Справа № 2а-568/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 р. Справа № 39195/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на постанову Франківського районного суду м.Львова від 21.03.2011р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

27.01.2011р. позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова неправомірними та стягнути з відповідача недоплачене підвищення до пенсії за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Ухвалою суду від 01.02.2011 року. позовну заяву про визнання дій управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова неправомірними та стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії в частині вимог з 01.01.2009р. по 26.07.2010 року. - залишено без розгляду, відповідно до ст.99, 100 КАС України.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 21.03.2011р. заявлений позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 27.07.2010 року. по 31.12.2010р. включно, з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та зобовязано пенсійний орган провести позивачу нарахування та виплату підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 27.07.2010 року. по 31.12.2010р. включно, з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову по справі про відмову в позові.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що встановлений ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може використовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій; приписами Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено проведення фінансування з Державного бюджету України, а не з коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дітей війни, а тому вона має право на встановлене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії.

Безспірно встановлено, що позивач є дитиною війни та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) мала право на отримання підвищення виплачуваної йому пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу нарахування та виплати недоплаченого підвищення до пенсії за 2010 рік, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню, так як Законом України "Про Державний бюджет на 2010 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей" не зупинено. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2010 роки, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, відповідач у 2010 році, повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни".

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачу в передбаченому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" розмірі за вказаний період, колегія суддів не вбачає.

У звязку з тим, що функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивача здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова, а також виходячи з вимог п.15 Положення про Пенсійний фонду України, затв. постановою КМ України №1261 від 24.10.2007р., відповідний обовязок слід покласти на відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобовязань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України").

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м.Львова від 21.03.2011р. по справі №2а-568/11 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі,

Головуючий суддя М.П.Кушнерик

Судді В.М.Багрій

ОСОБА_2