Справа № 2а-1331/10
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 р. Справа № 4890/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 15 листопада 2010р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання до проведення перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

12.10.2010р. позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила поновити строк звернення до суду; зобовязати пенсійний орган нарахувати недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період 2007р., 2008р., 2009р. та 8 місяців 2010р., а також нараховувати надалі, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вподальшому, позивачкою подано позовну заяву з уточненнями позовних вимоги, а саме просить поновити пропущений строк для звернення до суду; визнати дії відповідача неправомірними та зобов»язати нарахувати і виплатити недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 2007 року по жовтень 2010р.

Постановою суду від 15.11.2010р. заявлений позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської області щодо відмови позивачу у нарахуванні і виплаті недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»; зобов»язати пенсійний орган нарахувати та виплатити недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та згідно з ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і визначеному Законом України «Про державний бюджет України» на відповідні роки, з 12 квітня 2010 року з врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову по справі про відмову в позові.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що після прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. зміни до Законів України про Державний бюджет на відповідні роки не вносилися, законодавчим органом не приймалися акти на виконання вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати розміри спірного підвищення до пенсії.

Встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може використовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій; приписами Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено проведення фінансування з Державного бюджету України, а не з коштів Пенсійного фонду України.

Також, судом першої інстанції не встановлено кінцевої дати перерахунку пенсії, а задоволено позовні вимоги на майбутнє.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дітей війни, а тому вона має право на встановлене ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії, оскільки дія статті не зупинялась, а тому вимоги за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., є підставними, з врахуванням рішення Конституційного суду України від 09.07.2007р. та від 22.05.2008р.

Також, Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не обмежувались виплати протягом 2009-2010р.р.

Підстав для поновлення строку передбаченого ст.99 КАС України, суд не вбачав.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується частково з наступних підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є дитиною війни та відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) мала право на отримання підвищення виплачуваної їй пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської обл.

Разом з тим, при зверненні до суду позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.99 КАС України та не наведено поважних причин його пропуску. Посилання те, що про порушення своїх прав дізналась лише після отримання листа-відмови, тому причину пропущення строку на звернення до суду вважає поважною, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.100 КАС України - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що в частині позовних вимог позивача про визнання неправомірними дій відповідача та зобов»язання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни з 2007р. по 11.04.2010р. включно, позов слід залишити без розгляду.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу нарахування та виплати недоплаченого підвищення до пенсії за 2010 рік, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню, так як Законом України "Про Державний бюджет на 2010 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей" не зупинено. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2010 роки, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, відповідач у 2010 році, повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни".

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачу в передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни розмірі за вказаний період, колегія суддів не вбачає.

У звязку з тим, що функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивача здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської обл., а також виходячи з вимог п.15 Положення про Пенсійний фонду України, затв. постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р., відповідний обовязок слід покласти на відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України Про соціальний захист дітей війни доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобовязань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, чинним законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, тому слід застосовувати цей розмір.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання відповідача виплачувати підвищення до пенсії надалі, то вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, при цьому належить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської обл. щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 12.04.2010р. до 31.10.2010р. включно (згідно позовних вимог), із урахуванням вимог ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, протиправними; зобовязати відповідача провести нарахування і виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниза період з 12.04.2010р. до 31.10.2010р. включно, із урахуванням вимог ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та проведених виплат за вказаний період.

При цьому у порядку ст.94 КАС України також підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 01 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 100, 160, 195, 196, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської області задоволити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 15.11.2010р. скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Відмовити в поновленні строку звернення до суду.

Адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача та зобов»язання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни з 2007р. по 11.04.2010р. включно - залишити без розгляду.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської обл. щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 12.04.2010р. до 31.10.2010р. включно, із урахуванням вимог ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші Івано-Франківської обл. провести ОСОБА_1 нарахування і виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 12.04.2010р. до 31.10.2010р. включно, із урахуванням вимог ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 01 (одна) грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: В.М.Багрій

ОСОБА_2