Справа № 826/2220/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2220/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ганечко О.М.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Агаркові Б.М.

за участю: представника відповідача Калітенко Д.О.(довіреність від 22.06.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо його права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача зареєструвати за ним право власності на вказану квартиру.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апелянт наголошує, що відповідач повинен був внести до державного реєстру прав на нерухоме майно запис, відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, стосовно права власності на спадкове майно.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду позивач до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

За клопотанням представника відповідача та на підставі наданих документів судом здійснено заміну відповідача - Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві на Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла до наступного.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.09.2014 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_4 , внаслідок чого: визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 14.08.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою Ольгою Василівною; визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1; витребувано з чужого незаконного володіння у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

23.01.2015 року позивач звернувся до Реєстраційної служби ГУ юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану квартиру, при цьому, до заяви приклав необхідний пакет документів, в тому числі, вищезазначене рішення суду.

Проте, 29.01.2015 року за результатами розгляду заяви позивача державним реєстратором Реєстраційної служби ГУ юстиції у м. Києві Пилипчуком В.А. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № НОМЕР_2 від 29.01.2015 року з посиланням на встановлення факту наявності зареєстрованого заявленого права на вказане нерухоме майно за іншою особою.

При цьому, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію права на спірну квартиру внесено на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В., який, в свою чергу, визнаний недійсним судовим рішенням від 03.09.2014.

Відмова відповідача є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її неправомірною.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1,2 ст.71 КАС України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач діяв правомірно, що він і довів суду як суб»єкт владних повноважень.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, і рішень судів, що набрали законної сили.

П.п.10 п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 також визначено, що документом, який підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, серед іншого, виходив з того, що п. 2.5 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за № 1429/20167, передбачено, що для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав. При цьому, згідно п. 2.6 цього Порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, але таке судове рішення також відсутнє.

Проте, як наголошувалось вище, підставою для реєстрації прав є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили.

Таким рішенням у спірних правовідносинах, на думку колегії суддів, є рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.09.2014 року у справі №758/2307/14-ц.

Відповідно приписів статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції, закону, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Тобто при застосуванні правових актів суд повинен враховувати їхнє місце в ієрархії національного законодавства - юридичну силу.

З урахуванням конкретних обставин, колегія суддів вважає, що в даному випадку, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні цього спору підлягає застосуванню норми Закону N 1952-IV та Порядку, які встановлюють рішення суду, що набрало законної сили, як підставу для проведення державної реєстрації прав.

Крім того, як вбачається з рішення про відмову в реєстрації прав та їх обтяжень від 29.01.2015 року, відповідач обґрунтував його тим, що заявлене право вже зареєстровано за іншою особою.

Разом з тим, вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень наведений у статті 24 Закону 1952-IV, серед яких така підстава, як зазначена у спірному рішенні, відсутня.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню як така, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 73,08 грн. при поданні позову, та 36,54 грн. про поданні апеляційної скарги, загалом 109,62 грн., які йому мають бути відшкодовані з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.94,195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо відмови у задоволенні заяви за реєстраційним № НОМЕР_2 від 23.01.2015 року (16:25:57) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у місті Києві зареєструвати за ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1, право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 на підставі заяви за реєстраційним № НОМЕР_2 від 23.01.2015 року (16:25:57).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 (шістдесят дві) коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 19 серпня 2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: О.М. Ганечко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ганечко О.М.

Оксененко О.М.