Справа № 355/894/15-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 355/894/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко К.В. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ганечко О.М.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Агаркові Б.М.

за участю:представників відповідача Миколаєнко М.І.(довіреність від 17.06.2015 р.),

Кубряк Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Баришівського районного суду Київської області від 09 липня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання рішень сільської ради нечинними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до Баришівського районного суду Київської області, в якому просила визнати нечинними і скасувати рішення Селичівської сільської ради від 23 лютого 2015 року за № 352-31-06, рішення Селичівської сільської ради від 29 квітня 2015 року за №361-32-06 та зобов'язати Селичівську сільську раду укласти з нею договір купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу згідно чинного законодавства.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 09 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали і просили її задовольнити. Належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду позивачка до суду не прибула, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду.

Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з її участю в іншому судовому засіданні, проте, будь-яких належних доказів на підтвердження своєї участі в іншому судовому процесі не надала, в той час, як строки розгляду апеляційної скарги є обмеженими, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачка є влласницею нежитлової будівля (кафе з будівлями і спорудами), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яку вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2013 р. у ОСОБА_6 (Продавець).

Пунктом 5 даного договору визначено, що земельна ділянка, на якій розташована відчужувана нежитлова будівля, перебуває в користуванні Продавця (а.с.10), що також підтверджується договором оренди від 27.11.2012 року, укладеним між ОСОБА_6 та Селичівською сільською радою та зареєстрованим в управлінні Держкомзему (а.с.116).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічна норма міститься в частині 1 статті 377 ЦК України, якою передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

22.01.2015 та 19.03.2015 позивач звернулась до відповідача із заявами про викуп земельної ділянки, на якій розташоване належне їй нерухоме майно, з розстроченням платежу, а також надання дозволу на перебудову приміщення кафе та будівництво дитячого майданчика на спірній земельній ділянці, проте їй рішеннями ради було в цьому відмовлено та запропоновано укласти договір оренди земельної ділянки з подальшим викупом, після чого буде можливе вирішення інших питань, поставлених в заявах.

Так, порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам врегульовано статтею 128 Земельного кодексу України, яка передбачає, що громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

3. Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб'єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позову та визнаючи рішення сільської ради правомірними, суд першої інстанції виходив з того, що заяви позивачки не відповідали вимогам ст. 128 Земельного кодексу України, оскільки, в них не зазначені розмір земельної ділянки, її цільове призначення, не зафіксована згода на внесення авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки, тощо.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, крім того, звертає увагу на таке.

Як наголошувалось вище, до позивачки перейшло право оренди спірної земельної ділянки у зв»язку з придбанням будівлі кафе на умовах, передбачених договором оренди від 27.11.2012 року, при цьому, як вбачається з матеріалів справи, вказаний договір оренди від 27.11.2012 було розірвано договором від 04.03.2014 (а.с.13-14), разом з тим, він не був зареєстрований в управлінні Держкомзему з внесенням відомостей до Державного реєстру земель.

Статтею 125 Земельного кодексу установлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. ст. 181 - 184, 202 - 204 Земельного кодексу України, законів України "Про Державний земельний кадастр" та "Про землеустрій" дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Таким чином, речове право ОСОБА_6 фактично припинено, проте, у Державному реєстрі земель залишається зареєстрованим договір оренди на спірну земельну ділянку від 27.11.2012, який свідчить про право оренди попереднього орендаря, що, в свою чергу, позбавляє сільську раду можливості передати цю ділянку для викупу.

Слід також зазначити, що при переході права власності на будівлю і споруди право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею, спорудою та на частину земельної ділянки, що необхідна для їх обслуговування, оскільки норми ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України не передбачають автоматичного набуття права власності чи користування земельною ділянкою поза встановленою процедурою.

Судом установлено, що право позивачки на оренду або викуп спірної земельної ділянки відповідачем не заперечується, а лише вимагається дотримання установленого законодавством порядку, за умови виконання якого сільською радою буде прийнято відповідне рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Баришівського районного суду Київської області від 09 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 19.08.2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: О.М. Ганечко

О.М.Оксененко

.

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ганечко О.М.

Оксененко О.М.