Справа № 22-а-531/11
Суддя: Краснокутська О. М.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-531/11
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22а - 531/ 10 Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

11травня 2011 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.

Суддів: Краснокутської О.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Петровій О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про поновлення пропущеного строку та про оскарження бездіяльності Управління Пенсійного фонду України і здійснення перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної суми допомоги Дітям війни

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

В позовній заяві зазначала, що відповідно до ст.. 1 Закону України від 18.11.2004 року „Про соціальний захист дітей війни вона має статус дитини війни. Згідно ст.. 6 цього Закону з 01.01.2006 року повинна виплачуватись соціальна допомога в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. На протязі з 2006 року по теперішній час така соціальна допомога не виплачувалась. Вважає ці дії відповідача такими, що суперечать чинному законодавству. Просила суд поновити строк для звернення до суду, визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя щодо не здійснення перерахунку та невиплати їй у повному обсязі надбавки до пенсії згідно Закону України Про соціальний захист дітей війниза період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо не нарахування та невиплати надбавки до пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року протиправними.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 надбавку до пенсії згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з відрахуванням отриманих сум підвищення у цей період.

В апеляційний скарзі про скасування постанови і ухвалення нової постанови про відмову у позові Управління пенсійного фонду посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній адміністративній справі є право позивача на отримання у 2007 році передбаченого ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та захист цього права від порушень з боку органів пенсійного фонду, які полягають у бездіяльності субєкта владних повноважень, уповноваженого державою на надання визначених Законом України „Про соціальний захист дітей війни пільг.

Судом першої інстанції встановлено, і цього не заперечують сторони у справі, що позивач має статус „дитини війни, що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, які встановлені Законом України „Про соціальний захист дітей війни, утому числі і ст.. 6 цього Закону, якою встановлено право на підвищення пенсії, яка нараховується та сплачується особам, які мають статус „дитини війни, на 30% мінімальної пенсії за віком.

На порушення вимог діючого законодавства у 2007 році вказана надбавка до пенсії позивачеві не призначалася, не нараховувалася та не виплачувалася.

Відповідно до Преамбули Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичу вального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Аналіз норм ст. 58 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, п. 15 Положення „Про Пенсійний фонд України, ст.. ст.. 21, 22, 87 Бюджетного кодексу України дають можливість зробити висновок про те, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, позивачу (який має статус дитини війни) покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Оскільки функції з призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат діючим законодавством покладено на органи Пенсійного фонду України, тому відповідач у справі, заперечуючи проти адміністративного позову, відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України , повинен був довести правомірність своєї бездіяльності щодо своєчасного не нарахування та несплати позивачу надбавки до пенсії, яка передбачена ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, але таких доказів відповідачем під час розгляду справи суду не було надано.

Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, встановлює Закон України „Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст.. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 1 ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки це суперечить вимогам ст.. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування - колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування).

Відсутність підстав для застосування мінімального розміру пенсії за віком, який встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, до правовідносин , що виникають внаслідок визначення розміру пенсій на підставі інших Законів ніж вищезазначений, дає підстави стверджувати про наявність прогалин у законодавчому регулюванні виплат, передбачених ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни громадянам, які мають статус дитини війни, при цьому прогалина полягає в частині відсутності механізму визначення мінімальної пенсії за віком, від розміру якої на 30% мають підвищуватись виплати громадянам, які мають статус дитини війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни.

Нормами чинного процесуального законодавства, зокрема п. 4 ст. 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, а п. 7 ст. 9 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Вищенаведені обставини, норми чинного процесуального законодавства свідчать про те, що застосування судом першої інстанції у якості розрахункової величини для обчислення мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму, який обчислено відповідно до норм ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є правильним, оскільки у даному випадку судом першої інстанції застосовано аналогію закону, а статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) певні норми законодавства України, у тому числі, п. 12 ст. 71 та ст.. 111 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік.

Доводи відповідача про відсутність коштів і порядку розрахунку підвищення до пенсії не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення з огляду на можливість відповідача звернутися за встановленням порядку виконання судового рішення.

З урахуванням наведених обставин постанова відповідає вимогам закону і скасуванню чи зміні не підлягає.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, у тому числі є обовязковим до врахування усіма судами України при вирішенні спорів, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи по суті заявлені позивачем позовні вимоги, прийшов до правильного висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання бездіяльності відповідача неправомірною та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу надбавку до пенсії, згідно ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни починаючи з 09.07.2007 року (дата прийняття рішення Конституційним Судом України) по 31.12.2007 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з п. 2 Рішення Конституційного Суду України №15-рп/2000 від 14.12.2000 року, в якому міститься розяснення стосовно того, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи обєктивно, повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволені частково, порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією під час розгляду даної справи не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі залишити без змін.

З урахуванням наведених обставин постанова відповідає вимогам закону і скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя відхилити.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2010 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: