Справа № 219/2062/2014-а
Суддя: Букрєй С. П.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/2062/2014-а
2-а/219/165/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області

ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про визнання дій протиправними, зобов*язання здійснити нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з жовтня 2013 року по березень 2014 року в розмірі 5 292 гривні 00 копійок, стягнення судового збору з Державного бюджету України, допущення негайного виконання постанови суду за один місяць, зобов*язання відповідача надати звіт про виконання постанови суду,-

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації щодо не нарахування та невиплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації здійснити нарахування їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації їй доплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року в сумі 5292 гривні 00 копійок, стягнути з Державного бюджету України на її користь судовий збір в розмірі 182 гривні 70 копійок, допустити негайне виконання постанови суду в межах стягнення суми за один місяць, зобов*язати відповідача надати суду звіт про виконання постанови у справі, установивши відповідачу строк для подання такого звіту. Позов обґрунтований приписами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Позивач посилаючись на вказаний закон вважає, що відповідач протягом спірного періоду часу неправомірно виплачував їй допомогу по догляду на дитину в неналежному розмірі, чим порушив її права на гарантовану державою матеріальну підтримку материнства та належний соціальний захист.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але надав заяву, в якій зазначив, що на позовних вимогах наполягає та просить суд розглядати справу у її відсутність.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить відмовити у позові, про що надала письмові заперечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, суд ухвалив про розгляд справи у письмовому провадженні.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем та відповідачем, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про його народження серія І-НО № 502205.

ОСОБА_2 перебуває на обліку як особа застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування. Після народження сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення з заявою про призначення усіх видів допомоги, яку було зареєстровано, що не заперечується відповідачем. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років була призначена у розмірі 130 грн. щомісячно відповідно до її заяви, що вбачається з довідки про отримання допомоги, з терміном до лютого 2014 року.

Відповідач у запереченнях щоду позову посилається на те, що допомогу призначено відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2001 року № 1751, та вважає, що джерелом заявленої позивачем вимоги є кошти Державного бюджету України, а відтак при вирішенні питання щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно . Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до статті 6 Закону 2240-ІІІ, позивач не підлягає загальнообов*язковому державному соціальному страхуванню у зв*язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, тому норми статті 43 Закону 2240-ІІІ на позивача не поширюються.

Частиною 1 ст. 15 Закону України від 21.11.1992 р. «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (зі змінами в редакції Закону від 22.03.2001 р.) визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 р. № 107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII), дія якого поширювалася на осіб, незастрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ (зі змінами та доповненнями до нього), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-XII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40 - 44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними певні положення Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40 - 44 Закону № 2240-III. Пунктом 2розділу III Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дати проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-XII.

Стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування із змінами, внесеними згідно із Законом N 5458-VI від 16.10.2012 року, визначає, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Зокрема, статтями 42, 43 зазначеного закону в редакції до дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007 р. № 107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року), які відновили свою дію та є чинними з дати прийняття та проголошення Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у період цієї відпустки. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі, зазначеній у частині першій статті 42 цього Закону, яка фактично здійснює догляд за дитиною, щомісяця з дня надання відпустки для догляду за дитиною по день її закінчення, але не більш як по день досягнення дитиною трирічного віку включно (стаття 44). Статтею 43 Закону України від 18.01.2001 р. № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі Закон № 2240-ІІІ), було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Саме на виконання цього закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2001 року № 1751.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (далі по тексту - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-III призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, жодної постанови на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI не приймалося. Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися. В подальшому, ані Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», ані іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги, ніж в Законах № 2811-ХІІ та № 2240-ІІІ.

З вищенаведеного вбачається, що спір між сторонами виник щодо виплати допомоги з вересня 2013 року особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2012 року в справі №21-410а12. Відповідно до ст.244-2 КАС України, рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно частини першої статті 4 Закон № 2240-III право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що своїми діями відповідач, призначивши допомогу по догляду за дитиною до 3х років, у розмірі 130 грн. щомісячно, що менше ніж встановлений ст..43 Закону № 2240, порушив права позивача на гарантовану державою матеріальну підтримку материнства та належний соціальний захист, який гарантується державним соціальним забезпеченням, що має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, а тому його дії слід визнати протиправними. Посилання відповідача, що позивачем невірно обґрунтовані позовні вимоги приписами Закону № 2240 є хибними за наведених вище положень чинного законодавства України.

14 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом .

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою ст.99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом в частині вимог з 01.10.2013р. по 13 .10.2013р. з пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом від позивача не надійшла.

Таким чином вказаний адміністративний позов в частині вимог з 01.10.2013р. по 13 .10.2013р . поданий після закінчення шестимісячного строку, передбаченого ст. 99 КАС України, поважних причин пропуску строку звернення до суду судом не встановлено, тому суд залишає позов в зазначеній частині вимог без розгляду відповідно до ст. 100 КАС України.

Отже, на відносини щодо виплати з 14.10.2013 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, поширюються норми Закону №2240-ІІІ, відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації здійснити нарахування позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно із Законом України "Про державний бюджет на 2013 рік" та Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2013 р. - 972 грн. , з 1 грудня 2013 р. - 1032 грн.; з 1 січня 2014 р. - 1032 грн.

Таким чином недоплата з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року становить: 4938 гривень 91 копійка із розрахунку: з 14.10.2013 року по 31.10. 2013 року: (972 грн. : 31день ) *18 днів - ( 130.00 грн. : 31день ) * 18 днів = 488 гривень 91 копійка; з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року: (972 грн. * 1 місяць) - ( 130.00 грн. * 1 місяць) = 842.00 грн.; з 01.12.2013 року по 31.03.2014 року: (1032 грн. х 4 місяця) - ( 130.00 грн. х 4 місяця) = 3608 гривень 00 копійок, а всього: 488.91 грн. + 842.00 грн. + 3608.00грн. = 4938 гривень 91 копійка.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України - суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням того, що законодавством передбачено і примусове виконання постанови, суд вважає недоцільним застосувати і судовий контроль за виконанням судового рішення, відповідно до ст.. 267 КАС України.

Також суд вважає, що вимога позивача про негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць за період з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року , підлягає задоволенню , що буде відповідати положенням статті 256 КАС України.

Відтак, беручи до уваги все вищевикладене, всебічно і повно проаналізувавши норми законодавства, діючі на час виникнення спірних правовідносин, а також з'ясувавши всі фактичні обставини, що були предметом розгляду у даній справі, об'єктивно оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази, які мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, в їх сукупності, - суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації щодо не нарахування та невиплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації здійснити нарахування позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації на користь позивача недоотриману щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року в сумі 4938 гривень 91 копійка, що по своїй суті, є практичним способом та ефективним механізмом захисту прав позивача, який відповідатиме принципу верховенства права. Допустити негайне виконання постанови з підстав, визначених частиною першою статті 256 КАС України, в частині стягнення суми за один місяць за період з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року , в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Також, відповідно до ст.94 КАС України з Державного бюджету України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати , понесені позивачем, відповідно до розміру задоволених вимог , а саме в сумі 170 гривень 51 копійка.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70-72, 86, 122,159-162, 163,167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про визнання дій протиправними, зобов*язання здійснити нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з жовтня 2013 року по березень 2014 року в розмірі 5 292 гривні 00 копійок, стягнення судового збору з Державного бюджету України, допущення негайного виконання постанови суду за один місяць, зобов*язання відповідача надати звіт про виконання постанови суду задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації щодо не нарахування та невиплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області здійснити нарахування ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації ( 84500, м. Артемівськ, вулиця Артема, 69 , ) на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 недоотриману щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 14 жовтня 2013 року по 31 березня 2014року в сумі 4938 гривень 91 копійку.

Допустити негайне виконання постанови з підстав, визначених частиною першою статті 256 КАС України, в частині стягнення суми у межах суми платежу за один місяць за період з 17.09.2013 року по 28.02.2014 року на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з Артемівського районного бюджету Донецької області на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер за рахунок часткового повернення сплаченого судового збору суму у розмірі 170 гривень 51 копійку.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена у нарадчій кімнаті у єдиному примірнику.

Суддя С.П.Букрєй