Справа № 804/7712/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2015 р. Справа № 804/7712/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі Зоідзе Т.А.
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «УКР - ГРАНТ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки, -
19.06.15 року ТОВ «Торгівельна компанія «УКР - ГРАНТ» (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наказ № 486 від 28.05.2015 року «Про організацію проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТК «УКР-ГРАНТ» підлягає скасуванню з огляду на те, що 20.04.2015 року позивачем отримано запит Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про надання документів та письмових пояснень від 26.03.2015 р. № 6505/10/04-63-15-01-19 «Про надання документів та письмових пояснень» щодо надання завірених належним чином копій первинних документів, що підтверджують придбання та реалізацію в січні 2015 р. товарів (робіт/послуг). 24.04.2015 року за вих. №8 на зазначений запит направлена відповідь, в якій позивачем було зазначено про недотримання ДПІ вимог податкового законодавства з приводу складання та направлення запиту. З урахуванням наведеного, вважають, що підстави для проведення перевірки визначені п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, були відсутні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, повістка про розгляд справи вручена уповноваженій особі відповідача 10.07.2015 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належним їм процесуальними права і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.
Враховуючи наведені законодавчі положення, з огляду на ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причини неявки в судове засідання 03.08.2015 р., суд дійшов висновку, що справу може бути вирішено за відсутністю відповідача.
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 20.04.2015 року позивачем отримано запит Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 26.03.2015 р. № 6505/10/04-63-15-01-19 «Про надання документів та письмових пояснень» щодо надання завірених належним чином копій первинних документів, що підтверджують придбання та реалізацію в січні 2015 р. товарів (робіт/послуг) (а.с. 8-9).
24.04.2015 року позивачем за вих. № 8 на адресу ДПІ було направлено відповідь на зазначений запит, з тексту якого свідчить, що вказаний запит складено з порушеннями вимог п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, а саме, не містить посилань на конкретні фактичні обставини, які б створювали підстави для витребування у платника податків будь яких документів та пояснень, що виключає обовязковість виконання такого запиту (а.с. 10-12), яка була отримана відповідачем 16.05.2015 р. (а.с. 12).
Як було встановлено в ході розгляду справи, 03.06.2015 р. позивачем представники контролюючого органу не були допущені до перевірки на підставі наказу № 486 від 28.05.2015 р., у звязку із чим, у направленнях на перевірку було зроблено відповідний запис.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість винесеного спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Правовідносини щодо проведення податковими органами перевірок платників податків врегульовані Главою 8 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі ПК України).
Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п.75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Податковим кодексом України. Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби документальних невиїзних перевірок встановлені ст. ст. 78, 79 ПК України.
Згідно з п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
При цьому, відповідно до п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.
Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
Як було встановлено в ході розгляду справи, окрім листа відповіді від 24.04.2015 р. № 8, позивачем на виконання вимоги контролюючого органу, викладеної в запиті від 26.03.2015 р. № 6505/10/04-63-15-01-19 «Про надання документів та письмових пояснень» щодо надання завірених належним чином копій первинних документів, що підтверджують придбання та реалізацію в січні 2015 р. товарів (робіт/послуг) до ДПІ не було надано будьяких копій первинних документів, які підтверджували б здійснення господарсько фінансової діяльності підприємства за період січень 2015 року. Тобто, позивачем обовязковий запит контролюючого органу про надання необхідної інформації щодо здійснення господарської діяльності, виконаний не був.
Крім того, суд зазначає, що підставою для направлення позивачу офіційного письмового запиту від 26.03.2015 р. № 6505/10/04-63-15-01-19 «Про надання документів та письмових пояснень» було отримання податкової інформації про використання схем мінімізації (ухилення) від сплати податків позивачем у січні 2015 року» (а.с. 8), що у відповідності до вимог п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, узгоджується з компетенцією контролюючого органу.
Отже, факт ненадання ТОВ «ТК «УКР-ГРАНТ» документів на обов'язковий письмовий запит податкового органу підтверджено матеріалами справи. Зазначені обставини, у відповідності до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, є підставою для проведення позапланової документальної перевірки платника податків.
Суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що запит ДПІ від 26.03.2015 р. № 6505/10/04-63-15-01-19 «Про надання документів та письмових пояснень» було отримання податкової інформації про використання схем мінімізації (ухилення) від сплати податків позивачем у січні 2015 року» було складено з порушеннями вимог п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, оскільки як свідчить з тексту запиту, в ньому викладені підстави для надіслання запиту із зазначенням інформації, яка це підтверджує (про використання схем мінімізації (ухилення) від сплати податків позивачем у січні 2015 року), перелік інформації, яка запитується (інформація, що підтверджує фінансово господарські відносини, вид, обсяг і якість операцій та розрахунків, що здійснювались ТОВ ТК «УКР ГРАНТ» для зясування реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку за період з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р.) та перелік документів (договори на придбання та реалізацію товарів, податкові та видаткові накладні, документи, що підтверджують перевезення товарів та ін..), які пропонується надати. Запит завірений печаткою контролюючого органу (а.с. 8).
Крім того, суд зазначає, що дії відповідача щодо складання вказаного запиту позивачем не оскаржувались.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову щодо скасування спірного наказу, оскільки на отриманий від податкового органу письмовий запит, оформлений відповідно до вимог п.73.3. ст.73 ПКУ, платник податків надав відповідь, до якої не долучив ані письмових пояснень у повному обсязі по суті викладених у запиті питань, ані документів та письмових пояснень, внаслідок чого у податкового органу виникло право прийняти рішення про проведення документальної перевірки.
Суд також не приймає до уваги твердження позивача з приводу того, що перевірка була призначена у порушення вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71 VIII, яким встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, оскільки, з моменту видання наказу про перевірку №486 від 28.05.2015 р. він вичерпав свою юридичну силу та застосований знову бути не може.
Суд наголошує, що в силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіривши обґрунтованість доводів позивача наявними у справі доказами, суд відзначає, що управлінська діяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка полягала у вчиненні дій по прийняттю рішення та оформленню прийнятого рішення наказом, відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України, що зумовлює необхідність залишення позову без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Оскільки в ході судового розгляду не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «УКР - ГРАНТ», то в задоволенні позову належить відмовити.
Розподіл судових витрат слід здійснити з урахуванням норм ч. 2 ст. 94 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «УКР - ГРАНТ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки- відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4