Справа № 825/2262/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернігів

18 серпня 2015 року 14:35 Справа № 825/2262/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участі секретаря Кондратенко О.В.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Районного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства ''Корюківкаліс'' до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17.07.2015 Районне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство ''Корюківкаліс'' (далі РКСЛП «Корюківкаліс») звернулося до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Чернігівська ОДА), в якому просить визнати протиправними дії відповідача, виражені у відмові в наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки лісового фонду орієнтовною площею 583,50 га на території Корюківської міської ради, за межами населеного пункту, для реєстрації права держави на землях лісового фонду за межами населених пунктів та права постійного користування цими землями належним користувачем та зобовязати відповідача повторно, із врахуванням статті 19 Конституції України та статті 123 Земельного кодексу України, розглянути клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки лісового фонду орієнтовною площею 583,50 га. для реєстрації права держави на землях лісового фонду за межами населених пунктів та права постійного користування цими землями Районним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством «Корюківкаліс».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач листами від 20.05.2015 № 114 та від 20.06.2015 №159 звернувся до Чернігівської ОДА з клопотанням про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення лісового господарства та оформлення відповідних правовстановлюючих документів, що посвідчують право постійного користування. Проте, листом від 03.07.2015 №03-09/3040 у наданні такого дозволу відповідачем було відмовлено. Позивач вважає таку відмову протиправною.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001, на яке міститься посилання в клопотанні, не може бути підставою для користування відповідними ділянками лісового фонду, а є лише підставою для оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Зокрема, частина 4 ст. 19 Земельного кодексу України від 18.12.1990 (у редакції, що діяла на момент прийняття рішення) надавала повноваження обласним радам розпоряджатися земельними ділянками відповідної категорії. При цьому ст. 23 вказаного кодексу визначала, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в позові має бути відмовлено з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 20.04.2012 серії АБ № 508483, основними видами діяльності РКСЛП «Корюківкаліс» за КВЕД-2010 є:

02.10 лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві;

01.29 вирощування інших багаторічних культур;

02.20 лісозаготівлі;

16.10 лісопильне та стругальне виробництво;

02.40 надання допоміжних послуг у лісовому господарстві;

16.23 виробництво інших деревяних будівельних конструкцій і столярних виробів.

Організаційно-правова форма за КОПФГ комунальне підприємство (а.с. 25).

Згідно із пунктом першим рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 «Про надання в постійне користування земель лісового фонду» надано земельні ділянки лісового фонду, які були у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, що припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу, в постійне користування підприємствам для ведення лісового господарства, зокрема згідно додатку № 2 до вказаного рішення, загальна площа земельних ділянок, що надаються РКСЛП «Корюківкаліс» у постійне користування становить 17 802,00 га (а.с. 70,71).

Пунктом 3 рішення доручено районним радам видати підприємствам, яким надаються земельні ділянки лісового фонду, державні акти на право постійного користування землею.

Для забезпечення виконання вищевказаного рішення між позивачем (замовник) та ТОВ «Геоінформпроект» (виконавець) було укладено договір на проведення землевпорядних робіт від 10.06.2003 № 199 (а.с. 13).

Відповідно до умов договору замовник доручає, а виконавець бере на себе проведення проведення землевпорядних робіт по складанню технічної документації для видачі державного акту на право постійного користування землею, без реєстрації в держаних органах кадастру (п. 1.1 Договору).

У 2003 році Державним підприємством «Харківська державна лісовпорядна експедиція» на замовлення РКСЛП «Корюківкаліс» виконано польові лісовпорядні роботи та розроблено Проект організації і розвитку лісового господарства позивача (а.с. 72-84).

На підставі Закону України від 06.09.2012 №5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» листами від 20.05.2015 №114 та від 20.06.2015 №159 РКСЛП «Корюківкаліс» звернулося до Чернігівської ОДА з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок лісового фонду орієнтовною площею 583,50 га для реєстрації права постійного користування цими землями (а.с. 57-58).

Проте, листом від 03.07.2015 № 03-09/3040 Чернігівською ОДА у наданні такого дозволу було відмовлено, у звязку з відсутністю в РКСЛП «Корюківкаліс» документів, які б посвідчували право користування, вказаною в листі, земельною ділянкою (а.с. 59).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на наступне.

Законодавчими актами які регулюють спірні правовідносини є Закон України «Про місцеві державні адміністрації», Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 року №2768-III (далі ЗК України), Лісовий кодекс України від 21.01.1994 №3852-ХІІ (далі ЛК України) та Закон України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

Статтею 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено повноваження місцевих державних адміністрацій в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля.

Пункт 2 частини 1 статті 21 цього закону України передбачає, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Статтею 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин також віднесено розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 31 ЛК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території, зокрема, передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення (стаття 19 ЗК України).

Відповідно до статей 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

При цьому, згідно зі статтею 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Водночас у пункті 2 статті 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинне базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Оскільки, земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є обєктом земельних правовідносин, то субєктний склад і зміст таких правовідносин повинні визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду.

Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій згідно із законом.

Статтею 11 ЛК України передбачено, що право комунальної власності на ліси набувається при розмежуванні в установленому законом порядку земель державної і комунальної власності, а також шляхом передачі земельних ділянок з державної власності в комунальну та з інших підстав, не заборонених законом.

Згідно статті 16 ЛК України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Статтею 17 ЛК України встановлено, що у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Частиною 4 статті 17 ЛК України визначено, що право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» визначено, що з дня набрання чинності цим Законом ( 1 січня 2013 року) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими (Прикінцеві та перехідні положення Закону, Розділ 2).

З дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності;які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, держава підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Аналізуючи вищевикладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам можуть бути надані в постійне користування ліси тільки на землях комунальної власності для ведення лісового господарства.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 «Про надання в постійне користування земель лісового фонду», оскільки з 1 січня 2002 року набрав чинності Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 року №2768-III.

Пунктом першим розділу X Перехідних положень цього кодексу передбачено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Позивачем вчинялися дії по виготовленню технічної документації на відведені землі лісового фонду, однак останню не подано на затвердження у встановленому законом порядку та не отримано належних правовстановлюючих документів (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою).

Суд наголошує, що саме наявність правовстановлюючих документів є підставою для постійного користування землями лісового фонду. Однак, ні на момент звернення до суду, ні в судових засіданнях позивачем не надано вищевказаних документів.

В той же час, використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів вважається самовільним заняттям земельної ділянки.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на норми пункту 6 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку.

Суд не приймає також до уваги посилання позивача на Проект організації і розвитку лісового господарства, як на доказ постійного користування ним спірними землями лісового фонду, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України вказані документи підтверджують право постійного користування земельними лісовими ділянками тільки для державних підприємств, а позивач є комунальним підприємством.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача відсутні підстави для оформлення (реєстрації) права постійного користування земельними ділянками відповідно до пункту 6 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», оскільки Чернігівська ОДА має повноваження щодо надання у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають виключно у державній власності, на відповідній території тільки спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач як субєкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішень.

За наведених обставин, в задоволенні позовних вимог Районному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству ''Корюківкаліс'' необхідно відмовити.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Районного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства ''Корюківкаліс'' відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Падій