Справа № 2а/1770/5730/2011
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/5730/2011

08 лютого 2012 року 12год. 25хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д. П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Прокурора Березнівського району юриста 1 класу ОСОБА_3 Володимировича
про визнання протиправною та скасування постанови , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокурора Березнівського району юриста 1 класу ОСОБА_3 (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про порушення відносно позивача дисциплінарного провадження від 14 листопада 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до статті 11 Закону України "Про інформацію", ст. 1 Закону України "Про захист персональних даних" рішення виконавчого комітету № 64 від 28.02. 2011 року містить інформацію про персональні дані заявника ОСОБА_4, зокрема: прізвище, ім'я та по батькові, відомості про майновий стан (належність на праві власності житлового будинку). Громадянин ОСОБА_5 через адвоката ОСОБА_6 16.08. 2011 р. та 30.08. 2011 р. звернувся до міської ради про надання копії вищенаведеного рішення виконкому. Доказів будь-яких прав у даного громадянина на нерухоме майно в м. Березне по вул. І. Мазепи, 6а, а також до сімейних відносин із ОСОБА_4, до міської ради надано не було. 06 вересня 2011 року за підписом позивача (як в.о. міського голови) представнику заявника було направлено відповідь на його запити. Вважає, що його дії відповідають чинному законодавству. Це стверджується наступним. Статтею 20 Закону України "Про інформацію" встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Згідно із статтею 21 Закону України "Про інформацію" інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Інформація про персональні дані заявника ОСОБА_4, зокрема: прізвище, ім'я та по батькові, відомості про майновий стан (належність на праві власності житлового будинку), яка міститься в рішенні виконкому № 64 від 28 лютого 2011 року,_не належить до переліку інформації, яка не може бути віднесена до категорії "з обмеженим доступом" відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України "Про інформацію". У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом. Ч. 2 ст. 32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Рішенням Конституційного суду України від 30.10. 97 р. № 5-зп встановлено, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. До конфіденційної інформації, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані. Відповідно до статті 16 Закону України "Про захист персональних даних" порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю бази персональних даних на обробку цих даних. Суб'єкт персональних даних ОСОБА_4 не давала згоди на поширення її персональних даних, які містяться в рішенні виконавчого комітету Березнівської міської ради № 64 від 28 лютого 2011 року. Частиною 3 статті 17 Закону України "Про захист персональних даних" встановлено, що відмова у доступі до персональних даних допускається, якщо доступ до них заборонено згідно із законом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги, з мотивів викладених в позовній заяві, підтримав, просив задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні, з мотивів викладених в письмових запереченнях, позов заперечила, просила відмовити в його задоволенні повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 лютого 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Міського голови м. Березне із заявою про впорядкування адреси об'єктів нерухомості, шляхом присвоєння житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами в м. Березне по вул. І. Мазепи, 6, нової адреси: м. Березне, вул. І. Мазепи, 6 а (а.с. 26).

28 лютого 2011 року виконавчим комітетом Березнівської міської ради було прийнято рішення № 64, яким вирішено з метою впорядкування нумерації житлових будинків в місті Березне присвоїти житловому будинку по вул. Івана Мазепи, який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 порядковий номер 6А (а.с. 9).

Відповідно до розпорядження міського голови м. Березне № 165 від 01.08. 2011 року про надання щорічної відпустки міському голові ОСОБА_7 на період 02 серпня по 13 вересня 2011 року та згідно з розподілом обов'язків між міським головою, заступниками міського голови, секретарем виконкому та членами виконавчого комітету міської ради, затвердженим рішенням виконкому Березнівської міської ради № 1 від 30.11. 2010 року обов'язки міського голови з питань виконавчого комітету було покладено на першого заступника міського голови ОСОБА_1 (а.с. 27, 28, 29).

16 серпня та 30 серпня 2011 року адвокат ОСОБА_6, з метою надання правової допомоги ОСОБА_5, звернувся до Міського голови м. Березне з адвокатським запитом у якому просив надати копію рішення Березнівської міської ради або виконавчого комітету про надання адреси № 6 а, будинку розташованого по вулиці Мазепи, в м. Березне, Березнівського району, Рівненської області. Дані запити були одержані виконавчим комітетом Березнівської міської ради 16 та 31 серпня 2011 року, що підтверджено відтиском штампу про реєстрацію вхідної документації (а.с. 10, 11).

Листом № 1246/03-19 від 06.09. 2011 року, що підписано позивачем, як в.о. міського голови, було відмовлено у наданні інформації, згідно вищезазначених адвокатських запитів, з посиланням на конфіденційність інформації (а.с. 12).

У листопаді 2011 року Прокуратурою Березпівського району проведено перевірку за зверненням адвоката ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, щодо відмови службовими особами Березнівської міської ради надати інформацію - копію рішення про надання адреси будинку, розташованого по вул. Мазепи, 6а в м. Березне, Березнівського району, Рівненської області.

За наслідком вищезазначеної перевірки прокурором Березнівського району юристом 1 класу ОСОБА_3 14 листопада 2011 року було винесено постанову про порушення дисциплінарного провадження відносно заступника голови Березнівської міської ради ОСОБА_1, за порушення законодавства України про інформацію (а.с. 14-15).

Прокуратурою Березнівського району листом № 63-2310 вих-11 від 09.12. 2011 року було надіслано вищезазначену постанову для розгляду голові Березнівської міської ради (а.с. 13).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про прокуратуру" повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами.

Статтею 4 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань:

1) закріплених Конституцією України незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та економічної системи, прав національних груп і територіальних утворень;

2) гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина;

3) основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад, органів самоорганізації населення.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право порушувати у встановленому законом порядку кримінальну справу, дисциплінарне провадження або провадження про адміністративне правопорушення, передавати матеріали на розгляд громадських організацій.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення закону посадовою особою або громадянином прокурор, його заступник, залежно від характеру порушення закону, виносить мотивовану постанову про дисциплінарне провадження, провадження про адміністративне правопорушення або про порушення кримінальної справи щодо цих осіб.

Постанова про порушення дисциплінарного провадження або провадження про адміністративне правопорушення підлягає розгляду повноважною посадовою особою або відповідним органом у десятиденний строк після її надходження, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи вищезазначених норм Закону України "Про прокуратуру" суд дійшов висновку, що прокурор при виявленні порушень закону має право порушувати у встановленому законом порядку дисциплінарне провадження, про що виносить мотивовану постанову.

Так, система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України визначаються Законом України "Про місцеве самоврядування" від 21.05. 1997, № 280/97-ВР (далі - Закон).

Відповідно до ч. 11 ст. 59 Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення. На вимогу громадян їм може бути видана копія відповідних актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992, № 2657-XII (далі - Закон № 2675-ХІІ).

Згідно абзацу 5 ст. 1 Закону № 2675-ХІІ суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 2675-ХІІ передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2675-ХІІ право на інформацію забезпечується:

- обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення;

- обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

- здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію;

- встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Згідно з ст. 11 Закону № 2675-ХІІ інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 2675-ХІІ за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Частинами 1, 2 ст. 21 Закону № 2675-ХІІ передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Рішенням Конституційного суду України від 30.10. 97 р. № 5-зп встановлено, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. До конфіденційної інформації, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 2675-ХІІ порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01. 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 2939-VI передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI суб'єктами владних повноважень є органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону № 2939-VI обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 24 Закону № 2939-VI відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні необґрунтованого віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм права суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради № 64 від 28 лютого 2011 року є документ, що містить публічну інформацію та інформацію про фізичну особу, яка є інформацією з обмеженим доступом (адреса, майновий стан).

Разом з тим, в адвокатському запиті йдеться про надання інформації не стосовно особи, а щодо рішення виконкому ради про присвоєння номера будинку. Тому, інформація про присвоєння номера будинку за рішенням виконкому Березнівської міської ради не є інформацією з обмеженим доступом.

Крім того, як зазначалося вище, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Таким чином, прокурор Березнівського району у спірній постанові, прийшов до вірного висновку, що всупереч вимогам вищевказаних норм чинного законодавства, виконувачем обов'язків голови Березнівської міської ради ОСОБА_1 було необґрунтовано віднесено рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради № 64 від 28 лютого 2011 року про впорядкування житлових будинків в м. Березне, присвоєння житловим будинкам номерів до інформації з обмеженим доступом та неправомірно відмовлено у наданні інформації, запитуваної адвокатом ОСОБА_6

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті спірної постанови діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач не довів суду обґрунтованості позовних вимог, а відповідач підтвердив правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки субєктом владних повноважень не надано суду жодного доказу щодо понесення витрат повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, то судові витрати із позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокурора Березнівського району юриста 1 класу ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д. П.

Постанова складена в повному обсязі 09.02.12р.