Справа № 817/2026/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2026/15

10 серпня 2015 року 09год. 38хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ :

Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Рівненській області звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1934,84 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 арарат Володимирович є платником єдиного податку з фізичних осіб, проте у зв'язку з його несплатою за відповідачем виникла податкова заборгованість у сумі 1934,84 грн., яка самостійно відповідачем не сплачується, є узгодженою, тому підлягає стягненню за рішенням суду.

В матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи без участі уповноваженого представник позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідача заперечень на адміністративний позов не подав, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник податків в Сарненській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області з 17.02.2010 за №4913.

Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 16.12.2012 відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та є платником єдиного податку ІІ групи із обраною ставкою 20%до розміру мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб, яка виникла внаслідок несплати авансових платежів з єдиного податку по граничних термінах сплати за травень-грудень 2014 року (з врахуванням переплати в сумі 13,96 грн.) в сумі 1934,84 грн.

Відповідно до пп.16.1.4. п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України встановлено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Приписами п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України встановлено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої групи є календарний квартал.

Платники єдиного податку другої групи, як визначено п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

У порушення наведених правових норм, відповідач у встановлені строки не сплатив єдиний податок, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 1934,84 грн.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України позивачем вручено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» №1138-25 від 09.10.2014 на суму 473,24 грн. (а.с.14).

У суду відсутні докази оскарження у встановленому порядку податкової вимоги.

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його територіальні органи.

Також, пунктом 95.1. статті 95 цього Кодексу встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 та 95.4. ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На момент розгляду справи, у суду відсутні докази сплати відповідачем заборгованості в сумі 1934,84 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість перед бюджетом по сплаті єдиного податку в сумі 1934,84 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.