Справа № 373/1268/15-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 373/1268/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Опанасюк І.О.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ганечко О.М., Губської Л.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Стовп'язької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до виконавчого комітету Стовп'язької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Стовп'язької сільської ради №486-27-VI від 13.03.2015 року; зобов'язання виконавчого комітету Стовп'язької сільської ради передати будинок АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2015 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В березні 1996 року ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Стовп'язької сільської ради №10 від 27 березня 1996 року у відповідальності з розпорядженням голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації за №104 від 29 березня 1996 року, отримав службове жиле приміщення, для проживання своєю сім'єю, як співробітник відділу дорожньої міліції. В ордері на заселення №375 від 29 березня 1996 року вказаний і склад сім'ї, до складу якої входила і донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

В 1997 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали шлюб.

28 січня 1998 року ОСОБА_2 виписався з будинку АДРЕСА_1.

Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної адміністрації №44 від 20 березня 2015 року будинок АДРЕСА_1 виключено із числа службових приміщень, а тому воно перебуває на балансі Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

14 лютого 2015 року позивач звернулася із заявою до виконавчого комітету Стовп'язької сільської ради про передачу будинку АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Рішенням Стовп'язької сільської ради №486-27-VI від 13 березня 2015 року було надано дозвіл ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на приватизацію будинку АДРЕСА_1.

Вважаючи вказане рішення незаконним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі по тексту - Закон № 2482-ХІІ) цей законодавчий акт визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання.

За даним у статті першій цього Закону № 2482-ХІІ визначенням приватизація державного житлового фонду (далі також - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До державного житлового фонду Закон відносить житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно норм пунктів першого статті 2 Закону № 2482-ХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначена організація проведення приватизації та оформлення права власності.

Зокрема, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначає Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 N 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за N 109/17404 (далі - Положення №396).

За нормами вказаного Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Пунктом 18 Положення встановлено, що громадянином до органу приватизації подаються:

- оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

- довідка про склад сім'ї та займані приміщення;

- копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);

- документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

- копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації;

- заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані всі передбачені чинним законодавством документи для реалізації права на приватизацію будинку, а саме безпосередньо ОСОБА_3 і її донькою ОСОБА_4

Проте, Стовп'язькою сільською радою своїм рішенням надано дозвіл на приватизацію будинку АДРЕСА_1 крім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ще і ОСОБА_2, незважаючи на те, що реєстрацію ОСОБА_2 в зазначеному будинку було скасовано на підставі постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2013 року і він відповідно до вимог ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» не мав права приймати участь у приватизації будинку АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, у відповідача не було правових підстав для прийняття рішення про надання дозволу на приватизацію будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, в зв'язку з чим вказане рішення підлягає скасуванню в цій частині як протиправне.

Стосовно рішення суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в частині зобов'язання виконавчого комітету Стовп'язької сільської ради передати будинок АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_3, ОСОБА_5, колегія суддів зазначає наступне.

Прийняття рішення про зобов'язання відповідача передати будинок АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_3, ОСОБА_5 відноситься до виключної компетенції виконавчого комітету Стовп'язької сільської ради, тому суд, в силу положень ст. 162 КАС України, не може перебирати на себе дискреційні повноваження такого суб'єкта владних повноважень та безумовно зобов'язувати відповідача прийняти таке рішення, тому воно підлягає скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції приймаючи неправильне рішення про виконання вказаного зобов'язання, безпідставно визнав незаконним та скасував рішення Стовп'язької сільської ради №486-27-VI від 13.03.2015 року стосовно надання дозволу на безоплатну приватизацію житлового будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки рішення ради в цій частині є законним, так як зазначені вище особи мали право на вказану приватизацію.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо неналежного повідомлення його та представника Стовп'язької сільської ради про час та місце судового засідання, в результаті чого вони були позбавлені можливості надати пояснення та докази по справі. Так, як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про інформування відповідачів дійсно відсутні, що є процесуальними порушеннями. Разом з тим, колегія суддів не відносить дані порушення до тих, що призвели до неправильного вирішення справи. До того ж, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_2 та Стовп'язька сільська рада були своєчасно повідомлені про час і місце апеляційного розгляду справи, що надавало їм можливість реалізувати свої права і інтереси на участь у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи.

Згідно із ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки, судом першої інстанції порушені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2015 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до виконавчого комітету Стовп'язької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Стовп'язької сільської ради №486-27-VI від 13.03.2015 року стосовно надання дозволу на безоплатну приватизацію житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ганечко О.М.

Губська Л.В.