Справа № 728/1242/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 728/1242/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лобода Н.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А
19 серпня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого: Бєлової Л.В.
суддів: Гром Л.М.,
Літвіної Н.М.
при секретарі: Строй Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бахмацькомі районі Чернігівської області про визнання протиправною відмови призначити пенсію та зобов`язання вчинити дії,
У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі Чернігівської області у призначенні пенсії;
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі Чернігівської області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника, як дружині померлого інваліда війни, відповідно до п. а ч. 1 ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» - з 26 січня 2015 року.
Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Позивач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 1263.94 грн., яка складається з: 416.27 грн. пенсії за віком; 532.73 грн. доплати до прожиткового мінімуму; 29.14 грн. доплати за понаднормативний стаж; 50.00 грн. надбавки на догляд інваліду І групи; 94.90 грн. підвищення учасникам війни; 47.45 грн. доплати учасникам війни та колишнім в`язням; 93.45 грн. підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення».
Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 06 лютого 1948 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 (а.с.4).
Згідно з копією довідки Бахмацького районного військового комісаріату № 196 від 25.12.2014 року та облікової картки до військового квитка ОСОБА_2 вбачається, останній з 30 вересня 1943 року по 09 травня 1945 року проходив військову службу в складі діючої армії; брав участь у Великій Вітчизняній Війні.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті позивач в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком не перебувала.
29 грудня 2014 року позивачу було видано посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 , пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни.
24 квітня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії (соціальної допомоги) як члену сім`ї загиблого ветерана війни.
Листом № 35/04/І-1 від 07 травня 2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі у призначенні пенсії було відмовлено з огляду на те, що за матеріалами архівної пенсійної справи її чоловіка, останній не був інвалідом війни, причина його смерті не пов`язана з виконанням військового обов`язку чи військовою службою, а тому правових підстав для призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», - немає.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом.
Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.
Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено види пенсійного забезпечення: довічна пенсію за вислугу років; пенсія по інвалідності; пенсія в разі втрати годувальника.
Згідно з п. а) ч.1 ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих інвалідів війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками війни вважаються військовослужбовці, які проходили військову службу у Збройних Силах, військах і органах Міністерства внутрішніх справ, Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР чи в арміях його союзників у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років та війни 1945 року з імперіалістичною Японією або навчались у цей період у військових училищах, школах і на курсах.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Згідно з п.1 ст.6 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці, які проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Великої Вітчизняної воєн, під час інших бойових операцій по захисту Батьківщини, партизани і підпільники громадянської та Великої Вітчизняної воєн.
Відповідно до ст..20 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залежно від причини інвалідності інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:
а) інваліди війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
б) інші інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.
Згідно з копією виписки із акта освідування № 128182 від 31 березня 1970 року, що ОСОБА_2 було встановлено І групу інвалідності як інваліду Радянської армії.
Даних про те, що причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з перебуванням на фронті під час Великої Вітчизняної Війни, вказаний документ не містить.
Крім того, як вбачається з копії облікової картки до військового квитка ОСОБА_2 , останній брав участь у Великій Вітчизняній Війні з вересня 1943 року по травень 1945 року; поранень і контузій не має.
Відповідно до матеріалів архівної пенсійної справи, ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності, як інвалід армії І групи; інвалідність була встановлена внаслідок захворювань, які не пов`язані з виконанням військового обов`язку чи військовою службою.
Як вбачається з копії актового запису про смерть ОСОБА_2 № 60 від 30 вересня 1971 року, причиною його смерті є мітральна хвороба.
Таким чином, інвалідність ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (під час воєнних дій), а одержана внаслідок проходження військової служби, а тому ОСОБА_2 чоловік позивача не може вважатися інвалідом війни.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015 року (К/800/9782/14).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про призначення та виплату позивачу пенсії по втраті годувальника, як дружині померлого інваліда війни, відповідно до п. а ч. 1 ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року залишити без задоволення.
Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Повний текст ухвали виготовлено 20.08.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Літвіна Н. М.

Гром Л.М.