Справа № 805/1914/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шувалова Т. О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року справа №805/1914/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Гаврищук Т.Г., Васильєвої І.А., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участі представника відповідача Русіна В.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Великоновосілківському районі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 805/1914/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Великоновосілківському районі Донецької області про стягнення заборгованості за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 1041,69 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.05.2015 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на відповідача покладений обов'язок зі своєчасного та повного відшкодування органам Пенсійного фонду пенсій, сплачених особам, яким призначені пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідач відмовився прийняти до відшкодування сплачені пенсійним органом пенсії за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 1041,69 грн. Позивач вважає, що така відмова не ґрунтується на нормах чинного законодавства, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача витрати по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 1041,69 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 805/1914/15-а адміністративний позов задоволений частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Великоновосілківському районі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області витрати за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року на виплату пенсій ОСОБА_3 в сумі - 450 грн., ОСОБА_4 - в сумі 248,91 грн., ОСОБА_5 - в сумі 275,40 грн., а разом - 974,31 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та зазначає, що відповідачем не було враховано суми витрат на виплату пенсій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у зв'язку з втратою годувальника, оскільки на момент загибелі померлого вони не перебували на його утриманні, оскільки працювали. Апелянт вважає доводи такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавчих та нормативних актів, якими врегульовано взаємовідносини між ФССВНВВ та ПФУ, оскільки останні не передбачають можливості перевірки відповідачем законності виплат передбачених Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України,правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003 року № 5-4/4 і відшкодування цих виплат в залежності від думки органу ФССВНВВ щодо законності останніх. Відшкодування виплат залежить лише від наявності самого факту призначення та виплати таких пенсій.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняту нову про відмову у задоволенні позовної заяви. В обґрунтування апеляційної скарги послався на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003 року № 5-4/4. Стосовно витрат з виплати та доставки пенсій з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року на суму 248,91 грн. пенсіонеру, який отримав травму на виробництві за межами України та переїхав на постійне місце проживання в Україну апелянт зазначив наступне, згідно реєстру особових справ, які знаходяться у відповідача особова справа ОСОБА_4, до відділення не передавалась, а тому у відповідача відсутні правові підстави для здійснення відшкодувань позивачу витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві. Стосовно витрат з виплати пенсій у зв'язку, якщо нещасний випадок трапився з потерпілим, який з підприємством перебував у цивільно-правових відносинах на суму 450 грн. апелянт зазначив наступне, 26 квітня 1994 року ОСОБА_3 пошкодив здоров'я, працюючи на підприємстві КСП «Оленівське» не на умовах трудового договору, а за трудовою угодою, а так на момент нещасного випадку ОСОБА_3 перебував з КСП «Оленівське» у цивільно-правових відносинах. Тобто у Фонду немає законних підстав ні для продовження, ні для призначення ОСОБА_3 страхових виплат. Позовні вимоги в частині неврахованої суми витрат на виплату пенсії ОСОБА_5 у зв'язку з втратою годувальника на суму 275,40 грн. відповідач не визнає та наголошує на відсутності законних підстав для відшкодування у зв'язку з відсутністю звернення заявника з питання страхових виплат у відділення Фонду у Великоновосілківському районі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Між Управлінням Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області та Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Великоновосілківському районі Донецької області підписані акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період жовтень - грудень 2014 року (а.с. 19-21, 22-24, 25-27).

Відповідно до таблиць розбіжностей до актів щомісячної звірки, відповідачем не прийнято до відшкодування суму пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період жовтень - грудень 2014 року у загальному розмірі 1041,69 грн., а саме:

витрати на виплату пенсії громадянам держав - учасниць СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво та переїхали на ПМП в Україну - 248,91 грн.;

витрати на виплату пенсії особам у зв'язку з втратою годувальника дружині, у випадку коли вона на момент загибелі померлого не перебувала на його утриманні. Працювала - 67,38 грн.;

витрати на виплату пенсії особам нещасний випадок, яких не пов'язаний з виробництвом - 450,0 грн.;

витрати на виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника, у зв'язку з відсутністю звернення з питання страхових виплат - 275,40 грн.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і визначив коло нормативно-правових актів, що регламентують спірні правовідносини.

Проблемою даного спору є не питання ревізування підстав призначеної пенсії, а наявність або відсутність обов'язку відповідача щодо відшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області виплачених сум пенсій.

Статтею 1 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 16/98-ВР) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Закону № 16/98-ВР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Пунктом 4 частиною 1 статті 25 Закону № 16/98-ВР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) визначено, що за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Що стосується позовних вимог стосовно відшкодування відповідачем пенсійному органу витрати на виплату пенсії ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: зокрема, страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 33 Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) визначено що, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

При цьому колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що кожний страховий випадок має дату його утворення. І саме цією датою визначаються всі правові наслідки для зацікавлених осіб.

Відповідно до Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15 листопада 2005 р. № 606, органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, є МСЕК.

Згідно з п.2.10 Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, висновок про наявність або відсутність причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом оформляється довідкою у трьох примірниках, що використовується МСЕК за формою, що затверджується МОЗ України та видається: перший - установі, що надавала направлення до МСЕК, другий - відповідному відділенню виконавчої дирекції Фонду, третій - заявнику. Підставою є акт визначення причинного зв'язку смерті з профзахворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом (форма акта затверджується МОЗ України).

З матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 отримав інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актом № 1 від 09.06.1994 року про нещасний випадок на виробництві, витягом із акту огляду МСЕК № 067890 від 22.04.1999 року, рішенням Великоновосілківського місцевого суду Донецької області від 25.03.2002 року, тому, вимоги Управління щодо відшкодування Відділенням Фонду витрат на виплату пенсії вказаній особі у розмірі 275,40 грн. є обґрунтованими (а.с. 17, 155-158).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дівоче прізвище ОСОБА_5) є інвалідом дитинства, і згідно виписки із акту огляду МСЕК № 421868 група інвалідності встановлена безстроково. Причиною смерті її батька ОСОБА_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4) був нещасний випадок на виробництві, тобто страховий випадок, страхувальником за яким є Фонд (а.с. 16, 50, 51, 52, 55, 56, 57-59, 116).

Отже, ОСОБА_5 на момент смерті її батька мала групу інвалідності (безстроково), а тому вимоги Управління щодо відшкодування Відділенням Фонду витрат на виплату пенсії вказаній особі у розмірі 275,40 грн. є обґрунтованими

Стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті її чоловіка ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_5) не досягла 55 річного віку. Непрацездатною не визнавалась, працювала прибиральником службових приміщень в восьмирічній школі № 123 Будьонівського району м. Донецька (а.с. 14, 35-36. 37-41, 42, 43, 44-45, 47, 48-49).

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, на день смерті чоловіка - 31 жовтня 1990 року непрацездатною не визнавалась, на час смерті годувальника і до досягнення пенсійного віку працювала, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рішення Петровського районного суду міста Донецька від 22.07.2004 року та копія трудової книжки (а.с. 15, 32-33).

Отже, у даних випадках члени сімей померлих не досягли пенсійного віку, не мали групи інвалідності і не були утриманцями в розумінні закону, а отже вимоги Управління щодо відшкодування Відділенням Фонду витрат на виплату пенсії вказаним особам у розмірі 67,38 грн. є необґрунтованими.

Що стосується позовних вимог стосовно відшкодування відповідачем пенсійному органу витрати на виплату пенсії ОСОБА_4, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч.2 ст. 2 Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

13 березня 1992 року між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав (в тому числі Російською Федерацією і Україною) підписано Угоду про гарантії прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, в преамбулі якої визначено, що держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1); всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення (стаття 3); призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання; для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою (стаття 6); при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера (стаття 7).

Таким чином, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався на території будь-якої з держав-учасниць СНД або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР, виплачується особі за законодавством тієї держави-учасниці Співдружності, на території якої вона проживає.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами,

установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на стався на території будь-якої з держав-учасниць СНД або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, повинен Фонд соціального страхування від нещасних випадків, з чим погоджується і колегія суддів.

Оскільки інвалідність ОСОБА_4 є наслідком страхового випадку, який стався на виробництві на території Ленінградської області, і ця особа переїхала в Україну на постійне місце проживання, тому, позовні вимоги Управління щодо відшкодування Відділенням Фонду витрат на виплату пенсії ОСОБА_4 в розмірі 248,91 грн. є цілком обґрунтованими (а.с. 18, 150-152. 153, 154).

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Сторонами всупереч вимог ст. 71 КАС України не доведено ті обставини на які посилаються в своїх апеляційних скаргах.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування ухваленого судового рішення колегія суддів не вбачає. До того є такі, що набрали законної сили судові рішення за цими ж самими особами але за попередній період (а.с. 28-31, 120-127).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Великоновосілківському районі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 805/1914/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Великоновосілківському районі Донецької області про стягнення заборгованості за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 1041,69 грн. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 20 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Гаврищук

І.А. Васильєва