Справа № 2-а-5379/10
Суддя: Лихосенко М. О.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа №2-а-5379/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про поновлення строку подачі позову до суду, визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними, здійснення перерахунку пенсії -

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати здійснити перерахунок державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виплатити заборгованість за останній рік, з 19.06.09р., поновивши річний строк звернення до суду у звязку з пропуском його з поважних причин, а також здійснювати її нарахування та виплату в подальшому і безстроково відповідно до вимог ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідом 2 групи, а тому має право на отримання державної пенсії як ліквідатор наслідків Чорнобильської катастрофи і інвалід 2-ї групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

25.08.2010 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на що отримав відповідь №6144/К-1 від 20.09.2010р. про відмову у задоволенні вимоги про перерахунок пенсії, у звязку з чим вимушений звернутися за захистом свого права до суду.

Представник відповідача направив до суду письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких послався на те, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, з 08.07.2008р. пенсію по інвалідності внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі фактичних збитків не отримує, оскільки відповідально до його особистої заяви від 08.07.2008р. переведений на пенсію за віком. Він отримує пенсію по інвалідності 2 гр., призначену відповідно до ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

На теперішній час із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав..

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя. Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І), що підтверджується посвідченням від 18.12.1986р., та є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням та медичною довідкою.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 даного Закону визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій, це зокрема, державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як встановлено судом позивач має право на отримання пенсії на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 цього ж Закону в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до особистої заяви позивача від 08.08.2008р. його переведено на пенсію за віком, тому із зазначеної дати він не отримує раніше призначену пенсію по інвалідності внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі фактичних збитків. Також позивач отримує додаткову пенсію як інвалід 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі тільки 20 відсотків, що відповідач підтвердив у своїй відповіді від 20.09.10р..

25.08.10р. позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якій просив перерахувати його пенсію із розрахунку пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом №6144/К-1 від 20.09.2010р. позивачу відмовлено у задоволенні вимоги про перерахунок пенсії, розяснено законодавче обґрунтування порядку нарахування пенсії згідно ст.50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, отримуючи пенсію за віком, позивач просить визнати незаконною вищевказану відмову відповідача щодо перерахунку його пенсії відповідно до ст.50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також здійснити перерахунок пенсії, в подальшому безстроково щомісячно виплачувати пенсію згідно вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом зясовано, що повторно із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач не звертався. Переведення на інший вид пенсії здійснюється лише на підставі особистої письмової заяви встановленої форми.

Оскільки з заявою до відповідача про переведення на пенсію відповідно до вимог ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач не звертався, то його вимоги про невідповідність дій відповідача в частині перерахунку пенсії як ліквідатору наслідків Чорнобильської катастрофи і інваліда 2-ї групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» безпідставні.

Таким чином, суд вважає, що у позивача на момент звернення до суду не виникло право на отримання пенсії як ліквідатора наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліда 2 групи, оскільки він отримує пенсію за віком, із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший позивач не звертався, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про зобовязання здійснити перерахунок додаткової пенсії, суд вважає, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту ст. 49 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач як особа, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, має право на державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 53 цього Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Визначення розміру та виплати додаткової пенсії позивачеві регламентується ст. 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В редакції цієї статті від 06.06.96р. особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам 2 групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно відповіді відповідача, обчислення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену цим законом, здійснюється позивачу відповідно до постанови КМУ 530 від 28.05.08р. в розмірі 20 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ст.. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод громадян.

Згідно ст. 71 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дія положень цього закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до нього.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач всупереч зазначеним нормам, здійснював обчислення та виплату додаткової пенсії позивачу у розмірі тільки 20% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, на підставі підзаконного нормативного акту постанови КМУ від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з положень ст.ст.50 Закону України ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає за належне застосування для визначення розміру додаткової пенсій за цим Законом мінімального розміру пенсії за віком за ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка визначається встановленим прожитковим мінімумом, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для їх визначення, що не суперечить вимогам ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого мінімального розміру пенсії законодавством не передбачено.

Ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивач знав про порушення свого права на одержання зазначеної додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров"ю, передбачену ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак в суд з позовом звернувся лише в жовтні 2010р., та просить зобовязати здійснити йому перерахунок пенсії з 19.06.09р., тобто з пропуском 6-ти місячного строку позовної давності.

Питання про поновлення строку при відкритті провадження судом не вирішувалося.

Оскільки з наданої заяви не вбачається підстав для визнання пропуску строку для звернення до суду поважними, то позовні вимоги в цій частині за період з 19.06.2009 р. по 28.02.10 р. підлягають залишенню без розгляду відповідно до ст. 100 КАС України.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій в цій частині, а тому, виходячи з наведеного, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо відмови перерахувати додаткову пенсію позивачу та наявними законні підстави для нарахування та виплати останньому додаткової пенсії за ст. 50 Закону України ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст.28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.03.2010р. по 23 грудня 2010р. включно, з урахуванням здійснених відповідачем у вищевказаний період виплат, в межах 6-ти місячного строку позовної давності.

Не підлягає задоволенню вимога про зобовязання відповідача в подальшому виплачувати позивачеві додаткову пенсію у перерахованому вигляді з огляду на те, що зобовязання вчиняти дії у майбутньому чинним законодавством не передбачене.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 22, 64, 75, 92 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 53, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 9, 69-71, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови у перерахуванні ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну його здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.03.2010р. по 23.12.2010р., з урахуванням здійснених виплат за вказаний період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги в частині за період з 19.06.09р. по 28.02.10р.- залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: