Справа № 816/2556/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2556/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Носенка М.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Духова до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2015 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Духова звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно зроблено висновок про відсутність у позивача права на віднесення сум ПДВ у розмірі 160 023,00 грн. до податкового кредиту по операціям з придбання товару - макухи соняшникової у кількості 310,52 т. на суму 960 137,00 грн. у ТОВ "Торговий дім "Велунд", оскільки у товариства наявні належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи складенні за результатами здійснення вказаної господарської операції. Стверджував, що факт здійснення господарської операції з ТОВ "Торговий дім "Велунд" зайшов своє відображення в зведених облікових документах, а саме: правовстановлюючих документах на складські приміщення, матеріальних звітах та накладних внутрішнього складського обліку, раціонах годування тварин, картках - рахунків 631 та 208.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що за результатами проведено перевірки встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 160 023,00 грн.

Вказував на те, що в ході дослідження ланцюга постачання макухи соняшникової встановлено, що постачальниками ТОВ "Торговий дім "Велунд" у грудні 2014 року були ТОВ "Ніка", ТОВ "Фарнік", які в свою чергу придбали макуху соняшникову у ПП "СВ-Комплект". Відповідно до акту про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "СВ-Комплект" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.12.2014 по 31.12.2014 встановлено, що ПП "СВ-Комплект" за грудень 2014 року задекларовано взаємовідносини з контрагентами, які мають стан відмінний від нульового та які фактично не могли здійснювати господарську діяльність.

Згідно даних АС Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України, податковий кредит ТОВ "Торговий дім "Велунд" у грудні 2004 року сформовано на 93,2% за рахунок постачальників, які мають стан відмінний від нуля або по яких рахуються розбіжності на суму ПДВ 1 341 270,82 грн. Таким чином, встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій у грудні 2014 року по даному ланцюгу постачання.

Стверджував, що насідком для податкового обліку є лише фактичних рух активів, а не задекларований на папері, а тому враховуючи відсутність реальності господарської операції з ТОВ "Торговий дім "Велунд" у СТОВ ім. Духова не було підстав для здійснення податкового обліку вказаної операції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Духова у встановленому законом порядку зареєстровано як юридичну особу, /а.с. 15/.

Позивач з 09.03.2000 перебуває на обліку платників податків в Гадяцькій ОДПІ та з 16.07.1997 зареєстрований платником податку на додану вартість (надалі також ПДВ).

Співробітниками Гадяцької ОДПІ у період з 06.10.2014 по 24.10.2014 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Духова з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість по розрахунках з ТОВ "Торговий дім "Велунд" за період з 01.12.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 05.06.2015 №346/16-07-22.14/03771459 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем ПДВ загалом в розмірі 160 023,00 грн. /а.с. 30-45/.

На підставі зазначеного вище Акта перевірки Гадяцькою ОДПІ 19.06.2015 сформовано податкове повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 200 028,75 грн. (в т.ч., основний платіж - 160 023,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 40 005,75 грн.) / а.с. 14/.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням Гадяцької ОДПІ, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Духова звернулось до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим перевіряє чи прийнято дані рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини щодо формування платником податків податкового кредиту з 01.01.2011 врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI.

За змістом абзацу "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною /пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України/.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що 04.12.2014 між позивачем (покупець) та ТОВ "Торговий дім "Велунд" (постачальник) укладено договір поставки № 4/12, за умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити макуху соняшникову.

За результатами здійснення вказаної господарської операції сторонами правочину складено наступні бухгалтерські документи: видаткові накладні, податкові накладні /а.с. 62-71, 81, 82/. Крім того, позивачем до суду надано посвідчення про якість на жмих соняшниковий /а.с.53- 61/.

На підтвердження оплати за придбаний товар та його транспортування позивачем до суду надано виписку по рахунку та товарно-транспортні накладні /а.с. 51, 52, 72-80/.

Посилання відповідача на неподання ТОВ "Крокус Прайм" - підприємством, яке здійснювало транспортування придбаної позивачем макухи соняшникової, декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року не може бути доказом відсутності факту приймання-передачі товарів, а свідчить лише про не виконання ТОВ "Крокус - Прайм" обов'язку по поданню податкової звітності.

Представник позивача, суду пояснив, що придбана у ТОВ "Торговий дім "Велунд" макуха соняшникова використовувалась для відгодівлі худоби та птиці.

Судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів того, що на час укладання та виконання умов договору поставки ТОВ "Крокус Прайм" та ТОВ "Торговий дім "Велунд" були відсутні за місцезнаходженням.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що Податковий кодекс України не пов'язує право платника податку на відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість із результатами перевірок до кінцевого виробника товару придбаного платником податку та фактом підтвердження сплати податку контрагентами позивача по всьому ланцюгу постачання, оскільки від'ємне значення податку на додану вартість є коштами платника податку, які він сплатив продавцям (постачальникам) товарів (робіт, послуг) в ціні таких товарів (робіт, послуг). Порушення норм вказаного Кодексу контрагентами позивача породжує негативні наслідки безпосередньо для контрагентів позивача і не може впливати на право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 31 січня 2011 року за наслідками розгляду за винятковими обставинами у зв'язку з наявністю підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, - неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, справи за позовом Закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Зокрема, у зазначеній постанові Верховий Суд України вказав, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований податок на додану вартість, що включений платником податку до податкового кредиту.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними посилання відповідача на акт перевірки ПП "СВ-Комплект", який є контрагентом контрагентів ТОВ "Торговий дім "Велунд" та не має жодного відношення до поставки товарів на вартість яких нарахований податок на додану вартість, що включений платником податку до податкового кредиту за грудень 2014 року.

Крім того, як визначено частиною другою статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частиною першою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Аналогічну думку викладено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 22 січня 2009 року (справа "Булвес" АД проти Болгарії") та численних рішеннях Верхового Суду України в даній категорії справ (постанови ВСУ від 09 вересня 2008 року у справі № 21-500во08, від 01 червня 2010 року у справі № 21-573во10, від 31 січня 2011 року у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, від 31 січня 2011 року у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), що враховуються судом з огляду на приписи частини другої статті 8, частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, у зв'язку з не здійсненням ТОВ "Торговий дім "Велунд" реєстрації податкової накладної № 11 від 09.12.2014 в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивачем до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області разом із декларацію з ПДВ за грудень 2014 року подано Заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) /а.с. 83 - 101/.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення 09.06.2015 № НОМЕР_1. Разом із цим, позивач довів наявність факту порушення контролюючим органом його прав у сфері публічно-правових відносин.

В ході судового розгляду доведено, що позивачем правомірно на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних документів, включено суми податку на додану вартість до складу свого податкового кредиту за грудень 2014 року та відображено у податковій декларації з податку на додану вартість за відповідний звітний період.

Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення 09.06.2015 № НОМЕР_1 є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції 09.06.2015 № НОМЕР_1.

Отже, позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Духова є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Крім того, як визначено п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, за звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 5482,76 грн., у той час як налаежна до сплати сума судового збору становить 400,06 грн. Відтак, суд вважає за необхідне повернути Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю імені Духова надмірно сплачену, відповідно до платіжного доручення ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" № 46 від 30.06.2015 суму судового збору в розмірі 182,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 09.06.2015 № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Духова витрати зі сплати судового збору в сумі 400,06 грн.

Повернути Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю імені Духова надмірно сплачену, відповідно до платіжного доручення ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" № 46 від 30.06.2015 суму судового збору в розмірі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2015 року.

Суддя С.С. Бойко