Справа № 815/4184/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/4184/15

Справа № 815/4184/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області протиправними щодо відмови ТОВ “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” у прийнятті податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та з реєстром виданих та отриманих податкових накладних та зобов’язати ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, Державну фіскальну службу України врахувати в обліку декларацію ТОВ “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та з реєстром виданих та отриманих податкових накладних та відобразити наведені в них відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку ТОВ “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” станом на 20.07.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області протиправними щодо відмови ТОВ “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” у прийнятті податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та з реєстром виданих та отриманих податкових накладних та зобов’язати ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, Державну фіскальну службу України врахувати в обліку декларацію ТОВ “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та з реєстром виданих та отриманих податкових накладних та відобразити наведені в них відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку ТОВ “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” станом на 20.07.2015 року.

В судовому засіданні 14.08.2015 року представником позивача були підтримані позовні вимоги, але він уточнив прохальну частину позовної заяви та просив суд визнати протиправними дії лише одного з відповідачів – ДПІ у Приморському районі м.Одеси та не заявив клопотань про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів по цій справі. Представники відповідачів були належним чином сповіщені про день, час та місце слухання справи (а.с.44,45), але в судове засідання не прибули без поважних причин, в зв’язку із чим, на підставі положень ч.6 ст.128 КАС України суд ухвалив рішення розглянути цю справу в порядку письмового провадження 20.08.2015 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач – ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо прийняття податкових звітів та декларацій від платників податків, встановлення порушень податкового законодавства, нарахування стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, прийняття податкової та іншої звітності від платників податків у порядку, встановленому законом, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, 104 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

На податковому обліку підприємство перебуває з 11.05.2012 року та є платником ПДВ згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість (а.с.13-14).

Податкову звітність TOB «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» подає в електронному вигляді, відповідно до договору №220620151 від 22.06.2015 року (а.с.18-20), укладеного із ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області. Предметом Договору згідно п.1 є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або електронних носіях, як оригіналу. Цей договір підписаним податковим органом, що підтверджується квитанціями №1 та №2 від 22.06.2015 року о 12:57:43 (а.с.55,56).

На виконання вищезазначеного договору, TOB «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» засобами електронного зв'язку направлено ДПІ у Приморському районі м. Одеси ДФС України в Одеській області податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року разом з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та реєстру виданих та отриманих податкових накладних, за результатами обробки яких позивачем отримано квитанції № 1 (а.с.17), в якій зазначено, що вказана декларація з датками доставлена до податкового органу, однак документ не прийнято у зв'язку з тим, що не укладено договір з ДФСУ про визнання податкової звітності, документ доставлено центрального рівня ДФС України 20.07.2015 року о 17:36:01.

Представник позивача зазначає, що така відмова є протиправною адже договір був укладений, податкова декларація подана у встановлені законом строки та відповідним порядком. Жодних законних підстав для відмови у її прийнятті не було.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення (а.с.38-39), в яких зазначив, що податкова звітність від позивача з ПДВ не була прийнята в зв’язку із тим, що в період часу з 15.07.2015 року по 27.07.2015 року згідно баз даних АІС «Податковий Блок» підприємство позивача перебувало у стані « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, а тому згідно доповідної записки від 08.07.2015 року №570/07 (а.с.40) посадові особи позивача не перебували за місцем знаходження і договір на передачу засобами електронного зв’язку від 22.06.2015 року було зупинено до встановлення обставин.

Розглянувши письмові докази та письмові пояснення представників сторін, суд виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, вважає дії податкового органу щодо неприйняття ним податкової звітності позивача за червень 2015 року протиправними з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

Так, згідно п.201.14 ст.201 ПК України, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (п.201.15 ст.201 ПК України).

Приписами п.46.1 ст.46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (п. 48.1 ст. 48 ПК України). У розумінні п. 48.2 ст. 48 ПК України, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п. 48.3 ст. 48 ПК України).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період (п.48.4 ст.48 ПК України).

Згідно п.48.7 ст.48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (п. 49.10 ст. 49 ПК України).

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (п. 49.11. ст. 49 ПК України).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, визначений положеннями ст.ст. 48 та 49 ПК України, є вичерпним, а, відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено, а тому забороняється.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року №233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на /ТВ-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (п.5 розділу III Інструкції №233).

Таким чином, правових підстав для відмови відповідачем у прийнятті податкової декларації позивача з ПДВ за червень 2015 року не встановлено.

Окрім того, зазначена представником відповідача причина відмова у прийнятті податкової декларації позивача з ПДВ за червень 2015 року, а саме: в зв’язку із тим, що в період часу з 15.07.2015 року по 27.07.2015 року згідно баз даних АІС «Податковий Блок» підприємство позивача перебувало у стані « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, а тому згідно доповідної записки від 08.07.2015 року №570/07 (а.с.40) посадові особи позивача не перебували за місцем знаходження і договір на передачу засобами електронного зв’язку від 22.06.2015 року було зупинено до встановлення обставин не може бути прийнята судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 Розділу 6 договору від 22.06.2015 року (а.с.20) договір діє до закінчення строки чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, а згідно п.4 Розділу 6 того ж Договору передбачено, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифікату (сертифікатів) посиленого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Таким чином, податковий орган сам визначив підставу для можливого розірвання договору в односторонньому порядку – це зміна платником податків місця реєстрації.

Згідно довідки про встановлення фактичного місця знаходження платника податків від 28.07.2015 року №880-07/110 (а.с.41) станом на 28.07.2015 року місце реєстрації та фактичне місце знаходження платника податків ТОВ «ЛЕГІТАЙМ-ГРІН» є м.Одеса, проспект Шевченка 2, що відповідає реквізитам цього платника податків, які містяться в договорі від 22.06.2015 року (а.с.20).

Окрім того, ні Інструкцією №233, ні умовами договору від 22.06.2015 року не передбачено можливості податкового органу зупиняти дію договору до встановлення обставин, в зв’язку із чим, з урахуванням всього вище наведеного, суд приходить до висновку про протиправність дії ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо відмови ТОВ “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” у прийнятті податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та з реєстром виданих та отриманих податкових накладних та позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Решта заявлених позовних вимог є похідними від першої та спрямовані на відновлення прав платника податків, який звернувся до суду за захистом, в зв’язку із тим, що вино відповідають вимогам податкового законодавства та дійсно поновлюють права платника податків, які були порушені протиправними діями ДПІ у Приморському районі м.Одеси, суд вважає, що вони підлягають задоволенню на підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області щодо відмови ТОВ “ЛЕГІТАЙМ-ГРІН” (код ЄДРПОУ 38147534) у прийнятті податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та з реєстром виданих та отриманих податкових накладних.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.