Справа № 2-а-435/11
Суддя: Пантилус О. П.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-435/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2011 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира роти ДПС ДАІ № 1 ОДДЗ підполковника міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності;

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2011 року позивач звернувся з адміністративним позовом, в якому просить поновити йому строк на оскарження та скасувати постанову АР1 № 049303, винесену відповідачем 16 грудня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпроАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 07 січня 2011 року він по пошті отримав зазначену постанову по справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що адміністративне стягнення накладене незаконно та безпідставно, без встановлення факту вчиненого правопорушення, тому постанова підлягає скасуванню. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач встановив, що 01.12.2010р. о 23 год. 05 хв. на 295 км автодороги Харків- Сімферополь позивач керував автомобілем МАЗ-53363, державний номер АР АР з причепом МАЗ-8778110 державний номер НОМЕР_1, та перевозив вантаж насіння соняшника в кількості 27 120 кг, повна маса склала 42 640 кг, без узгодження з ДАІ маршруту руху, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. Пунктами. 1.10, 23.1, 23.2, 23.3, 23.5, 23.6, 23.9, 23.10, 23.11 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) визначено, що вантажний автомобіль і причіп є транспортними засобами, дозволена максимальна маса автопоїзда це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда. Крім того, Правилами визначено два поняття щодо зчеплених в процесі руху транспортних засобів експлуатація транспортного состава та буксирування транспортних засобів. Різниця у зазначених поняттях полягає виключно в наступному: експлуатацією транспортного состава визнається переміщення одним транспортним засобом іншого, якщо це передбачено інструкцією з його (тягача) експлуатації. Також обовязковими умовами експлуатації транспортного состава є відповідність причепа тягачу, наявність страхового з'єднання, єдиної системи сигналізації та освітлення. Для буксирування транспортного засобу наявність вказаних умов не є обовязковою. В оскаржуваній постанові не зазначено, чому відповідач розцінив буксирування транспортного засобу як експлуатацію транспортного состава. При цьому, стаття 132-1 КУпроАП передбачає відповідальність за порушення Правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Зазначені Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року і відповідно до тексту самих Правил не вводять заборони на перевищення загальної маси понад 38 тон двох транспортних засобів, що здійснюють буксирування. Єдиною забороною, введеною Правилами є заборона великоваговому транспортному засобу з повною масою понад 38 тон буксирувати ще один транспортний засіб (п.15). Тобто, в постанові не з'ясовано та жодним чином не аргументовано, чи мало місце адміністративне правопорушення, що є грубим порушенням вимог ст.280 КУпроАП.

Ухвалою суду від 11.02.2011 року позивачу поновлений строк звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом.

В судове засідання позивач не прибув, надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та наполягає на задоволенні позовних вимог, так як відповідач не встановив фактичну вагу вантажу.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав, обставини, якими позивач обґрунтував позовні вимоги не спростував.

Враховуючи неявку сторін, згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог частин 4, 6 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. А також, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі доказів заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею ст. 7 КУпроАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 16 грудня 2010 року відповідачем винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої на ОСОБА_1 накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпроАП.

В постанові відповідачем зазначено, що, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, він встановив, що 01.12.2010р. о 23 год. 05 хв. на 295 км автодороги Харків Сімферополь керував автомобілем МАН, державний номер АР АМ, порушив правила проїзду великовагових транспортних засобів, чим порушив ПДР п.п.22.5 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 -1 КУпроАП.

До постанови доданий протокол серії АР1№203787 від 01.12.2010 року, згідно якого позивач керував зазначеним автомобілем НОМЕР_2, перевозив вантаж, повна маса якого складала 43 тони без узгодження з державтоінспекцією, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 132-1 КУпроАП. В поясненні позивачем вказано, що він здійснював буксирування причепа. Будь які інші документи в справі відсутні.

Відповідно до ст. 251 КУпроАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до п.1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що відсутні докази, які підтверджують встановлення відповідачем будь-яким допустимим способом фактичної маси транспортних засобів чи осьове навантаження, тобто дані про спосіб встановлення маси транспортних засобів, будь які документи, що підтверджують масу 43 тони, вказану у протоколі про адміністративне правопорушення, у справі відсутні.

Порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, відповідно до ст. 132-1 КУпроАП є складом адміністративного правопорушення.

Пунктом 22.5. ПДР передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно до вимог п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМ України, від 18.01.2001, № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1.10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; буксирування це переміщення одним транспортним засобом іншого транспортного засобу, яке не належить до експлуатації транспортних составів на жорсткому чи гнучкому зчепленні або способом часткового навантаження на платформу чи на спеціальне опорне пристосування; експлуатація транспортного состава - транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з'єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо); дозволена максимальна маса - маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима. Дозволена максимальна маса автопоїзда - це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда.

Правилами дорожнього руху України визначено, що вантажний автомобіль і причіп є транспортними засобами. Разом з тим, Правилами визначено два поняття щодо зчеплених в процесі руху транспортних засобів експлуатація транспортного состава та буксирування транспортних засобів. Експлуатацією транспортного состава визнається переміщення одним транспортним засобом іншого, якщо це передбачено інструкцією з його (тягача) експлуатації. Також обовязковими умовами експлуатації транспортного состава є відповідність причепа тягачу, наявність страхового з'єднання, єдиної системи сигналізації та освітлення. Для буксирування транспортного засобу наявність вказаних умов не є обовязковою.

В оскаржуваній постанові не зазначено, чому відповідач розцінив буксирування транспортного засобу (згідно обставин, викладених позивачем в позові), як експлуатацію транспортного состава. Жодних доказів наявності обовязкових умов експлуатації позивачем транспортного состава суду не надано.

Стаття 132-1 КУпроАП передбачає відповідальність за порушення Правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Зазначені Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року і відповідно до тексту самих Правил не вводять заборони на перевищення загальної маси понад 38 тон двох транспортних засобів, що здійснюють буксирування.

Відповідно до вимог ч.ч. 3. 4 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги та обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 2, 3ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитись.

Тобто, діючим законодавством встановлена презумпція вини суб'єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується, у зв'язку з чим повідомлені позивачем обставини справи про рішення відповідача вважаються такими, що відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

З урахуванням викладених обставинах суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог діючого законодавства, за відсутності доказів про наявність складу адміністративного правопорушення та винність позивача і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпроАП.

Керуючись ст.ст. 8-12, 17, 69-71, 100, 158, 160-163,167, 171-2, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову АР1 № 049303 у справі про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпроАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Пантилус