Справа № 22-а-1171/11
Суддя: Коцюрба О. П.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
01 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді Яворського М.А.,
суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду України в Богуславському районі на постанову Богуславського районного суду Київської області від 29 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Богуславському районі про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок та виплату доплат .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
в жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до управління пенсійного фонду в Богуславському районі Київської області про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплатити на його користь щомісячну грошову доплату до пенсії як працюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за 2008 рік
Постановою Богуславського районного суду Київської області від 29 жовтня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано управління пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячної доплати працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю, згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, управління пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Позивач перебуває на обліку в управління пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області як працюючий пенсіонер в зоні посиленого радіологічного контролю і відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому оплата праці має додатково підвищуватися на 25 % від суми мінімальної заробітної плати. Однак відповідачем така доплата здійснювалась позивачу у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував доплату значно нищу, ніж це передбачено ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.
Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).
Відповідно до п. 28 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік було призупинено в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.
Згідно з рішеннями Конституційного Суду України від 22.05. 2008 року за № 10 - рп вище вказані положення визнано неконституційними.
Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки, з урахуванням вище викладеного встановлення конкретних (зменшення) сум для обчислення грошової допомоги КМУ є не виконанням норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому що вказані дії КМУ не реалізують, встановлені Законом права та гарантії, а змінюють та коректують, встановлені цим Законом права та гарантії в бік їх зменшення, чим, в свою чергу, порушують його норми, так як статтею 71 цього ж Закону чітко встановлено, що дія положень Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок і виплату недоотриманої суми щомісячної грошової доплати, як працюючий на території радіоактивного забруднення згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а згідно ч. 2 ст. 39 цього ж Закону - як працюючий пенсіонер у зоні радіоактивного забруднення.

За таких підстав апеляційна скарга управління пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 198,200,206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалили:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Богуславському районі залишити без задоволення .

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 29 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили

Головуючий

Судді