Справа № 822/797/13-а
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/797/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Хмельницької митниці Державної митної служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте відносно нього податкові повідомлення-рішення № 080 від 26.09.2012 року, № 081 від 26.09.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку ТзОВ "Славутський покрівельний завод" стану дотримання законодавства України з питань державної митної справи при митному оформленні товарів за митними деклараціями № 400040000/2012/004033, 400040000/2012/004721, № 400040000/2012/004723, про що складено ОСОБА_2 перевірки № Н/0026/2012/400000000/НОМЕР_1 від 20.09.2012 року. На підставі ОСОБА_2 перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № 080 від 26.09.2012 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем ввізне мито в розмірі 20962,86 гривень, з яких: 16770,29 грн. - сума грошового зобовязання за основним платежем та 4192,57 грн. - за штрафними санкціями; податкове повідомлення - рішення № 081 від 26.09.2012 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 4192,58 гривень, з яких: 3354,06 грн. - сума грошового зобовязання за основним платежем та 838,52 грн. - за штрафними санкціями. Проте, позивач вважає, що прийняті відповідачем податкові повідомлення - рішення є такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а тому просив суд визнати їх протиправними та скасувати.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.03.2013 року, залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23.04.2013 року, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення від 26.09.2012 року № 080 та № 081.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 03 червня 2015 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.03.2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013 року скасовано та справу направлено на новий розгляд.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 03 червня 2015 року зазначила, що правова оцінка судів попередніх інстанцій при прийнятті рішення про задоволення даного позову зроблена за неповного дослідження обставин даної справи, а саме у світлі дотримання позивачем умов застосування режиму пільгової торгівлі при розмитненні товару. У даному разі дослідження достовірності сертифікатів, поданих митному органові, має вирішальне значення для встановлення обсягу прав та обов'язків декларанта у розглядуваних правовідносинах, у звязку з чим перевірці підлягали у тому числі й обставини щодо причин заміни спірних сертифікатів.

Окрім того, судом касаційної інстанції з огляду на реорганізацію відповідача, замінено Хмельницьку митницю Державної митної служби України її правонаступником - Хмельницькою митницею Міндоходів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 822/797/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В судовому засіданні клопотання представників відповідача, у відповідності до ст.55 КАС України, з огляду на реорганізацію відповідача у справі, задоволено та замінено Митницю її правонаступником-Хмельницькою митницею Державної фіскальної Служби України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, надали письмові заперечення, яке підтвердили в суді та зазначили, що складення акту перевірки № Н/0026/2012/400000000/НОМЕР_1 від 20.09.2012 року та прийняття на його основі оскаржуваних податкових повідомлень рішень було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що працівниками Хмельницької митниці Державної митної служби України проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" законодавства України з питань державної митної справи при митному оформленні товарів за митними деклараціями № 400040000/2012/004033, № 400040000/2012/004721та № 400040000/2012/004723, оформлену актом від 20.09.2012 № Н/0026/2012/400000000/НОМЕР_1.

Під час перевірки відповідачем зроблено висновок про неподання декларантом (позивачем у справі) належним чином оформлених сертифікатів походження товару СТ-1 для застосування режиму вільної торгівлі, що передбачає звільнення від сплати митних платежів відповідно до умов Угоди між ОСОБА_3 України та ОСОБА_3 Російської Федерації про вільну торгівлю (дата підписання 24.06.1993; дата набуття чинності для України 21.02.1994).

Адже, як встановлено митним органом, за вказаними митними деклараціями позивачем було здійснене митне оформлення імпортованого товару, який мав такий опис: суміші бітумінозні на основі нафтового бітуму: мастика покрівельна МКБ-Г з бітуму та технологічних домішок (талькомагнезіту та доломіту)….

Під час декларування цього товару позивачем було подано відповідачу сертифікати погодження форми СТ-1 від 09.07.2012 № RUUA, від 03.08.2012 № RUUA та від 03.08.2012 № RUUA.

За твердженням Хмельницької митниці Державної митної служби України, вказані сертифікати оформлені з порушенням пункту 7.4 розділу 7 Правил визначення країни походження товарів, затверджених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав (дата підписання: 20.11.2009, дата ратифікації: 06.07.2011; дата набрання чинності для України: 14.09.2011, далі - Правила), оскільки містять розбіжності із задекларованими Товариством відомостями щодо найменування та кількості товару, що перешкоджає ідентифікації товару. На підставі цього відповідачем зроблено висновок про недотримання позивачем умов застосування режиму вільної торгівлі, що стало підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень форми Р:

від 26.09.2012 № 081, за яким позивачу нараховано ПДВ у сумі 4192,58 грн. (у тому числі 3354,06 грн. за основним платежем та 838,52 грн. за штрафними санкціями);

від 26.09.2012 № 080 про визначення позивачеві грошового зобовязання з ввізного мита в сумі 20962,86 грн. (у тому числі 16770,29 грн. за основним платежем та 4192,57 грн. за штрафними санкціями).

Проте, позивач не погоджуючись із прийнятими Хмельницькою митницею Державної митної служби України податковими повідомленнями - рішеннями № 081 від 26.09.2012 року та № 080 від 26.09.2012 року, оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються Митним кодексом України (далі по тексту - МК України) та Правилами визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, затверджених ОСОБА_4 ОСОБА_3 Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 р., ратифікованих Законом України від 06.07.2011 р. № 3592-VI (далі - Правила).

Відповідно до вимог ст. 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення Митного кодексу України застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною ОСОБА_4 України.

За приписами ч.1 ст.43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Згідно ч.3 ст.43 МК України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.44 МК України у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов'язково, якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України.

Згідно з частиною першою статті 1 Угоди між ОСОБА_3 України та ОСОБА_3 Російської Федерації про вільну торгівлю ( дата підписання: 24.06.1993 р., дата набуття чинності: 21.02.1994 р.), Договірні Сторони не застосовуватимуть мито, податки та збори, що мають еквівалентний вплив на експорт та/або імпорт товарів, що походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митної території іншої Договірної Сторони. Вилучення з торговельного режиму згідно з узгодженим переліком товарів оформляються окремими документами, які є невід'ємною частиною цієї Угоди. При цьому Договірні Сторони узгоджують поетапне скорочення вилучень, передбачених указаними документами.

Статтею 2 цієї ж Угоди передбачено, що Договірні Сторони не будуть прямо або побічно обкладати товари, по відношенню до яких діє ця Угода, внутрішніми податками або зборами, що перевищують відповідні податки або збори, якими обкладаються аналогічні товари внутрішнього виробництва, або товари, що походять з третіх країн.

Режим вільної торгівлі між Україною та Російською Федерацією встановлено Угодою про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 р. Дана угода ратифікована Законом України від 06.10.1999 р. № 1125-XIV.

Стаття 3 зазначеної Угоди про створення зони вільної торгівлі передбачала, що договірні Сторони не застосовують мито, податки і збори, які мають еквівалентну дію, а також кількісні обмеження на ввіз і/або вивіз товарів, які походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митної території інших Договірних Сторін. Країна походження товару визначається відповідно до Правил визначення країни походження товарів. Вказані Правила були затверджені рішенням ОСОБА_4 глав урядів Співдружності Незалежних Держав від 30.11.2000 р.

Згодом дані Правила втратили чинність, зокрема для Російської Федерації та України та Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20.11.2009 р. були прийняті нові Правила визначення країни походження товарів.

Згідно ч.1 ст.2 Договору про зону вільної торгівлі, ратифікованого Україною 30.07.2012 р., сторона не застосовує мита та інших платежів, еквівалентних миту, стосовно експорту товару, призначеного для митної території іншої Сторони, та/або імпорту товару, що походить з митної території іншої Сторони, за винятком випадків, передбачених в додатку 1, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Для визначення країни походження товарів, що походять із Сторін і знаходяться в торговельному обороті між ними, Сторони керуються Правилами визначення країни походження товарів, що є невід'ємною частиною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року (ч.1 ст.4 Договору).

Порядок визначення країни походження товарів, що походять і ввозяться на митні території Сторін з третіх країн, і вивозяться з митних територій Сторін у треті країни, регламентується національним законодавством Сторін і міжнародними договорами, учасниками яких вони є (ч.1 ст.4 Договору).

Згідно з п.5.1 Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 р. (далі - Правила) товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цим Правилам. Для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару (п.6.1 Правил).

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до умов укладеного контракту з ТОВ Техно НИКОЛЬ - Строительные Системы (м. Воскресенськ, Росія) від 22.02.2012р. №3411/12 придбав Суміші бітумінозні на основі нафтового бітуму, мастика.

На придбані партії товару за вказаним контрактом позивач подав до Хмельницької митниці три ВМД: № 400040000/2012/004033, 400040000/2012/004721, № 400040000/2012/004723, разом з товаросупровідною та іншою документацією, необхідною для митного оформлення та визначення митної вартості товару, зокрема: вказаний вище зовнішньоекономічний контракт, декларації на товари, міжнародні товарно-транспортні накладні СМR; рахунки-фактури.

Судом встановлено, що позивачем 13.07.2012 року здійснено митне оформлення за МД № 400040000/2012/004033 товару, який згідно з графою 31 мав наступний опис "Суміші бітуміозні на основі нафтового бітуму: мастика покрівельна МКБ-Г з бітуму та технологічних домішок (талькомагнезіту та доломіту)...", а також 09.08.2012 року за МД № 400040000/2012/004721 та МД № 400040000/2012/004723 здійснено митне оформлення товарів, які згідно з графою 31 вказаних декларацій мали наступний опис: "Мастика бітумна покрівельні гаряча (МБК-Г) в крафт мішках по 30 кг. ..."..

З метою звільнення від сплати мита, відповідно до умов Угоди між ОСОБА_3 України та ОСОБА_3 Російської Федерації про вільну торгівлю від 24.06.1993 року, при митному оформленні товару позивачем подано митному органові сертифікати про походження форми СТ-1 від 09.07.2012 № RUUA (бланк 2700845) (далі по тексту - сертифікат 1), від 03.08.2012 року № RUUA (бланк 2700896) (далі по тексту - сертифікат 2) та № RUUA (бланк 2700895) (далі по тексту - сертифікат 3).

Суд досліджуючи сертифікат 1 встановив, що у графі 8 "Опис товару" сертифікату зазначено: "Мастика МБК-Г, крафт - мешок, 30 кг - 19950кг/665 мешка", що дає суду зробити висновок, що марка мастики у сертифікаті не відповідає марці мастики, яка була задекларована у МД № 400040000/2012/004033.

Пункт 7.4 Правил встановлює вимоги щодо заповнення сертифіката форми СТ-1, а саме, "... графа 8 - "Опис товару". Зазначається комерційне найменування товару та інші відомості, що дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару стосовно заявленого для митних цілей".

Окрім того, у графі 10 "Кількість товару" сертифікату 1 вказано цифрове значення "20653/19950" без зазначення одиниці виміру, проте, пунктом 7.4 Правил передбачено наступне: "... графа 10 - "Кількість товару". Зазначається маса брутто (нетто) (кг) та (або) інші кількісні характеристики товару згідно з ТНЗЕД".

У свою чергу, під час митного оформлення вищезазначеного товару декларантом митному органові надавався рахунок-фактура від 09.07.2012 року № 7090219/260, на який у графі 11 "Номер та дата рахунку - фактури" посилається сертифікат про походження форми СТ-1 від 09.07.2012 № RUUA. Суд дослідивши рахунок-фактуру від 09.07.2012 року № 7090219/260 встановив, що відповідно до останнього вантаж іменується, як "Мастика МБК-Г, крафт - мешок, 30 кг." та поставляється у кількості 19950 кг., 665 шт., країна походження - Росія. Однак, на підставі специфікації № 1 від 04.07.2012 року до контракту № 15454/12 від 06.06.2012, укладеного між ТОВ Техно НИКОЛЬ - Строительные Системы та ТОВ "Славутський покрівельний завод", поставці підлягає товар "Мастика МБК-Г", крафт - мешок, 30 кг.", зазначене свідчить про те, що у МД № 400040000/2012/004033 від 13.07.2012 року при визначені марки мастики помилково зазначено "МКБ-Г" замість "МБК-Г".

При дослідженні судом сертифікату 2 та сертифікату 3 встановлено, що у графі 10 "Кількість товару" останніх вказано цифрове значення "20653/19950" без зазначення одиниці виміру, проте, пунктом 7.4 Правил передбачено наступне: "... графа 10 - "Кількість товару". Зазначається маса брутто (нетто) (кг) та (або) інші кількісні характеристики товару згідно з ТНЗЕД".

Також, під час митного оформлення товарів згідно з МД № 400040000/2012/004721 декларантом митному органові надавався рахунок-фактура від 02.08.2012 року № 8020936/260, на який у графі 11 "Номер та дата рахунку - фактури" посилається сертифікат про походження форми СТ-1 від 03.08.2012 № RUUA, а згідно з МД № 400040000/2012/004723 декларантом надавався рахунок-фактура від 02.08.2012 року № 8020455/260, на який у графі 11 "Номер та дата рахунку - фактури" посилається сертифікат про походження форми СТ-1 від 03.08.2012 № RUUA.

Досліджуючи вказані розрахунки суд встановив, що товар вказаний в останніх іменується, як "Мастика МБК-Г", крафт - мешок, 30 кг." та поставляється у кількості 19950 кг., 665 шт., країна походження - Росія. Враховуючи зазначене, країна походження товару "Мастика МБК-Г", крафт - мешок, 30 кг." - Росія, підтверджується декларацією країни походження експортера у рахунку - фактурі. Відповідно до п. 5.3 Правил, до товару застосовується режим найбільшого сприяння із стягненням мита за пільговими ставками.

Відповідно до вимог пункту 9.1 Правил, сертифікат може бути не визнаний митними органами країни ввезення для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі в разі, якщо відомості, зазначені в сертифікаті, не відповідають декларованим або не дозволяють провести однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого.

Отже, встановлені помилки у сертифікатах про походження форми СТ-1 від 09.07.2012 № RUUA, від 03.08.2012 року № RUUA та від 03.08.2012 року № RUUA не дозволяють визнати дані сертифікати дійсними для надання товару режиму вільної торгівлі, оскільки останні не відповідають вимогам та порядку заповнення відповідно до Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 р., а тому зроблені відповідачем висновки в акті перевірки від 20.09.2012 № Н/0026/2012/400000000/НОМЕР_1 відповідають законодавству України з питань державної митної справи.

Враховуючи вищезазначене, позивачем не доведено дотримання ним умов застосування режиму пільгової торгівлі при розмитненні придбаного у ТОВ Техно НИКОЛЬ - Строительные Системы товару, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно визначено суму заниження позивачем податкового зобов'язання в розмірі 20124,35 грн., оскільки декларантом під час ввезення товару на митну територію України було подано митному органу сертифікати про походження форми СТ-1 з неповною інформацією.

Також, суд не бере до уваги твердження позивача, щодо порушення Хмельницькою митницею Міндоходів терміну для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки керівником ТОВ "Славутський покрівельний завод" ОСОБА_5 акт перевірки від 20.09.2012 № Н/0026/2012/400000000/НОМЕР_1, на підставі якого прийнятті податкові повідомлення - рішення № 080 та № 081 від 26.09.2012 року отримано 25 вересня 2012 року без заперечень.

Відповідно до ст. 354 МК України, керівник підприємства, що перевірялося, або уповноважена ним особа протягом пяти робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта (довідки), зобовязані повернути органу доходів і зборів підписаний примірник акта (довідки). Другий примірник акта (довідки) залишається на підприємстві.

У разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, вони зобовязані підписати акт або довідку з запереченнями, які вони мають право подати протягом пяти робочих днів з дня отримання акта або довідки. Такі заперечення є невідємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення розглядаються органом доходів і зборів протягом пяти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у звязку з необхідністю зясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у порядку, визначеному Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право брати участь у розгляді заперечень. Про своє бажання взяти участь у розгляді заперечень ці особи зазначають у запереченнях.

Отже, аналізуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення № 080 та № 081 від 26.09.2012 року прийняті відповідачем правомірно та згідно вимог діючого законодавства на момент виникнення спірних правовідносин.

Окрім того, позивач стверджує, що він був позбавлений тарифних преференцій внаслідок визнання недійсними сертифікатів про походження форми СТ-1, які він надавав під час здійснення митного оформлення, проте зазначене твердження суд вважає хибним з наведеного нижче.

Так, судом встановлено, що 10.10.2012 року позивач листом від 08.10.2012 року № 155 звернувся до Хмельницької митниці з проханням відновити режим вільної торгівлі у зв'язку з отриманням нових сертифікатів.

Згідно 8.3. Правил, замість анульованого з яких-небудь причин сертифіката форми СТ-1 або в разі необхідності переоформлення раніше виданого сертифіката на підставі письмового обґрунтування заявника (декларанта) може бути видано новий сертифікат форми СТ-1. При цьому в графі 5 робиться запис: "ОСОБА_5 замість сертифіката форми СТ-1" із зазначенням номера й дати анульованого (переоформленого) сертифіката. Сертифікату, виданому замість іншого сертифіката форми СТ-1, присвоюється новий реєстраційний номер.

П.п. 6.7 розділу 6 Правил визначає, що у разі виникнення сумнівів стосовно бездоганності сертифіката форми СТ-1 або відомостей, які в ньому містяться, митний орган країни ввезення товару може звернутися до вповноваженого органу, що засвідчив сертифікат форми СТ-1, або до компетентних органів країни походження товару з мотивованим проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості, у тому числі прохання, пов'язані з простими вибірковими перевірками сертифікатів форми СТ-1, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення.

Внаслідок чого, відповідач відповідно до п.п. 6.7 п. 6 Правил звернувся до ОСОБА_6 торгово-промислової палати з метою перевірки факту видачі вищезазначених сертифікатів та надання документів на основі яких визначається критерій походження товарів (лист від 17.10.2012 року № 10/2-14/6103), про що в подальшому повідомлено позивача (лист від 28.11.2012 року № 10/3-14/7001).

ОСОБА_6 торгово-промислової палати від 17.10.2012 № 10/2-14/6103 засвідчено правильність та правомочність видачі саме сертифікатів форми СТ-1 від 14.09.2012 № НОМЕР_2 (2700979), від 14.09.2012 № НОМЕР_3 (2700980) та від 14.09.2012 № НОМЕР_4 (2700981), виданих замість сертифікатів походження, представлених позивачем митному органу під час митного оформлення товарів.

Хмельницька митниця листом від 30.01.2013 року № 10/2-14/0570 повідомила позивача, що режим вільної торгівлі за митними деклараціями № 400040000/2012/004033, 400040000/2012/004721, № 400040000/2012/004723 відновлено, а також зазначила про необхідність позивачу подати всі відповідні документи з метою повернення йому з Державного бюджету України митних та інших платежів.

Окрім того, позивача було повідомлено про направлення повторного запиту (щодо сертифікату про походження товару форми СТ - 1 від 14.09.2012 № RUUA бланк2700981) до ОСОБА_6 торгово-промислової палати з метою пояснення розбіжностей в датах видачі раніше виданого сертифікату при заповненні графи 5 вищезгаданого сертифікату та зазначено, що про результати Хмельницька митниця повідомить ТОВ "Славутський покрівельний завод" додатково.

Тому позиція позивача, про те, що відповідач самостійно визначив ТОВ "Славутський покрівельний завод" митну вартість, а відтак не мав права виставляти будь-які податкові повідомлення-рішення спростовується вищенаведеним та положеннями ч. 1 ст. 293 МК України, яка зазначає, що особою, на яку покладається обовязок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обовязок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1, 3 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх висновків, а тому вони є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, податкові повідомлення - рішення №080 від 26.09.2012 року та № 081 відповідають дійсним обставинам справи та прийняті відповідно до норм чинного податкового законодавства, в зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №080 від 26.09.2012 року та № 081від 26.09.2012 року - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02.07.2015р.

Постанова не набрала законної сили

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1