Справа № 826/8076/13-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2015 року № 826/8076/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА), Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулись ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач1), ОСОБА_2 (далі по тексту також - позивач2) з позовом Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації (надалі також - відповідач1), Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) (далі по тексту також - відповідач2), Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності (далі по тексту також - відповідач3), Київської міської ради (далі по тексту також - відповідач4), в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації щодо невиконання розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992 року № 1375 «Про затвердження переліку непридатних для проживання будинків у м. Києві», відповідно до якого будинок АДРЕСА_1, був внесений в перелік непридатних для проживання будинків та погоджено відселення мешканців будинку;

- зобов'язати відповідачів - Виконавчий орган Київської міської ради Київську міську державну адміністрацію, Департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та Шевченківську районну у місті Києві державну адміністрацію виконати розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992 року № 1375 та відселити з аварійного, непридатного для проживання будинку АДРЕСА_1 позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з їх родинами у благоустроєне жиле приміщення відповідно до норм закону;

- стягнути з відповідачів на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відшкодування завданої протиправною бездіяльністю моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн. ( п'ятдесят тисяч гривень) кожному.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що відселення позивачів з їх родинами повинно проводитись на підставі прийнятих рішення виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів м. Києва від 09.09.1991р. №540 та розпорядження представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992р. №1375, що всупереч приписам чинного законодавства відповідачами як суб'єктами владних повноважень не виконано, а відтак бездіяльність відповідачів є протиправною.

Представник відповідача - Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації проти задоволення позову заперечив з мотивів необґрунтованості та зазначив, що позивачами не доведено порушення прав та законних інтересів.

Інші відповідачі позиції щодо заявленого позову не виклали, явки повноважного представника не забезпечили.

Відповідно до вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд з підстав, визначених ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду про наступне.

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів м. Києва від 09.09.1991р. №540 житловий будинок АДРЕСА_1, в якому проживають позивачі зі своїми родинами, було визнано таким, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам житлового законодавства України та з огляду на стан - непридатним для проживання.

Розпорядженням представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992р. №1375 «Про затвердження переліку непридатних для проживання будинків у м. Києві» житловий будинок АДРЕСА_1 внесено до переліку будинків непридатних для проживання та погоджено необхідність відселення мешканців.

У пункті 2 розпорядження зазначено, що квартирному управлінню міської держадміністрації разом з відповідними районними державними адміністраціями до 01.11.1992р. подати на затвердження графік відселення мешканців згідно з п.1 та визначити площу, необхідну для відселення. При цьому, відселення мешканців з відомчих будинків провести за рахунок коштів відповідних відомств.

У пункті 3 розпорядження вказано, що державним адміністраціям, зокрема, Шевченківського району при формуванні районних бюджетів передбачити в них кошти для будівництва житла, необхідного для відселення мешканців, відповідно з графіком, із будинків, які є комунальною власністю і через Комітет економіки та соціально-економічних програм направляти вказані кошти цільовим призначенням на будівництво житла для відселення з будинків, зазначених в додатку.

Згідно додатку до розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992р. №1375 будинок АДРЕСА_1 за відомчою належністю відноситься до комунальної власності Шевченківського району міста Києва, кількість сімей, яких потрібно відселити становить 28 сімей, зокрема, і родини позивачів.

Згідно наданої відповіді Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією від 24.10.1995 №СН-350 повідомлено, що ордери на нові квартири будуть надаватися мешканцям по мірі наявності жилої площі під заселення.

У відповіді Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.10.2013 №19-КО-269/4 вказано, що протягом 2004-2005 років з вказаного житлового будинку було відселено 21 родину, попри це, станом на момент надання відповіді відселення потребують ще 18 родин.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з родиною із п'яти осіб (він, дочка, колишня дружина, дочка колишньої дружини, онук) на квартирному обліку в Шевченківському районі перебуває з 01 грудня 1987 року в загальній черзі, а з 01 січня 1991 року - в пільговій черзі за категорією «працівники МВС». Станом на 05 березня 2013 року номер черги в списку на першочергове отримання житла -198, а за категорією обліку - 23.

Позивач, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, на квартирному обліку перебуває в Шевченківському районі з 14 березня 2006 року в загальній черзі, а з 01 вересня 2009 року - в пільговій черзі за категорією «висновок ЛКК-39». Станом на 05 березня 2013 року номер його черги в списку на першочергове отримання житла - 2595, а за категорією обліку -15. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із сином та дружиною сина зареєстрована в двокімнатній квартирі НОМЕР_1 жилою площею 27,4 кв. м на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку АДРЕСА_1. На квартирному обліку перебуває в районі з 24 вересня 1992 року в пільговій черзі за категорією «мешканці ветхих будинків», де станом на 05 березня 2013 року номер її черги в списку на першочергове отримання житла - 401, а за категорією обліку -16.

Як свідчать матеріали справи, з підстав наведеного, позивачі неодноразово звертались до відповідачів з заявами, в яких просили вирішити питання про поліпшення їх житлових умов шляхом відселення з аварійного будинку.

Проте, відповідачами за їх зверненнями не було здійснено конкретних дій, а з наданої відповіді від 14.03.2013 №006№609 запропоновано звернутися до Іпотечного центру в рамках державної програми «Доступне житло».

Позивачі вважаючи бездіяльність відповідачів щодо невиконання розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992 року № 1375 «Про затвердження переліку непридатних для проживання будинків у м. Києві», відповідно до якого будинок АДРЕСА_1, був внесений в перелік непридатних для проживання будинків та погоджено відселення мешканців будинку протиправною, звернулись з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вже було встановлено судом, Розпорядженням представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992р. №1375 «Про затвердження переліку непридатних для проживання будинків у м. Києві» житловий будинок АДРЕСА_1 внесено до переліку будинків непридатних для проживання та погоджено необхідність відселення мешканців.

Житлові відносини щодо забезпечення права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин регулюються Житловим кодексом Української РСР від 30.06.1983 р. №5464-Х.

Статтею 31 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Згідно зі статтею 42 Житлового кодексу Української РСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами 1 і 2 статті 54, частиною 1 статті 90, частиною 6 статті 101, статтями 102,110, частиною 1 статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачі, налети до осіб, що перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов у першочерговому порядку, а відтак мають право на поліпшення житлових умов в першу чергу.

Крім того, пунктом 56 розділу 3 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470 (діючих на час виникнення правовідносин) (далі - Правила №470) визначено, що на підставі затверджених планів розподілу жилої площі, а також рішень про виділення жилої площі для надання певним категоріям громадян (пункти 36 і 48 Правил) за поданням громадської комісії з житлових питань - виконавчий комітет місцевої Ради народних депутатів і за поданням комісії по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету - адміністрація підприємства, установи, організації чи орган кооперативної або іншої громадської організації і профспілковий комітет не пізніше другого кварталу поточного року проводять роботу по складанню списку громадян, яким передбачається надати жилі приміщення в даному році. При цьому перевіряється, чи збереглись у вказаних громадян підстави для одержання жилого приміщення.

Список громадян, яким передбачається надати жилі приміщення, не менш як за місяць до винесення питання на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або спільний розгляд адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету вивішується для загального відома.

Разом з тим, відповідно до статті 51 Житлового кодексу Української РСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення (стаття 53 Житлового кодексу Української РСР).

З наведеного слідує, що питання стосовно розподілу житлової площі для надання певним категоріям громадян вирішується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів за поданням комісії по житлово-побутовій роботі та за участю народних депутатів, а також - громадської комісії з житлових питань.

Фактичні обставини справи, рішенням виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів м. Києва від 09.09.1991р. №540, яким житловий будинок АДРЕСА_1, де проживають позивачі зі своїми родинами, було визнано таким, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам та є непридатним для проживання. Зокрема, у пункті другому вказаного рішення, зазначено, просити виконком міськради відселити мешканців будинку АДРЕСА_1, після відселення перевести в нежитлові. Отже, відселення позивачів з їх родинами повинно проводитись на підставі прийнятих рішення виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів м. Києва від 09.09.1991р. №540 та розпорядження представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992р. №1375, а не за загальними правилами встановленими для громадян, що потребують поліпшення житлових умов.

Поряд з цим, житловий будинок АДРЕСА_1 п'ятиповерховий (перший поверх цокольний), п'ятнадцяти квартирний, загальною площею будинку 937,71 кв.м., загальною площею квартир 511, 53 кв.м., 1911 року забудови. Будинок включений у перелік пам'яток архітектури рішенням Київської міської державної адміністрації від 17.01.2000 року № 42, категорія охорони-місцева архітектура, охоронний № 320/0.

Разом з тим, незадовільний технічний стан квартири позивача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 підтверджується актом від 26.09.2000 №87/10 складеним будівельною лабораторією Державного комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація», відповідно до якого встановлено: «в приміщеннях квартири (житлових кімнатах, кухні і коридорі) по штукатурному шару стелі і перегородок проходить сітка тріщин. Тріщини також спостерігаються на ділянках прилягання внутрішніх перегородок до стелі і стін. Ширина розкриття тріщин в окремих місцях складає до 2-3 мм. На багатьох ділянках відбулося відшарування штукатурного шару стелі і перегородок від поверхні конструкцій. Відшаровані ділянки загрожують обваленням. При обстеженні фасадів було виявлено, що вертикальна тріщина з шириною розкриття до 3-4 мм проходить по всій висоті торцевої стіни. В приміщеннях квартири зверхнормативні прогини конструкцій підлоги і конструкцій горищного перекриття. Прогини і перекоси цих конструкцій складають до 10 см. При ходінні значна хиткість конструкцій перекриття. В незадовільному технічному стані знаходиться значна частина дощатої підлоги, дверних полотен, віконних рам. Ці дерев'яні конструкції пошкоджені гнилизною, деревоточильником, пожолоблені. В кухні встановлена ванна. Приміщення ванної кімнати відсутнє. Гаряче водопостачання від газової колонки. Вхід в приміщення квартири із чорної сходової клітки. Ширина сходової клітки менша 1 м, крутизна маршів близько 45°, що не відповідає нормативним вимогам. В межах сходової клітки відбулося обвалення конструкцій перекриття. При обстеженні горищного приміщення було встановлено: значна частина головних дерев'яних балок горищного перекриття, кроквяних ніг (особливо на опорних ділянках) пошкоджена гнилизною, місцями на 90% поперечного перерізу; покрівельне покриття знаходиться в незадовільному стані (в значній мірі пошкоджені корозією листи чорної покрівельної сталі жолобів, звисів, на ділянках прилягання покрівлі до виступаючих частин будинку); відбувається інтенсивне руйнування верхніх ділянок цегляної кладки виступаючих частин будинку (вентшахт, брандмауерних стінок і т.ін.). Внаслідок протічок покрівлі в приміщеннях обстежуваної квартири на поверхні стелі і стінах проявляються плями сирості. Планування прилеглої території не забезпечує відведення поверхневих вод від стін будинку. На прилеглій до будинку території наявні провали. Поверхневі води попадають також і у вестибюль. Рівень підлоги в приміщенні вестибюля на 20-25 см. нижче рівня прилеглої території. На значній частині в будинку відсутнє асфальтове вимощення. Основною причиною розкриття тріщин є нерівномірні деформації ґрунтової основи фундаментів, які викликані зволоженням ґрунтів.

Крім того, як свідчать матеріали справи, будівельною лабораторією обстежувався технічний стан конструкцій будинку (акт будівельної лабораторії від 04.09.91 № 31/39), де вказувалось на незадовільний стан конструкцій будинку. Рішенням виконкому Шевченківської ради народних депутатів від 09.09.91 № 540 будинок визнаний як непридатний для проживання." У висновках зазначено, що несучі та огороджуючі конструкції обстежуваної квартири знаходяться в незадовільному технічному стані. При безремонтній експлуатації не виключається можливість обвалення відшарованих ділянок штукатурного шару стелі і перегородок конструкцій горищного перекриття. Планування приміщень квартири не відповідає сучасним вимогам, які пред'являються для житлових приміщень. Для приведення в належний стан несучих і огороджуючих конструкцій обстежуваної квартири і будинку в цілому необхідно проведення робіт капітального Характеру. Роботи проводити по Спеціально-розробленому проекту. Доцільність проведення робіт по реконструкції будинку визначити на основі техніко-економічних показників."

Водночас, встановлено, що у травні 2011 року фахівцями бактеріологічної лабораторії Київської міської санепідемстанції були проведені санітарно-мікробіологічні дослідження повітря в житлових кімнатах та кухні квартири НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1. За результатами досліджень повітря в квартирі виявлено ріст пліснявих грибків. Для усунення грибкових вражень в житлових приміщеннях квартири та кухні необхідно провести ремонтні роботи даху та приміщень квартири (стін та стелі) з подальшим їх просушуванням.

Також, незадовільний технічний стан будинку АДРЕСА_1 підтверджується актом від 25.09.2013р. КП ЖЕК «Покровський» в якому зазначено, що покрівля житлового будинку знаходиться в незадовільному стані. При атмосферних опадах постійно відбувається залиття квартир розташованих на 5-му поверсі та сходових клітин 2-го під'їзду. Сходові клітини 1-го під'їзду заливаються зі світового фонаря, який також знаходиться в незадовільному стані. Так, при обстеженні квартири НОМЕР_2 виявлено прогини стелі, замокання та обрушення штукатурного шару на стелі, на стінах виявлено сліди залиття старого та нового походження, пліснява та відшарування штукатурного шару. В кімнатах виявлено прогини стелі, обрушення штукатурного шару на стелі старого та нового походження, на стінах виявлено сліди залиття старого і нового походження, пліснява. На момент обстеження стіни та стеля вологі, а в одній з кімнат зі стелі капає вода.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель, тобто особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору, зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; контролювати стан забезпечення споживачів житлово-комунальними послугами, проведення перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Згідно з підпунктом 1 пункту 13 Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виконавець зобов'язаний, зокрема, забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством; утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання житлових будинків (гуртожитків), квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку житлового будинку (гуртожитку) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Пунктом 2.2.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 передбачено, що позапланові огляди жилих будинків передбачають огляд окремих елементів будинку або приміщень після злив, ураганних вітрів, сильних снігопадів, повеней та інших явищ стихійного характеру, що викликають ушкодження окремих елементів будинків, а також у разі аварій на зовнішніх комунікаціях чи при виявленні деформації конструкцій і несправності інженерного обладнання, що порушують умови нормальної експлуатації.

В ході судового розгляду справи підтверджено, що позивачі неодноразово звертались до ЖЕК "Покровська" Шевченківського району м. Києва (яке здійснює утримання будинку) щодо приведення будинку у належний технічний стан.

За результатами звернень позивів, КП ЖЕК «Покровська» листом від 19.07.2011р. №І-40-с/ц повідомлено, що після комісійного обстеження будинку представниками КП ЖЕК Покровська», начальником відділу реконструкції та начальника будівельної лабораторії КП «Київжитлоспецексплуатація» Київської міської державної адміністрації, були надані наступні висновки, що для приведення житлового будинку по АДРЕСА_1 в належний технічний стан, необхідно провести капітальний ремонт або його реконструкцію. Зазначені роботи необхідно проводити по спеціально-розробленому проекту. Згідно «Порядку утримання та експлуатації житлового фонду, інженерних систем і обладнання у м, Києві» затвердженого 27.03.2007 р. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації в якому передбачений перелік основних робіт по технічному обслуговуванню жилих будівель та їх оснащення, якщо роботами неможливо усунути несправності, тоді необхідно здійснювати повну заміну, а такі роботи відносяться до капітального ремонту. Проте, виконання робіт капітального характеру у будинку, що підлягає знесенню, є недоцільним, оскільки це є нецільове використання бюджетних коштів. А через відсутність інвестора відселити мешканців будинку АДРЕСА_1 немає можливості.

Відповіддю комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Покровська» Шевченківського району м. Києва від 19.08.2013 №1-195-с/ц позивача ОСОБА_2 проінформовано, що за результатами проведеного обстеження технічного стану житлового будинку зафіксовано аварійний стан будинку, покрівля будинку знаходиться в аварійному стані та несе явну небезпеку для життя та здоров'я мешканців будинку,

Водночас, матеріали справи свідчать, що позивачі неодноразово звертались до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, Адміністрації Президента України з вимогою відселити їх з непридатного для проживання будинку, оскільки будинок перебуває в жахливому технічному стані, що створює загрозу для життя проживаючим у ньому мешканцям.

Зі змісту листів КП ЖЕК «Покровська Шевченківського району м. Києва вбачається від 19.07.2011р. №1-40-с/ц та від 19.08.2013р. №1-195-с-/ц; Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації: від 21.09.2011 №016-3366, від 19.01.2012 №002-145, від 19.01.2014р. №006-134, від 24.02.2014 №006-260; Департаменту будівництва та житлового забезпечення КМДА: від 30.06.2011 №044/183-2014, від 28.10.2013р. №056/М-86/1576/1, від 05.06.2014р. №056/КО-76/95/1, 23.09.2014р. №056/КО-83-113; Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації: від 16.07.2012р. №19- КО-3114; від 27.02.2013р. №19-11-352, від 29.04.2013р. №19 -КО-269/2, від 30.04.2013 №19-М-765, від 31.10.2013р. №19-КО-269/4, слідує, що будинок АДРЕСА_1 включався до переліку будинків, які підлягають реконструкції за кошти інвестора, однак враховуючи той факт, що будинок не представляє інвестиційної привабливості - інвестора конкурсною комісією не визначено, крім того, в бюджеті м. Києва за ці роки асигнування на капітальний ремонт вищевказаного житлового будинку також не було передбачено.

Проте, у вищезазначених листах відповідачами не спростовано факту знаходження будинку в аварійному стані.

Також, Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація листом від 16.07.2012р. №19-КО-3114 на питання щодо відселення мешканців, які залишаються проживати в будинку, повідомила позивача ОСОБА_2, проте, що до Київської міської державної адміністрації було направлено листа з цього питання, на який було отримано відповідь від 18.01.2012р. №016-173, що у зв'язку з прийняттям Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надходження житлової площі від забудовників, за рахунок якої можливо здійснити відселення мешканців, не очікується. А з приводу реконструкції будинку, повідомлялось, що Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація надала пропозиції про включення зазначеного об'єкту в План соціально-економічного розвитку міста Києва на 2012 рік.

Зі змісту відповіді від 27.02.2013р. №19-П-352, наданою Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією мешканці НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1, вбачається, що в бюджеті міста Києва на 2012р. асигнування на капітальний ремонт вищевказаного житлового будинку не передбачено, та в черговий раз зазначено, що руйнація будинку прогресує. В зв'язку з чим Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація повторно звернулася до Київської міської державної адміністрації з проханням виділити цільові кошти на виконання ремонтних робіт даху, світлового ліхтаря та відселення мешканців.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, зі змісту вищенаведеної норми Основного Закону слідує, що прийняття Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не може бути правовою підставою для невиконання чинного розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992 року № 1375 та звуженням обсягу прав позивачів на мешкання у придатному для проживання житлі відповідно до існуючих норм закону.

Поряд з цим, відповідно до частини першої статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Фактичні обставини справи свідчать, що незважаючи на неодноразові комісійні обстеження технічного стану житлового будинку АДРЕСА_1, підтвердження його надзвичайної аварійності, посадовими особами жодних конкретних дій на всі звернення щодо відселення мешканців будинку АДРЕСА_1 вчинено не було, зокрема, Київською міською державною адміністрацією не передбачено видатків у бюджеті міста щодо вирішення цього життєво важливого питання про відселення проживаючих у аварійному будинку людей і позивачів у тому числі, а у відповідях лише проінформовано, що коштів як на відселення так і на проведення капітального ремонту або реконструкції будинку не має.

Матеріали справи свідчать, що Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією не одноразово було повідомлено виконавчий орган Київської міської ради Київську міську державну адміністрацію про необхідність вирішення житлових питань мешканців житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.09.2010 року № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві», з 31.10.2010 року вирішено припинити шляхом ліквідації діяльність районних у м. Києві рад, зокрема Шевченківської районної у м. Києві ради та її виконавчого органу - Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

Водночас, рішенням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2010 року № 787 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 року № 7/4819», утворено з 31.10.2010 року у районах міста Києва районні в місті Києві державні адміністрації, підпорядковані Київській міській державній адміністрації, зокрема Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію.

Відповідно до п. 1 розпорядження Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 121 від 31.01.2011 року доручено районним в місті Києві державним адміністраціям реалізовувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надані виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими актами законодавства згідно з додатками 1-11.

Так, відповідно до додатку 4 вказаного розпорядження від 31.01.2011 року № 121, визначено перелік повноважень у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку, до якого, зокрема, входять повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; обліку відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; прийняття рішень про надання відповідно до закону громадянам житла з житлового фонду соціального призначення.

Крім того, відповідно до статті 15 Житлового кодексу Української РСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті, крім іншого, здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (частина 1 статті 30); здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад (частина 1 статті 18); приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду (стаття 52).

Таким чином, до повноважень Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації віднесено здійснення контролю, управління та обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, прийняття рішень щодо надання відповідно до закону громадянам житла з житлового фонду соціального призначення, здійснення управління житловим фондом місцевих Рад.

Відповідно до ст. 113 ЖК України надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 цього Кодексу. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі.

Якщо наймач або член сім'ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру.

Відповідно до рішення Київської міської ради «Про утворення виконавчого органу Київської міської ради та затвердження його структури і загальної чисельності» від 20.06.2002 р. №28/28 з метою приведення положення про Головне управління житлового забезпечення у відповідність до законодавства розпорядженням від 10.06.2003 р. №1000 затверджено Положення про Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується голові Київської міської державної адміністрації, підзвітне та підконтрольне Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до цього Положення, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови і розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням. Основним завданням Департаменту серед інших є забезпечення в межах наданих повноважень контролю за дотриманням у місті Києві законодавства України у сфері житлового забезпечення, виконання рішень Київської міської ради, розпоряджень Київського міського голови та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з цих питань.

Відповідно до покладених на нього завдань Департамент здійснює: перевірку законності вирішення житлових питань у виконавчих органах районних у м. Києві рад (районних державних адміністраціях); готує пропозиції до програм соціально-економічного розвитку міста Києва та бюджету міста Києва і подає їх на розгляд виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), організовує та забезпечує виконання завдань, визначених програмою соціально-економічного розвитку міста Києва; здійснює аналіз стану черги квартирного обліку і внесення пропозицій на розгляд виконавчого органу Київради (КМДА) щодо забезпечення житлом громадян різних категорій обліку; здійснює облік жилої площі, яка будується за замовленням виконавчого органу Київради (КМДА), підприємств, установ, організацій, проводить відповідні розрахунки та передачу житла районним в м. Києві державним адміністраціям, підприємствам, установам, організаціям відповідно до плану розподілу жилої площі, затвердженого виконавчим органом Київради (КМДА), вносить пропозиції щодо плану розподілу жилої площі, збудованої за замовленням виконавчого органу Київради (КМДА) та готує проекти з цих питань.

Також відповідно до пункту 5.13 Положення до завдань покладених на Департамент відноситься планування разом з замовниками будівництва або реконструкції житла і виконання договірних зобов'язань щодо відселення громадян з ділянок забудови, будинків. непридатних для проживання та будинків, що підлягають реконструкції (капітальному ремонту), або переводяться в нежилі та забезпечення відселюваних на постійне місце проживання громадян жилою площею: забезпечує переселення громадян, які проживають у будинках, що підлягають знесенню, перенесенню або реконструкції.

Пунктом 5.18 цього Положення передбачено, що Департамент розглядає звернення громадян, підприємств, установ та організацій з питань, що відносяться до компетенції Департаменту.

Проте, як свідчать матеріали справи, звернення позивачів щодо відселення їх з аварійного будинку АДРЕСА_1 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) з приводу відселення їх з аварійного будинку, залишались без належного реагування.

Так, Департаментом повідомлялось, що від Департаменту будівництва та житлового забезпечення до Департаменту економіки та інвестицій направлено пропозиції щодо виділення у 2013 році коштів у сумі 40 млн. грн. на фінансування будівництва з метою відселення мешканців із аварійних та непридатних для проживання житлових будинків, після виділення зазначених коштів, можливо буде повернутися до розгляду питання щодо відселення мешканців з аварійного будинку АДРЕСА_1 (лист від 28.10.2013р. №056/М-86/1576/1).

В листі від 05.06.2014р. №056/КО-76-95/1 йдеться, що "Департаментом будівництва та житлового забезпечення неодноразово вносилися пропозиції щодо виділення в бюджеті коштів на фінансування будівництва житла для відселення мешканців із аварійних та непридатних для проживання житлових будинків.

Враховуючи викладені обставини, до розгляду питання щодо відселення мешканців з непридатного для проживання будинку АДРЕСА_1, можливо буде повернутися за умови виділення коштів міського бюджету на будівництво або для придбання житла для відселення" .

А в листі від 23.09.2014 року №056/КО-83-1133 вказано, що у бюджеті міста Києва на 2014 рік виділення коштів на будівництво (придбання) житла для відселення мешканців із аварійних та непридатних для проживання будинків не передбачено, та зазначено, що з метою вирішення питання відселення мешканців із будинку АДРЕСА_1, на ім'я голови Київської міської державної адміністрації Кличка В.В. направлено доповідну з пропозиціями щодо передбачення у проекті бюджету міста Києва на 2015 рік відповідних коштів на вказані цілі.

Таким чином, фактичні обставини справи свідчать, що відповідачами не вжито заходів щодо виконання розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992р. № 1375 «Про затвердження переліку непридатних для проживання будинків у м. Києві», відповідно до якого будинок АДРЕСА_1, був внесений в перелік непридатних для проживання будинків, хоча вказане розпорядження є чинне і відповідно до норм закону підлягає виконанню.

Як вже було судом встановлено, непридатність та аварійний стан будинку АДРЕСА_1 підтверджується актом від 04.09.1991р. та є загрозою для життя проживаючих у ньому людей, зокрема, позивачів та їх родин.

Поряд з цим, суд приймає до уваги те, що з долученого до позовної заяви листування між позивачами та Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією, Виконавчим органом Київської міської ради Київською міською державною адміністрацією, Департаментом будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та Комунальним підприємством Житлово-експлуатаційна контора "Покровська" Шевченківського району м. Києва, відповідачами не заперечувався той факт, що будинок АДРЕСА_1 знаходяться в дуже критичному аварійному стані, що становить реальну загрозу життю та здоров'ю мешканців цього будинку.

Питання відселення мешканців в аварійних будинків згідно Житлового кодексу, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень, відноситься до компетенції органів місцевої влади.

Таким чином, з аналізу наведеного, суд приходить до висновку проте, що у межах спірних правовідносин Виконавчим органом Київської міської ради Київською міською державною адміністрацією, Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА), Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією допущена бездіяльність щодо невиконання розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992 року №1375 «Про затвердження переліку непридатних для проживання будинків у м. Києві».

В аспекті викладеного, суд звертає увагу на те, що згідно статті 47 Основного Закону України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно зі статей 48, 144 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє житло. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Поряд з цим, згідно статті 119 Конституції України місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують: 1) виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; 2) законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян; 3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; 4) підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів; 5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Відповідно до статті 6 Закону «Про столицю України - місто-герой Київ» (надалі Закон - №401) місцеве самоврядування у м. Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через КМР, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону №401 у м. Києві діють представницькі органи місцевого самоврядування - Київська міська рада, районні в місті ради (у разі їх утворення), які є юридичними особами. Порядок формування та повноваження міської, районних у місті рад визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування» з особливостями, передбаченими цим Законом.

Згідно зі статтею 10-1 Закону України №401, виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

У статті 11 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» передбачено, що питання організації управління районами в м. Києві належать до компетенції КМР і вирішуються відповідно до Конституції, цього та інших законів України, рішень міської ради про управління районами міста. У районах м. Києва діють районні в м. Києві державні адміністрації, які підпорядковуються КМДА, а в разі утворення районних у м. Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Положеннями статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, щодо відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; та делеговані повноваження, зокрема: облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержання житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності.

Відповідно до статей 2, 4, 30, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування наділені правом вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України та повинні діяти згідно принципу законності.

До відання виконавчих органів міських рад належать управління об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації.

Виконавчі органи міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Крім того, відповідно до положень статті 19 Закону України «Про столицю України -місто-герой Київ» особливості бюджету міста Києва визначаються Бюджетним кодексом України. Рішення органів державної влади, які тягнуть за собою додаткові видатки органів місцевого самоврядування міста Києва, обов'язково супроводжуються передачею їм необхідних для цього матеріальних та фінансових ресурсів. Зазначені рішення виконуються органами місцевого самоврядування міста Києва в межах переданих матеріальних та фінансових ресурсів. Доходи бюджету міста Києва формуються за рахунок доходів, передбачених статтями 64-65, 68-69 Бюджетного кодексу України та трансфертів з Державного бюджету України на виконання столичних функцій. Місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження виконавчих органів місцевого самоврядування за рахунок бюджету міста та районів.

Також, відповідно до положень статті 22 закону №401 у зв'язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право, зокрема, затверджувати проекти будівництва об'єктів розрахунковою кошторисною вартістю понад 5 млн. гривень, реалізація яких на території міста Києва на замовлення міської адміністрації та районних виконавчих органів здійснюватиметься із залученням коштів державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до статті 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті, серед іншого зокрема віднесено: здійснення державного контролю за використанням і схоронністю житлового фонду; керування житловим господарством, забезпечення належного технічного стану; капітальний і поточний ремонт житлового фонду, що є у віданні Ради; здійснення управління житловим фондом місцевих Рад (частина перша статті 18).

Статтею 7 Житлового кодексу України закріплено, що непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів. Порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до статті 7 Житлового кодексу України постановою Ради Міністрів Української РСР № 189 від 26.04.1984 року затверджено Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання (надалі - Положення).

Згідно з підпунктами б), д) пункту 7 Положення комісія виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів: б) обстежує стан жилого будинку (жилого приміщення) та складає акт за формою, що встановлюється Міністерством житлово-комунального господарства УРСР; д) при визнанні жилого будинку (жилого приміщення) непридатним для проживання вносить виконавчому комітетові місцевої Ради пропозицію з проектом відповідного рішення.

За приписами статті 112 Житлового кодексу України якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, громадянам, виселюваним з цього будинку (жилого приміщення), інше благоустроєне жиле приміщення залежно від належності будинку надається виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів чи державною, кооперативною або іншою громадською організацією, а в разі неможливості надання жилого приміщення цією організацією - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Зважаючи на те, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів м.Києва від 09.09.1991р. №540 та розпорядженням представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992р. №1375 «Про затвердження переліку непридатних для проживання будинків у м. Києві», яким житловий будинок АДРЕСА_1 внесено до переліку будинків непридатних для проживання і погоджено необхідність відселення мешканців, проте відповідачами не вжито заходів щодо їх виконання, що суперечить приписам законодавства, позовні вимоги є обґрунтовані в частині визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) кожному позивачеві, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Положеннями ст. 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до юрушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України регламентовано, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Поряд з цим, у відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, судом, виходячи з положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визнаються необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачами не зазначено, з яких міркувань вони виходили, заявляючи вимоги про шкоду, та якими доказами це підтверджується.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69-71, 94, 128, 159-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації щодо невиконання розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992 року № 1375 «Про затвердження переліку непридатних для проживання будинків у м. Києві», відповідно до якого будинок АДРЕСА_1, був внесений в перелік непридатних для проживання будинків та погоджено відселення мешканців будинку.

Зобов'язати відповідачів - Виконавчий орган Київської міської ради Київську міську державну адміністрацію, Департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та Шевченківську районну у місті Києві державну адміністрацію виконати розпорядження Представника Президента України при Київській міській державній адміністрації від 09.11.1992 року №1375 та відселити з аварійного, непридатного для проживання будинку АДРЕСА_1 позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з їх родинами у благоустроєне жиле приміщення відповідно до норм закону.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур