасування наказу УМВС України в Херсонській області № 250 о/с від 21.09.2011 р. в частині звільнення з ОВС. За результатами службового розслідування на адресу позивача направлено висновок. ОСОБА_1 вважає, що при розгляді заяви 27.04.2015 р. були порушені вимоги ст.ст.1, 3, 4, 14, 15, 19, 25 Закону України "Про звернення громадян", п. 6.3.6, п. 8.1, п. 8.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230 в частині необ'єктивності розгляду звернення та ігнорування відповідачем факту вчинення на позивача тиску при звільненні та не зазначення цього у висновку, зважаючи, що такий факт встановлено у ході службового розслідування. Представники позивача зауважили, що в аналогічних ситуаціях, зокрема, при звільненні інших працівників ОВС, відповідач видавав накази № 243 о/с від 17.09.2014 р. та № 268 о/с від 05.05.2010 р., якими скасовував раніше видані накази про звільнення працівників ОВС чоловіків та поновлював їх на службі в ОВС, а тому при розгляді заяви відповідачем допущена дискримінація за гендерною ознакою в частині відмови поновити її порушені трудові права, що узгоджується з вимогами Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні".

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що по заяві від 27.04.2015 р. була проведена службова перевірка, факт незаконності звільнення позивача в частині звільнення за одну добу без дотримання тримісячного строку, знайшов своє підтвердження. Разом з тим, поновити ОСОБА_1 на службі не є можливим, у звязку з відсутністю повноважень у керівника скасовувати раніше видані накази з питань звільнення зі служби в органах внутрішніх справ.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка старший оперуповноважений в ОВС ВВБ в Херсонській області ДВБ МВС України ОСОБА_4 пояснила, що при отриманні заяви ОСОБА_1 від 27.04.2015 р. про порушення законодавства при її звільненні та вчинення психологічного тиску, вказану заяву направлено для розгляду до УМВС в Херсонській області та до Прокуратури Херсонської області. За результатами розгляду заяви посадовими особами УМВС України в Херсонській області складено об'єктивний та повний висновок у відповідності до поставлених у ньому питань. Свідок зазначила, що у ході службового розслідування допитані всі особи, які зазначені ОСОБА_1 у заяві, щодо вчинення на неї тиску, проте у висновку відсутня оцінка дій посадових осіб УМВС, які, як зауважує позивач, вчиняли на неї психологічний тиск, оскільки такі дії містять ознаки злочину (зловживання службовим становищем або перевищення службових повноважень) та підлягають перевірці прокуратурою.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 наведеного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України", Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Із заяви ОСОБА_1 до відповідача від 27.04.2015 р. вбачається, що позивач просила провести службову перевірку по факту її звільнення з ОВС у 2011 році, опитати колишніх працівників СЮЗ УМВС та вирішити питання про її поновлення в ОВС на посаді головного спеціаліста СЮЗ УМВС України в Херсонській області шляхом скасування наказу УМВС України в Херсонській області від 21.09.2011 р. № 250 о/с в частині звільнення останньої з ОВС.

Таким чином, суд вважає, що заява від 27.04.2015 р. не є зверненням громадянина в розумінні Закону України "Про звернення громадян" та не підлягає розгляду в порядку, визначеному цим Законом, а розглядається відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 р. № 230 (далі - Інструкція).

Судом встановлено, що у період з 10.04.2006 р. по 21.09.2011 р. ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ в УМВС України в Херсонській області.

Наказом УМВС України в Херсонській області № 250 о/с від 21.09.2011 р. позивача було звільнено з ОВС України в запас за ст. 64 пункт "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенція структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні, визначені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 р. № 230 (далі Інструкція № 230).

Пунктом 2.5 Інструкції № 230 передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п. 2.6 Інструкції № 230).

Так, вважаючи своє звільнення незаконним та з метою позасудового порядку врегулювання даного спору, 27.04.2015 р. позивач звернулась до відділу внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки МВС України в Херсонській області з заявою щодо незаконності звільнення з ОВС та вирішення питання про поновлення її на службі в ОВС на посаді головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення УМВС шляхом скасування наказу УМВС України в Херсонській області № 250 о/с від 21.09.2011 р. в частині звільнення ОСОБА_1 з ОВС.

На виконання вимог п. 2.6 Інструкції № 230 начальником УМВС України в Херсонській області 30.04.2015 р. винесено наказ № 557 "Про призначення проведення службового розслідування" та 05.05.2015 р. складено план проведення службового розслідування.

Вказана заява була передана для організації розгляду по суті і перевірки в УМВС України в Херсонській області, де за фактами викладеними в заяві було проведено службове розслідування.

Пунктом 8.1 п. 2.6 Інструкції № 230 визначено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Як вбачається із висновку службового розслідування, складеного за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_1 та затвердженого 28.05.2015 р. щодо можливих неправомірних дій окремих працівників УМВС України в Херсонській області під час її звільнення, викладені в заяві факти щодо незаконного звільнення позивача з ОВС України знайшли своє часткове підтвердження в частині недотримання трьохмісячного терміну з моменту подачі рапорту про її звільнення до видання наказу про звільнення. Оскільки, як зясовано в ході службової перевірки ОСОБА_1 подала рапорт про звільнення без вказання календарної дати, з якої її необхідно звільнити - 20.09.2011 р., та 21.09.2011 р. наказом УМВС України в Херсонській області № 250 о/с її було звільнено з ОВС, що є порушенням вимог ст. 68 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Однак, у звязку з відсутністю у начальника УМВС України в Херсонській області повноважень щодо скасування раніше виданих наказів по особовому складу, поновити ОСОБА_1 на службі в ОВС у попередній посаді неможливо.

Таким чином, суд не вбачає в діях посадових осіб УМВС, які проводили службове розслідування, ознак протиправності при розгляді заяви позивача від 27.04.2015 р.

Щодо вимоги позивача про скасування висновку службового розслідування за результатами розгляду заяви від 27.04.2015 р. в частині визнання відсутності у начальника УМВС України в Херсонській області повноважень по скасуванню раніше виданих УМВС наказів суд зазначає наступне.

Висновок службового розслідування - документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, предметом оскарження в адміністративному судочинстві може бути рішення суб'єкта владних повноважень, тобто нормативно-правовий акт чи акт індивідуальної дії.

Висновок службового розслідування не є актом індивідуальної дії в розумінні норм КАС України, оскільки не створює для особи, що його оскаржує певні правові наслідки, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 7 ст. 3 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" передбачено право начальників в межах наданих їм повноважень видавати накази, які є обов'язковими для виконання.

Наказом УМВС України від 02.02.2004 р. № 94 затверджено Положення про управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, відповідно до п.9 якого начальник УМВС: керує УМВС, несе персональну відповідальність перед Міністром внутрішніх справ за виконання покладених УМВС своїх завдань і функцій; затверджує програми і плати роботи УМВС та звіти про їх виконання; підписує накази УМВС та забезпечує контроль за їх виконанням; приймає рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є УМВС, та звіт про виконання цих рішень; вносить у встановленому порядку подання щодо відзначення державними та відомчими нагородами осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ; затверджує положення про структурні підрозділи апарату УМВС; присвоює в установленому порядку спеціальні звання особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, заохочує, притягує їх до дисциплінарної відповідальності.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про відсутність у начальника УМВС України в Херсонській області повноважень для скасування виданого попереднім керівником наказу по особовому складу, а відтак, позовна вимога ОСОБА_1 щодо скасування не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні представники позивача наполягали на тому, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут ОВС України", скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник, та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про Дисциплінарний статут ОВС України", відповідно до якої, дисциплінарне стягнення, накладене з порушенням вимог цього Статуту, скасовується начальником, який його наклав, або старшим прямим начальником. Враховуючи те, що одним із видів дисциплінарних стягнень є звільнення з ОВС, закон прямо передбачає скасування звільнення як спосіб скасування дисциплінарного стягнення.

Вказану позицію суд вважає помилковою, оскільки ст. 13 Закону України "Про Дисциплінарний статут ОВС України" стосується наказів про накладення дисциплінарних стягнень, однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була звільнена з ОВС України в запас за ст. 64 п. "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, тобто добровільно, а не за порушення службової дисципліни.

У зв'язку із наведеними доводами, позивачем заявлено вимогу про визнання протиправними дій посадових осіб УМВС України в Херсонській області по складанню висновку службового розслідування за її результатами в частині визнання відсутності у начальника УМВС України в Херсонській області повноважень по скасуванню раніше виданих УМВС наказів.

Суд вважає вказану вимогу безпідставною, оскільки відповідно до вимог Інструкції УМВС України заява громадян, яка містить повідомлення про порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень має бути розглянута, а підсумковим документом кожного службового розслідування є висновок, який складається виконавцем чи комісією; по-третє, як вже зазначалось судом вище, у начальника УМВС України в Херсонській області відсутні повноваження для скасування свого наказу по особовому складу, а тому висновок за результатами розгляду заяви від 27.04.2015 р. в цій частині повністю відповідає вимогам законодавства та не підлягає скасуванню.

Суд також зауважує, що оскільки у діях відповідача не встановлено порушення вимог діючого законодавства в частині розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.04.2015 р. та складення відповідного висновку за результатами службового розслідування, суд вважає вимогу про зобов'язання відповідача розглянути раніше подану заяву від 27.04.2015 р. з урахуванням наявності у начальника УМВС України в Херсонській області законодавчо визначеного повноваження скасовувати раніше видані УМВС накази по особовому складу за своєю суттю похідною від вимог про скасування висновку службового розслідування від 28.05.2015 р., що визначає спосіб поновлення порушеного права, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем належними та допустимими доказами на доведено порушення її прав при розгляді відповідачем заяви від 27.04.2015 р., зважаючи на те, що із вказаного звернення вбачається наявність спору щодо звільнення, вирішення якого, у даному випадку, не віднесено до компетенції відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а відтак - відмовляє позивачу в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167, 244-2 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними дій.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 серпня 2015 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 12.3