Справа № 685/489/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 685/489/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Самойлович А.П.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

18 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управлінням Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до управлінням Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до управління ПФ України в Теофіпольському районі про призначення пенсії, комісія при Головному управлінні ПФ України в Хмельницькій області своїм рішенням від 15 січня 2015 року № 1 відмовила позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періоди його роботи з 01.04.1980 року по 28.02.1990 року в колгоспі «Більшовик», оскільки робота на посаді тракториста не підтверджена первинними документами та відсутні відомості про реорганізацію з правонаступництвом колгоспу «Більшовик» в СТОВ «Новатор», а також з 01.03.1990 року по 30.09.1997 року в колективному агропідприємстві «Случ», оскільки робота на посаді тракториста не підтверджена первинними документами.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача являється протиправним та необґрунтованим, яке винесене з порушенням норм чинного законодавства. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) в редакції, чинній на час досягнення позивачем 55-річного віку, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно з п. 1 роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.92 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

За статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв. Під час обчислення стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.

Відповідно до п. 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників» (була чинна на час внесення записів до трудової книжки позивача до 1991 року) установлено, що трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Згідно зі статтею 62 Закону N 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 року № 162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 17 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено судом, 12 жовтня 2014 року позивачу виповнилося 55 років, 08 грудня 2014 року він звернувся до управління ПФ України в Теофіпольського р-ну з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Як вбачається з трудової книжки колгоспника НОМЕР_1, з 1 квітня 1980 року по 1 березня 1990 року позивач працював в колгоспі «Більшовик» трактористом.

28 лютого 1990 року ОСОБА_2 прийнятий в члени агропідприємства «Случ» смт. Базалія Теофіпольського району, де був прийнятий на роботу в тракторну бригаду трактористом, на цій посаді працював до звільнення 30 вересня 1997 року.

Суд не вбачає, як підставу для відмови в зарахуванні до пільгового стажу, виконання запису № 1 від 28.02.1990 року про прийняття позивача в тракторну бригаду трактористом, двома видами чорнил, оскільки чинною на момент внесення даного запису Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162, не передбачена заборона внесення одного запису різними чорнилами.

Відповідно до довідки Теофіпольського районного трудового архіву від 23 вересня 2014 року № 538 позивач працював в колгоспі «Червоний партизан»; агрофірмі «Случ» смт. Базалія з 1990 по 1991 роки механізатором, а з 1992 року механізатором-трактористом.

Свідок ОСОБА_3, у суді першої інстанції зазначив, що в колгоспі в с. Богданівка Волочиського району після демобілізації з лав Радянської Армії, в якій проходив службу в 1979 та 1980 роках, працював трактористом, а з 1985 року бригадиром тракторної бригади. Зазначив, що він, і ОСОБА_2 працювали на гусеничних тракторах Т-70 по обробітку цукрових буряків, ОСОБА_2 працював до свого звільнення, оскільки після одруження він переїхав проживати до дружини в Теофіпольський район.

Свідок ОСОБА_5, також зазначив в суді першої інстанції, що з 1981 року працював трактористом тракторної бригади колгоспу «Більшовик» с. Богданівка Волочиського р-ну, після демобілізації з 1984 повернувся на роботу в той же колгосп, де працював трактористом на тракторах Т-40, Т-70, зернозбиральному комбайні СК-5 «Нива». В цей же період часу на тракторі Т-70 «Молдаванин» працював ОСОБА_2 до свого звільнення та переїзду на інше місце проживання.

Усі свідки, робота яких на посаді тракториста в період роботи позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні у суді першої інстанції трудовими книжками, пояснили, що робота на тракторі Т-70 по обробітку цукрових буряків займає увесь сезон з ранньої весни і до пізньої осені та складається з обробітку ґрунту, посіву, кількох розпушувань та обприскувань, збору урожаю та його вивезення, а в зимовий період всі трактористи зайняті ремонтом техніки або іншими роботами на тракторі в колгоспі.

Таким чином, в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт роботи позивача на посаді тракториста за період з 1980 по 1997 рік, а також необґрунтованість відмови в зарахуванні до стажу позивача роботи через відсутність зазначення назви посади у первинних документах, тому рішення комісії про відмову є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком 08 грудня 2014 року, тобто в межах тримісячного строку з дня досягнення пенсійного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.

При винесенні постанови суд, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, вийшов за межі позовних вимог, так як це необхідно для повного захисту права позивача, а саме, необхідним зобов'язати управління ПФ України в Теофіпольському районі, як орган, який призначає пенсію, призначити позивачу пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 13 жовтня 2014 року, оскільки підстави для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, на які посилався відповідач, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.