Справа № 802/1663/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1663/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

19 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача - ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, державного виконавця Староміського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Кучми Олександра Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Староміського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Державного виконавця Староміського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Кучми Олександра Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №47295189 від 28.04.2015.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 13 липня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування, незаконної та необґрунтованої на думку скаржника, постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. Аргументуючи доводи апеляційної скарги, позивач вказує на те, що він не наділений повноваженнями щодо встановлення права земельного сервітуту, тому позбавлений можливості виконати рішення суду ухваленого на користь ОСОБА_3, в той час, к постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зокрема зазначено, що розміщений позивачем металевий контейнер на водопровідному вводі до його житлового будинку демонтовано виконавчою службою, а не позивачем.

Відповідач не скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України щодо надання письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача.

Також, відповідач не направив до суду апеляційної інстанції свого уповноваженого представника, що у відповідності до вимог частини 4 статті 196 КАС України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули до суду апеляційної інстанції, а саме представника позивача - на підтримання доводів апеляційної скарги, третьої особи - на підтримання рішення суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом з матеріалів справи встановлено, що на виконанні Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ перебуває виконавчий лист Вінницького міського суду Вінницької області №127/16138/13-ц від 09.04.2015 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 площею 15 кв.м., у тому числі земельна ділянка, яка виділена у спільне користування 1,0 кв.м. та земельна ділянка, яка виділена у користування ОСОБА_4 14,0 кв.м., згідно варіанту №1 висновку судової земельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 30.12.2013 №38.

20.04.2015 державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Кучмою О.В. на виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №127/16138/13-ц виданого 09.04.2015, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВН №47295189, якою боржнику встановлено строк для добровільного виконання вимог постанови, а саме до 27.04.2015.

Вказана постанова отримана боржником 27.04.2015, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, проте у встановлений державним виконавцем строк не була виконана, про що державним виконавцем складено Акт від 28.04.2015.

У зв'язку з невиконанням рішення суду, 28.04.2015 відповідачем винесена постанова ВП №47295189 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1020,00 грн., незгода позивача з якою і слугувала зверненню з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що державний виконавець, при винесенні оскарженої постанови, діяв в межах наданих йому повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких міркувань.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до положень частини 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14.

Судом встановлено та не спростовано позивачем, що позивачем постанову про відкриття виконавчого провадження отримано 27 квітня 2015 року, позивач із заявою про поновлення строку для добровільного виконання рішення до відповідача не звертався, рішення суду позивачем у добровільному порядку не виконано, як наслідок, примусове виконання рішення розпочалось 28 квітня 2015 року, відтак відповідачем правомірно винесено спірну постанову про стягнення виконавчого збору ВП №47295189 від 28.04.2015.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що доводи відповідача про відсутність в нього обов'язку виконувати рішення суду, оскільки він не наділений правом встановлювати земельний сервітут є безпідставними.

Власне, як встановлено зі змісту рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 квітня 2014 року на виконання якого видано виконавчий лист від 22.04.2014, що перебував на виконанні у відповідача та з показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допитаних в суді першої за участю яких, в якості понятих, державним виконавцем Староміського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Кучмою О.В. встановлено, що в наданий для самостійного виконання строк рішення суду не виконано) на території водопровідного вводу на житловий будинок АДРЕСА_2 знаходиться металевий контейнер, який, на момент виходу державного виконавця за адресою позивача, демонтований не був, чим перешкоджав у повній мірі користуватися ОСОБА_3 водопровідним вводом.

Таким чином, саме вчинення позивачем дій по демонтажу металевого контейнеру і вимагалась згідно рішення суду, у виконавчому провадженні №47295189, а не встановлення права земельного сервітуту як вважає позивач.

Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскарженого судового рішення.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року ОСОБА_4 до закінчення апеляційного розгляду справи відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року.

Враховуючи наведене, у відповідності до вимог частини 2 статті 88 КАС України та статті 94 КАС України, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 913 грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, сплату якого відстроченого згідно з ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.