Справа № 2-а-821/10
Суддя: Гуцол В. І.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бершадський районний суд Вінницької області
№ 2-а-821/2010р.
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 грудня 2010 року Бершадський районний суд Вінницької області

В складі головуючого судді Гуцола В.І.

при секретарі Терлецькій О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії з тих підстав, що як стверджує, вона є дитиною війни. Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Вона, як дитина війни, наділена державою відповідним статусом дитини війни. Даний статус включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено право на отримання надбавки до пенсії. Просить визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати управління ПФУ у Бершадському районі Вінницької області здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги з урахуванням ст. 6 вищевказаного Закону, а саме у розмір 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2007-2009 роки та за 11 місяців 2010 року.

Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримує.

Представник відповідача надав суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні даної справи суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Позивачка ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнана дитиною війни.

Відповідачем цей факт не заперечується.

Відповідно до ст. 6 цього Закону позивачка має право на підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. ОСОБА_2 був опублікований 22 березня 2006 року і набрав чинності 2 квітня 2006 року.

Конституційний Суд України в Рішенні від 3.10.1997 р. № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Законом України від 19 грудня 2006 року "Про Державний бюджет на 2007 рік", зокрема пунктом 12 ст. 71, було зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ст.111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007" щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, із 1 січня по 9 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи ст.111 Закону України від 19.12.2006 року "Про Державний бюджет на 2007 рік" як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"

Після прийняття Конституційним Судом вказаного Рішення знову почали діяти положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто з часу прийняття цього Рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком і позивачка ОСОБА_1 з цього часу набула право на 30 % підвищення до пенсії.

Законом України від 28.12.2007 року "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деякий законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі, встановленому для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів". Зазначені зміни набрали чинності з 1.01.2008 року.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, із 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у редакції цього Закону від 18.11.2004 року, поновили свою дію з 22 травня 2008 року із цього числа позивачка ОСОБА_1 має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитина війни. Статтею 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надавалось право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати, відповідно, її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Тому нарахування та виплата у 2009 році ОСОБА_1, як дитині війни, підвищення до пенсії повинно було здійснюватись відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" без будь-яких обмежень.

Законних підстав для не нарахування та невиплаті позивачеві підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком у 2010 році згідно зі ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у відповідача не було.

Ухвалою суду від 14.12.2010 року позов у частині визнання протиправними дій відповідача та зобовязання його вчинити дії за період з 2006 року по 28 травня 2010 року залишений без розгляду.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи протиправність дій управління Пенсійного фонду у

Бершадському районі, з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії, виходячи з 30% мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України «"Про соціальний захист дітей війни» 29 травня 2010 року по день винесення рішення, тобто по 14.12.2010 року.

На підставі вищенаведеного, ст. 22 ч.3, 41, 46 Конституції України, ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 158-163, 256 ч.1п.1 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області щодо не здійснення перерахунку підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 29 травня 2010 року по 14 грудня 2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області перерахувати і виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, розмір якої становить розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» за період з 29 травня 2010 року по 14 грудня 2010 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору (державного мита) 3 гривні 40 копійок.

Постанову в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області проведення перерахування та виплати ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання .копії постанови.

СУДДЯ