Справа № 640/7568/15-а
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 серпня 2015 р. № 640/7568/15-а

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Горшковій О.О.,

при секретарі судового засідання - Сальниковій Г.А.,

за участю представників сторін: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Харківського міського центру зайнятості, в якому просить суд:

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у внесенні запису до наказу від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №: 00014» «поновити статус безробітного» незаконними;

- зобов'язати Харківській міський центр зайнятості скасувати запис «поновити статус безробітного», який внесений в наказ від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №: 00014»;

- зобов'язати Харківський міський центр зайнятості внести запис в наказ від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №:0001» «надано статус безробітного»;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості в направленні ОСОБА_1 на працевлаштування до КП «Салтівське трамвайне депо» від 25.11.2014 на посаду «Кондуктор громадського транспорту» без здійснення підвищення кваліфікації шляхом стажування на курсах цільового призначення незаконними;

- визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у здійсненні обов'язкового дзвінка до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова для з'ясування по телефону у працівника роботодавця чи є робоче місце за посадою: спеціаліст державної служби вільним, підібраного відповідачем під час прийому 06.03.2015 незаконною;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у наданні неповної інформації на інформаційний запит від 01.04.2015 щодо направлення ОСОБА_1 на непідходящу роботу на посаду страхового агента до страхової компанії «АСКО» незаконними;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості в направленні ОСОБА_1 25.03.2015 на роботу тимчасового характеру до ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний» на посаду агента страхового без добровільності та згоди незаконними;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у відмові в направленні ОСОБА_1 на професійне навчання за професією: «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» незаконними.

В обґрунтування позову зазначив, що 24 червня 2008 року Харківський міський центр зайнятості надав позивачу статус безробітного, наказом від 07.05.2014 року №НТ140507 Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України Про зайнятість населення, Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та нормативними актами щодо їх застосування позивачу було припинено реєстрацію безробітного. 25.11.2014 року позивачу було поновлено статус безробітного, посилаючись на положення Додатку 2 до персональної картки № 00160 ОСОБА_1 рішення, прийняті територіальним органом щодо зареєстрованого безробітного мається запис про наказ від 25.11.2014 року № НТ-141125. З терміном поновлено, позивач не згоден, вважає, що в цьому записі відсутнє посилання на нормативно-правовий акт та його відповідну норму, згідно якої відповідачем було поновлено статус безробітного. Позивач вважає, що відповідач після проведення перереєстрації як безробітного, повинен був надати позивачу саме статус безробітного, а не поновлювати його. Також, позивач зазначив, що через незгоду з діями відповідача 01.04.2015 року, ним було направлено інформаційний запит, в якому ОСОБА_1 просив відповідача зазначити нормативно-правовий акт та його відповідну норму, згідно якої субєкт владних повноважень направив позивача на непідходящу роботу. Однак відповіді саме на це питання центром зайнятості не було надано, що порушує приписи Закону України «Про доступ до публічної інформації». Також, позивач зазначив, що він має всі законні підстави вимагати від відповідача сприяти працевлаштуванню в напрямку здійснення пошуку роботи за здобутою мною кваліфікацією соціолога, викладача соціологічних дисциплін.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що те, що дії Харківського міського центру зайнятості у відношенні позивача є законними, обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні 11.08.2015 року сторони підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

З наявних матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що позивач неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний (2002-2003 роки, 2004 рік, 2006 2014 роки).

Відповідно до копії особової справи позивача, 17.06.2008 року ОСОБА_1 був зареєстрований Дзержинським районним центром зайнятості м. Харкова як такий, що шукає роботу, правонаступником якого є Харківський міський центр зайнятості. Статус безробітного позивачу було надано 24.06.2008 року з призначенням допомоги по безробіттю як застрахованим особам без урахування страхового стажу строком 360 календарних днів відповідно до п.2, п.4, ст.22 та п.2 ст.23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття з 24.06.2006 року по 18.06.2009 року.

Харківським міським центром зайнятості наказом від 05.08.2014 року № НТ 140805 прийнято рішення про припинення реєстрації як безробітного ОСОБА_1 з 29.07.2014 року у звязку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи відповідно до п.п.1 ст.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198.

Правомірність дій Харківського міського центру зайнятості в припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітного з 29.07.2014 року (наказ від 05.08.2014 року) були предметом розгляду у суді, за результатами розгляду прийнято постанову Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 року по справі № 640/15171/14-а, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року, про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, головного спеціаліста Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_3

Також, постановою Київського районного суду міста Харкова від 16.09.2014 року по справі №640/7549/14-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, головного спеціаліста ХМЦЗ ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії відмовлено, одна з вимог позивача зобовязати ХМЦЗ, головного спеціаліста ХМЦЗ ОСОБА_3 поновити реєстрацію безробітного ОСОБА_1 з 31.03.2014 року. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року по справі №640/7549/14-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 16.09.2014 року без змін.

З приводу позовних вимог в частині визнання дій Харківського міського центру зайнятості у внесенні запису до наказу від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №: 00014» «поновити статус безробітного» незаконними, зобов'язання Харківського міського центру зайнятості скасувати запис «поновити статус безробітного», який внесений в наказ від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №: 00014» та зобов'язати Харківський міський центр зайнятості внести запис в наказ від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №:0001» «надано статус безробітного», суд зазначає наступне.

Згідно пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. N 198, (далі - Порядок №198), Центр зайнятості припиняє реєстрацію в тому числі у випадку відмови від двох пропозицій підходящої роботи, в тому числі за набутою професією за направленням центру зайнятості.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі дворазової відмови від пропонування підходящої роботи за професією (спеціальністю), набутою за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Частиною 2 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що у разі припинення реєстрації відповідно до пунктів 4 - 9 частини першої цієї статті безробітний має право на наступну реєстрацію у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, не раніше ніж через 90 календарних днів з дня зняття з обліку.

Пунктом 40 Порядку №198 встановлено тотожні вимоги, а саме: перереєстрація безробітного здійснюється з дня подання відповідної заяви або не раніше ніж через 90 календарних днів з дня припинення попередньої реєстрації відповідно до абзаців дев'ятнадцятого - двадцять другого підпункту 1 пункту 37 цього Порядку за умови повернення коштів, отриманих за період попередньої реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2014 року наказом Харківського міського центру зайнятості №НТ 140507 прийнято рішення про припинення реєстрації як безробітного ОСОБА_1 з 31.03.2014 року у звязку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи.

01 липня 2014 року Харківським міським центром зайнятості було видано наказ №НТ 140701, яким ОСОБА_1 було поновлено статус безробітного.

Таким чином, з дня зняття з обліку ОСОБА_1 до дня поновлення його в статусі безробітного строк у 90 календарних днів не сплив, доказів на підтвердження факту повернення коштів, отриманих позивачем за час попередньої реєстрації, не надано, відтак відповідач не мав достатніх підстав для проведення наступної реєстрації (перереєстрації) ОСОБА_1 із наданням статусу безробітного. З огляду на викладене, підстави для внесення у Додаток 2 до Персональної картки №00160 позивача запису "надано статус безробітного" відсутні.

Водночас, позивач, обґрунтовуючи незаконність дій відповідача щодо внесення запису до наказу від 25.11.2014 року «поновити статус безробітного» та відповідно скасувати вказаний запис та зобовязати відповідача внести запис в наказ від 25.11.2014 року № НТ 141125, посилається виключно на те, що термін «поновлено» виписано з порушенням ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення».

Суд критично ставиться до такого твердження позивача, оскільки наявність/ відсутність в діючому законодавстві терміну «поновлено» жодним чином не впливає на права, обовязки чи інтереси позивача та не створює для нього жодних несприятливих наслідків.

Окрім того, позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що наявність такого термні як «поновлення» сприятиме необхідності захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку ХМЦЗ як субєктом владних повноважень, при здійсненні останнім владних управлінських функцій.

Порд з цим, положеннями ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, у контексті з положеннями частини 1 статті 6 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відтак, суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог до відповідача, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи та обраного способу захисту, суд дійшов висновку відмовити у задоволені позовних вимог про визнання дій Харківського міського центру зайнятості у внесенні запису до наказу від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №: 00014» «поновити статус безробітного» незаконними, зобов'язати Харківський міський центр зайнятості скасувати запис «поновити статус безробітного», який внесений в наказ від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №: 00014» та зобов'язати Харківський міський центр зайнятості внести запис в наказ від 25.11.2014 № НТ 141125 «Про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 Юрійович ПК №:0001» «надано статус безробітного».

Щодо позовних вимог в частині визнання дій Харківського міського центру зайнятості в направленні ОСОБА_1 на працевлаштування до КП «Салтівське трамвайне депо» від 25.11.2014 на посаду «Кондуктор громадського транспорту» без здійснення мого підвищення кваліфікації шляхом стажування на курсах цільового призначення незаконними, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 43 Конституції України Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 43 Закону України Про зайнятість населення передбачено що статус безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

Зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців.

Відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів з дотриманням письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення.

Відповідно до ст. 46 Закону України Про зайнятись населення підходящою робота для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Згідно положень ч.3 ст.46 Закону України Про зайнятись населення, у разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Як вбачається з матеріалів справи, у період перебування на обліку Позивач отримував соціальні послуги, передбачені чинним законодавством, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.

Позивач 25.11.2015 року ознайомлений з витягом із статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» (№5067-17 від 05.07.2013 р.) про права та обов'язки зареєстрованих безробітних та витягом із статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» про права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, про що є підпис ОСОБА_1 в додатку 1 до персональної картки - відвідування особою територіального органу та отримані послуги.

Харківським міським центром зайнятості систематично здійснюється пошук підходящої роботи .

Так, під час реєстрації у центрі зайнятості 25.11.2014 року запропоновано робота згідно ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення» і були видані направлення на працевлаштування до:

- Харківського національного медичного університету - прибиральник службових приміщень;

- КП «Салтівське трамвайне депо» - кондуктор громадського транспорту (а.с. 72). Безробітний ОСОБА_1 відмовився ставити підпис в додатку № 1, з огляду на те, що вказана робота для позивача не є підходящою, про що був складений акт від 25.11.2014 року (а.с. 86).

З огляду на вказані приписи законодавства, суд приходить до висновку про правомірність дій Харківського міського центру зайнятості щодо направленні позивача на посаду «Кондуктор громадського транспорту», враховуючи, що вказана пропозиція не протирічить вимогам ч.8 ст.46 Закону України Про зайнятись населення, вчинена з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці, та відсутністю факту роботи позивача за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців.

Щодо заявлених позовних вимог в частині визнання дій Харківського міського центру зайнятості Харківського міського центру зайнятості в направленні ОСОБА_1 25.03.2015 на роботу тимчасового характеру до ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний» на посаду агента страхового без добровільності та згоди незаконними, суд зазначає наступне.

Як вбачається із записів в журналі відвідування ОСОБА_1 територіального органу та отримання послуги за 25.03.2015 року, під час прийому 25.03.2015 року (16 год. 10 хв.) вакансії соціолог, викладач з соціальної педагогіки були відсутні, вакансія за посадою юрист з рівнем вимог відповідно освіти позивача не були заявлені. Були переглянути варіанти робіт, які не потребують кваліфікації та з урахуванням висновку медичного закладу : контролер КПП, приймальник замовлень -вакансії на час перегляду були відсутні.

Враховуючи відсутність підходящої роботи ОСОБА_1 було запропоновано взяти участь у громадських роботах та інших роботах тимчасового характеру та ознайомлено з переліком наявних робіт. За згодою позивача опрацьовано та виконано підбір вакансій на ХФ ПАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» на посаду страховий агент.

Відповідно до запису в журналі відвідування ОСОБА_1 територіального органу та отримання послуги від 25.03.2015 року (зворотній бік а.с. 75), зафіксовано, що роботодавцем назначена зустріч на 26.03.2015 року та видано направлення за згодою особи, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1

Отже, на момент видачі направлення на роботу (25.03.2015 року) в ХФ ПАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» на посаду страховий агент, ОСОБА_1 заперечень на дане направлення не мав та отримав його без зауважень, що підтверджується особистим підписом останнього.

Однак, ОСОБА_1 відмовився ставити підпис в Додатку № 1 , пояснюючи це тим, що ця посада для нього не є підходящою, про що складено акт від 25.03.2015 року (а.с. 83).

Водночас, суд звертає увагу, що у відповідності до пп. 8-9 ст. 46 Закону України Про зайнятись населення, підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо:

місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради;

умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати);

умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Без згоди громадянина йому не може пропонуватися робота, яка потребує зміни місця проживання.

Поряд з цим, матеріали справи не містять, а позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано доказів того, що по-перше направлення на посаду страхового агента в ХФ ПАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» містить застереження, які передбачені в п. 8 ст. 46 Закону України Про зайнятість населення, а по-друге доказів того, що робота у вищезазначеній компанія потребувала б від позивача зміни місця проживання, оскільки місцезнаходженням ХФ ПАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» є м. Харків, що в свою чергу могло б вказувати на віднесення вказаної роботи до категорії «непідходящої».

Поряд з цим, судом не приймається до уваги посилання позивача на розмір заробітної плати на посаді страхового агента, як на підставу віднесення вказаної посади до непідходящої, оскільки така позиція не передбачена вимогами України Про зайнятість населення.

Будь-яких інших доказів, якими б позивач обґрунтовував віднесення посади страхового агента до категорії «непідходящої» для себе з урахуванням пп. 8-9 ст. 46 Закону України Про зайнятись населення, ОСОБА_1 як під час подання даного адміністративного позову так і під час розгляду справи не вказано, а відтак суд не вбачає правових підставі для задоволення позовних вимог в частині визнання дій Харківського міського центру зайнятості у наданні неповної інформації на інформаційний запит від 01.04.2015 щодо направлення ОСОБА_4 на непідходящу роботу на посаду страхового агента до страхової компанії «АСКО» незаконними.

Щодо частини позовних вимог з приводу визнання дій Харківського міського центру зайнятості у відмові в направленні ОСОБА_4 на професійне навчання за професією: «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» незаконними.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою, в якій просив направити ОСОБА_1 на навчання (курси) по професії оператора по обробці інформації та програмного забезпечення.

Харківський міський центр зайнятості 26.12.2014 року надав відповідь за № С-47-21, відповідно до змісту якої повідомив заявника, що за графіком на грудень 2014 року, навчання за таким напрямком не заплановано. Також, субєкт владних повноважень в якості причини відмови у прийняття на роботу кандидатури ОСОБА_1 на посаду «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» повідомив позивача про відсутність додаткових навичок.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 34 Закону України « Про зайнятість населення», професійне навчання - набуття та удосконалення професійних знань, умінь та навичок особою відповідно до її покликання і здібностей, що забезпечує відповідний рівень професійної кваліфікації для професійної діяльності та конкурентоспроможності на ринку праці.

Згідно ст. 35 Закону України « Про зайнятість населення», професійне навчання зареєстрованих безробітних - професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації, спрямовані на здобуття та удосконалення професійних знань, умінь та навичок, підвищення конкурентоспроможності на ринку праці, що здійснюються за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Порядок професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, разом з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, молоді та спорту та за погодженням з репрезентативними всеукраїнськими об'єднаннями організацій роботодавців відповідно до законодавства про соціальний діалог.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що механізм організації територіальними органами Державної служби зайнятості України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, в районах, містах, районах у містах, а також відповідними міжрегіональними територіальними органами (далі - територіальні органи) професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних (далі - професійне навчання безробітних) регламентується Порядком професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, який затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства освіти і науки України 31.05.2013 року N 318/655.

Так, у відповідності до п.1.2 вказаного Порядку, професійне навчання безробітних організовується на замовлення роботодавця або для самозайнятості, провадження підприємницької діяльності, поточної та перспективної потреби ринку праці з урахуванням побажань безробітних і здійснюється у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах Державної служби зайнятості України, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання (далі - навчальні заклади) або безпосередньо у роботодавців - замовників кадрів за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд).

Професійне навчання зареєстрованих безробітних за робітничими професіями здійснюється за професіями, наведеними у Державному переліку професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2007 року N 1117, та в Національному класифікаторі України "Класифікатор професій" ДК 003:2010, затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 липня 2010 року N 327.

Так, у відповідності до Розділу 4. Національного класифікатора України "Класифікатор професій" ДК 003:2010, затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 липня 2010 року N 327 професія «оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» відноситьвся до категорії «Технічні службовці», що відноситься до професій, до яких може бути застосований рівень кваліфікації "молодший спеціаліст", а також професії, що вимагають повної загальної середньої та професійно-технічної освіти чи повної загальної середньої освіти та професійної підготовки на виробництві.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначеної норми права випливає, що можливість проходження професійного навчання за професією «оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» вбачається за можливе лише за наявності у особи відповідної попередньої повної загальної середньої та професійно-технічної освіти, у той час як ОСОБА_1 володіє кваліфікацією соціолога та бакалавра права, що підтверджується копія дипломів(а.с. 71), що, в свою чергу вказує на відсутність у позивача відповідної саме професійно-технічної освіти, на основі якої ОСОБА_1 міг би пройти професійне навчання за професією «оператор з обробки інформації та програмного забезпечення».

Отже, підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на приписи вказаних норм права та зважаючи на те, що у ОСОБА_1 відсутня необхідна професійно-технічна освіта задля проходження професійного навчання за професією «оператор з обробки інформації та програмного забезпечення», то суд дійшов висновку, що центр зайнятості діяв виключно в межах правого поля та у відповідності до приписів норм діючого законодавства, а тому позовні вимоги в частині визнання дій Харківського міського центру зайнятості у відмові в направленні ОСОБА_4 на професійне навчання за професією: «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» незаконними, задоволенню не підлягають.

Щодо частини позовних вимог з приводу визнання бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у здійсненні обов'язкового дзвінка до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова для з'ясування по телефону у працівника роботодавця чи є робоче місце за посадою: спеціаліст державної служби вільним, підібраного відповідачем під час прийому 06.03.2015 незаконною, то суд вважає за необхідне зазначити.

Суд звертає увагу, що відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Водночас, суд критично ставиться на посилання позивача на «Рекомендації щодо обслуговування населення та роботодавців служби зайнятості», які були розроблені та затверджені директором Харківського міського центру зайнятості 11.02.2014 року, оскільки вказані рекомендації не відносяться до актів, які наділені преюдиціальною силою та належать до документів внутрішнього застосування.

Також, суд вважає за необхідне відзначити, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження Харківського міського центру зайнятості є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого державного органу, а суд не може втручатись до внутрішньої діяльності субєкта владних повноважень шляхом надання вказівок щодо преюдиційності застосування певних норм права під час здійснення відповідачем своєї діяльності в рамках виключної компетенції.

Також, суд вважає за необхідне відзначити, що Харківським міським центром зайнятості здійснювались заходи щодо сприяння одержання ОСОБА_1 робочого місця, зокрема субєктом владних повноважень був розроблений індивідуальний план працевлаштування позивача на посаді спеціаліста державної служби в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та фактично не заперечувалось позивачем, ОСОБА_1 06.03.2015 року відмовився від індивідуального плану, а видати направлення в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в той самій день не вбачалось за можливе, з огляду на те, що роботодавець не відповідав на телефонні звінки (а.с. 139).

Поряд з цим, суд вважає за доцільне зазначити, що у контексті розуміння приписів Кодексу адміністративного судочинства, бездіяльність субєкта владних повноважень пасивна поведінки субєкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної чи юридичної особи.

Тобто, у даному випадку, бездіяльність відповідача, на наявність якої посилався позивач, могла б виявитись у пасивній поведінці працівника центру зайнятості , що полягала б у не здійсненні заходів щодо сприяння працевлаштування ОСОБА_1, зокрема на посаду спеціаліста державної служби УПФУ в Московському районі м. Харкова

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що Харківським міським центром зайнятості було вчинені дії щодо сприяння працевлаштування ОСОБА_1 в УПФУ в Московському районі м. Харкова, а відтак вказані обставини не є пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, яка могла б бути пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несло б негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача, а відтак позовні вимоги в частині визнання бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у здійсненні обов'язкового дзвінка до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова для з'ясування по телефону у працівника роботодавця чи є робоче місце за посадою: спеціаліст державної служби вільним, підібраного відповідачем під час прийому 06.03.2015 незаконною, суд вважає за необхідне залишити без задоволення.

З приводу заявлених позовних вимог щодо визнання дій Харківського міського центру зайнятості у наданні неповної інформації на інформаційний запит від 01.04.2015 щодо направлення ОСОБА_4 на непідходящу роботу на посаду страхового агента до страхової компанії «АСКО» незаконними, то суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості з інформаційним запитом від 01.04.2015 року, в якому з посиланням на приписи Закону України «Про доступ до публічної інформації» просив:

1) направити на свій адрес завірену копію індивідуального плану працевлаштування виданого ОСОБА_1 на прийомі 06.03.2015 року;

2) зазначити нормативно- правовий акт та його відповідну норму, відповідно до якої ХМЦЗ видав ОСОБА_1 06.03.2015 року індивідуальний план працевлаштування;

3) зазначити нормативно- правовий акт та його відповідну норму, відповідно до якої ХМЦЗ категорично відмовився видати на прийомі 06.03.2015 року направлення на підходящу роботу в Органі місцевого самоврядування управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського районі Харківської міської ради та УПФУ в Московському районі м. Харкова;

4) зазначити нормативно правовий акт та його відповідну норму, відповідно до якої Харківський міський центр зайнятості направив ОСОБА_1 на непідходящу роботу на посаду агента страхового в «АСКО» страхова компанія без згоди ОСОБА_1 та де тимчасова заробітна плата складає 6, 50 грн. за один робочий день.

Матеріалами справи підтверджено, що Харківський міський центр зайнятості 02.04.2015 року надав відповідь на вказаний запит ОСОБА_1 за № ХМЦЗ-01-11із-19/15. Так, зі змісту вказаної відповіді вбачається, що субєктом владних повноважень надано копію індивідуального плану працевлаштування, який пропонувався ОСОБА_1 06.03.2015 року, а також зазначено необхідні норми права, які були використані ХМЦЗ під час надання індивідуального плану ОСОБА_1 та для відмови у надання на прийомі 06.03.2015 року направлення на підходящу роботу, а саме п. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», та п.п. 1.4, 3.3. Ремоендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості (затвердженого директором державного центру зайнятості 11.02.2014 року).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес встановлено Законом України Про доступ до публічної інформації.

Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

З правового аналізу ст. 1 Закону № 2939 випливає, що публічна інформація отримується або створюється в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми права, можна дійти висновку, під обов'язками суб'єктів владних повноважень, передбачених чинним законодавством, необхідно розуміти також обов'язки цих суб'єктів не тільки під час виконання владних управлінських функцій, а й інші обов'язки, в тому числі ті, що передбачені процесуальним законодавством.

Тобто на визначення інформації публічною не впливає те, при виконанні яких обов'язків суб'єктом владних повноважень вона отримана та яким законодавством ці обов'язки визначені ( довідка Вищого адміністративного суду України Про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про доступ до публічної інформації").

За змістом ст.4 Закону №2939 доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію (ст.5 Закону №2939).

Під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст. 19 Закону №2939).

Отже, Закон України "Про доступ до публічної інформації" покликаний гарантувати кожній особі її право у відкритості, доступності інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, шляхом вільного її отримання (зокрема, через запит на інформацію) для забезпечення своїх потреб і законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939, розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Таким чином, у вищезазначеній нормі права законодавець чітко закріпив за розпорядниками інформації необхідність надання саме повної запитуваної інформації.

Однак, зі змісту відповіді ХМЦЗ від 02.04.2015 року № ХМЦЗ-01-11із-19/15 випливає, що субєктом владних повноважень, всупереч приписів вищезазначеної норми права про необхідність надання повної запитуваної інформації, залишено поза увагою п. 4 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 01.04.2015року, а саме: зазначити нормативно правовий акт та його відповідну норму, відповідно до якої Харківський міський центр зайнятості направив ОСОБА_1 на непідходящу роботу на посаду агента страхового в «АСКО» страхова компанія без згоди ОСОБА_1 та де тимчасова заробітна плата складає 6, 50 грн. за один робочий день.

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що у відповідності до ст. 16 Закону України " Про інформацію", правова інфомрація - будь-які відомості про право, його систему, джерела, реалізацію, юридичні факти, правовідносини, правопорядок, правопорушення і боротьбу з ними та їх профілактику тощо. Джерелами правової інформації є Конституція України, інші законодавчі і підзаконні нормативно-правові акти, міжнародні договори та угоди, норми і принципи міжнародного права, а також ненормативні правові акти, повідомлення засобів масової інформації, публічні виступи, інші джерела інформації з правових питань.

Отже, зі змісту п. 4 запиту ОСОБА_1 вбачається, що запитувана ним інформація носить саме правовий характер, оскільки заявника цікавить саме конкретний нормативно-правовий акт та його відповідна норма, які регулюють спірні правовідносини.

Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що ХМЦЗ в своєму листі від 02.04.2015 року, жодних з правових підстав, якими законодавцем визначено перелік законних підстав для відмови в наданні відповіді на п. 4 інформаційного запиту ОСОБА_1 не вказано, а відтак вказані обставини є неправомірною поведінкою субєкта владних повноважень, яка пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несе негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи субєктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України обовязок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів ненадання відповіді на п.4 інформаційного запиту позивача.

Згідно із вимогами частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищезазначене, з огляду на ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає, що належним захистом порушених прав позивача у сфері публічно-правових відносин, необхідним для відновлення та захисту його прав достатньо буде визнати незаконними дії Харківського міського центру зайнятості, що виявилась в ненаданні відповіді на пункт 4 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 01.04.2015 року.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Харківського міського центру зайнятості, що виявилась в ненаданні відповіді на пункт 4 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 01.04.2015 року.

В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 17.08.2015 року.

Суддя Горшкова О.О.