Справа № 2-а-1427/11
Суддя: Шишилін О. Г.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1427/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2011 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.

при секретарі Матус Т.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

представник третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління культури і туризму Маріупольської міської ради, третя особа начальник управління культури і туризму Маріупольської міської ради, третя особа Маріупольська міська рада про визнання незаконним (скасування) наказу №24-к від 04.04.2011 року, про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління культури і туризму Маріупольської міської ради в якому просить визнати незаконним наказ №24-к від 04.04.2011р. про її звільнення та поновити на роботі с дня звільнення, тобто з 04.04.2011р., стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. за моральні страждання в звязку із незаконним звільненням посилаючись на те, що з 01.06.2006р. вона займала посаду заступника начальника начальника відділу культурно-досугової діяльності управління культури і туризму Маріупольської міської ради та перебуваючи на цій посаді мала статус державного службовця. 3.02.2011р. ії ознайомили з рішенням Маріупольської міської ради від 28.01.2011р. №6/3-165 «Про оптимізацію структури і загальної чисельності апарату міської ради та його виконавчих органів»та наказом №7-к «Про попередження про наступне вивільнення працівників»яким повідомлено, що 04.04.2011р. її та інших працівників буде звільнено у звязку із змінами в організації виробництва і праці. Після настання зазначеного строку її було звільнено на підставі наказу №24-к від 04.04.2011р. за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з формулюванням причин звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці. Вважає що звільнення пройшло не в законному порядку оскільки насправді ніяких змін в організації виробництва і праці у відповідача не було і в порушення трудового законодавства відповідач пропонував їй іншу посаду не в управлінні, яка не повязана з проходженням державної служби тому вона була вимушена відмовитись від запропонованої іншої роботи. Із звільненням не згодна вважає що воно проведено з порушенням вимог діючого законодавства, внаслідок незаконних дій відповідача їй було завдано моральних страждань. Просить суд визнати незаконним (скасувати) наказ №24-к від 04.04.2011 року, поновити на роботі з дня звільнення, тобто з 04.04.2011р., стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду в розмірі 5000грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги надав суду пояснення аналогічно викладеному у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав надав аналогічні пояснення. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення та пояснив що звільнення ОСОБА_1 відбулося без порушення трудового законодавства. Позивача було звільнено з роботи у звязку з тим, що відповідно до рішення Маріупольської міської ради №6/3-165 від 28.01.2011р. скорочується штатна чисельність Управління культури і туризму міської ради, та утворюється нова штатна чисельність згідно додатку №10 до рішення. Відповідно до якого скорочується дві штатні одиниці в тому числі і штатна одиниця на якій працював позивач. У звязку з скороченням штату ОСОБА_1 було попереджено за 2 місяці про наступне вивільнення та запропоновано їй іншу роботу від якої вона відмовилась. Тому 4.04.2011р позивача було звільнено з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з формулюванням причин звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці. Твердження позивача про те, що вона мала статус держслужбовця помилкові, тому що проходження служби в органах місцевого самоврядування відбувається відповідно до ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», а не до ЗУ «Про державну службу».

Третя особа ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог вказував на те, що процедуру звільнення ОСОБА_1 провів у відповідності до закону.

Представник третьої особи Маріупольської міської ради ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позову надав письмові заперечення та аналогічні пояснення які надані відповідачем.

Вислухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд приходе до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби відносяться до юрисдикція адміністративних судів. П.15 ч.1 ст.3 КАС України визначено поняття публічна служба діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Згідно ч.3 ст.18 КАС України справи, щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до змісту ст.140 Конституції України, ч.1 ст.5, ч.1 ст.11, ст..54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»Управління культури і туризму Маріупольської міської ради входе до системи органів місцевого самоврядування м. Маріуполя. Нормативним актом який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Як вбачається з записів трудової книжки ОСОБА_1 01.06.2006р. наказом №66 к від 30.05.2006р. (а.с.107) прийнята на посаду начальника культурно-досугового відділу, заступника начальника управління культури і туризму Маріупольської міської ради на умовах строкового договору. 01.12.2006р. наказом №179к від 30.11.2006р. (а.с.104) прийнята на конкурсній підставі на посаду заступника начальника начальника відділу культурно-досугової діяльності управління культури і туризму. 01.12.2006р. розпорядженням №453се від 08.12.2006р. (а.с.108) ОСОБА_1 привласнено 11 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування та прийнято присягу посадової особи органу місцевого самоврядування (а.с.109). 01.12.2008р. розпорядженням №513л від 27.11.2008р. позивачу привласнено 10 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування посади віднесеної до 5 категорії (а.с.13). За таких обставин вбачається, що ОСОБА_1 мала статус посадової особи органу місцевого самоврядування.

В межах повноважень Маріупольською міською радою 28.01.2011р. прийнято рішення №6/3-165 (а.с.122-125) «Про оптимізацію структури загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів»п.1.2 пп.1.2.23 якого в Управлінні культури і туризму міської ради вирішено скоротити 2 штатні одиниці та Додатком №1 затверджено нову загальну чисельність апарату міської ради і його виконавчих органів. Додатком №10 до зазначеного рішення визначено нову структуру і штатну чисельність управління культури і туризму міської ради, яка складається из 9,5 штатних одиниць, де посада «заступник начальниканачальник відділу культурно-досугової діяльності», яку займав позивач відсутня. На час який передував звільненню ОСОБА_1 з роботи, штатний розпис складав 11,5 посад (а.с. 114). Одже з аналізу штатних розписів вбачається, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення штату працівників.

Згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Ст. 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 2 місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років частина шоста статті 179КЗпП України), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням.

Судом встановлено що 03.02.2011р. позивача було ознайомлено з рішенням Маріупольської міської ради №6/3-165 «Про оптимізацію структури загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів»та відповідно до наказу начальника управління культури і туризму міської ради №7-к від 03.02.2011р. попереджено про наступне вивільнення, про що в наказі є підпис позивача (а.с.100-101). Тобто позивач був повідомлений про наступне вивільнення більше ніж за 2 місяці. Листом від 09.02.2011р. №014-129 відповідачем було запропоновано позивачу іншу роботу в підпорядкованих управлінню закладах (а.с.99) про що міститься її підпис в зазначеному листі. Але позивач відмовився від переведення на цю роботу, суду повідомив, що відмова звязана у звязку з тим, що запропоновані посади не повязані з державною службою.

На час звільнення позивач не був вагітною, дітей віком до шести років не має, вона не є одинокою матірю при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда. Тому гарантії передбачені ст.179,184 КЗпП України на позивача не поширюються.

Судом встановлено, що позивач згідно посадової інструкції (118-120) перебував на керівній посаді в структурі виконавчого органу міської ради. Позивач не був членом первинної профспілкової організації, взноси не сплачував. Відповідно до ч.1 п.п. 5,6,7 ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими обєднаннями громадян. Одже звільнення ОСОБА_1 допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

При таких обставинах відповідачем в повному обсязі додержано положень законодавства про працю, яке регулює порядок звільнення працівника з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. Тому наказ №24-к від 04.04.2011 року начальника Управління культури і туризму Маріупольської міської ради про звільнення ОСОБА_1 з формулюванням причин звільнення «у звязку із змінами організації виробництва і праці»є таким, що відповідає вимогам закону.

Враховучи те, що звільнення позивача відбулося в порядку передбаченому трудовим законодавством, вимоги щодо поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 23, 159-163 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління культури і туризму Маріупольської міської ради, про визнання незаконним (скасування) наказу №24-к від 04.04.2011 року, про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя.

Суддя