Справа № 804/20726/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" серпня 2015 р. справа № 804/20726/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2014 р. у справі № 804/20726/14

за позовом ОСОБА_1

до інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області Семенюка Валерія Івановича

про визнання дій незаконними, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщика міліції Семенюка Валерія Івановича (відповідача), які полягали у зупинці транспортного засобу під керуванням позивача 14 червня 2014р.;

- визнати незаконними дії відповідача, які полягали у перевірці посвідчення водія позивача та свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб 14 червня 2014р.;

- визнати незаконними дії відповідача, які полягали у розповсюджені персональних даних про особу позивача третім особам 14 червня 2014 р.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив повністю. Постанова суду мотивована посиланням на норми Законів України «Про міліцію», «Про дорожній рух» та Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що проведення операції «П'яний водій - злочинець» не є підставою для зупинки транспортного засобу відповідно до п.21-1 ст.11 ЗУ

«Про міліцію». Також, відповідачем не надано жодних доказів про те, що у відповідний час на території відповідної територіальної одиниці проводились цільові заходи (операції, відпрацювання, оперативні плани) для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом, документів на транспортний засіб.

Вважає, що відповідно до п. 21-1 ст. 11 Закону України «Про міліцію» міліції надається право перевіряти у водіїв посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, однак ані Конституцією України, ані будь яким іншим Законом України не визначено спосіб, у який здійснюються перевірки посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Також, зазначає, що з позовною заявою до суду подавався в якості речового доказу компакт-диск з відеозаписом зупинки транспортного засобу позивача відповідачем, що підтверджує розголошення третім особам персональних даних позивача. Проте, суд першої інстанції не надав цьому доказу жодної оцінки.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідач не з'явився до суду, подав письмові заперечення проти апеляційної скарги та просив справу розглянути у його відсутності, постанову суду залишити без змін.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що автомобіль позивача було зупинено інспектором РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області Семенюком В.І. та запропоновано пред'явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. На питання позивача про причину зупинки інспектор ВДАІ повідомив, що проводиться операція «П'яний водій - злочинець».

Суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до п. 21-1 ст. 11 Закону «Про міліцію», міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право зупиняти транспортні засоби в разі проведення цільових заходів (операції, відпрацювання, оперативні плани) для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом, документів на транспортний засіб. Також, суд зазначив, що правовий статус Державної автомобільної інспекції, яка входить до складу міліції визначається Положенням про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 341 від 14 квітня 1997 року (далі - Положення №341), у п. 1 якого зазначено про надання підрозділам ДАІ прав, передбачених законами України «Про міліцію», «Про дорожній рух», «Про оперативно-розшукову діяльність», іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Інструкція з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затверджена наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року (далі - Інструкція №111), визначає завдання та функції працівників підрозділів ДПС, що здійснюють нагляд за дорожнім рухом, взаємовідносини з учасниками дорожнього руху, дії під час отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду та порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, а також організацію взаємодії з іншими підрозділами органів внутрішніх справ України.

Пунктом 14 Інструкції №111 передбачено, зокрема, що у разі прийняття працівником підрозділу ДПС рішення про зупинку транспортного засобу останній повинен врахувати всі його наслідки (причину зупинки, дорожні умови, інтенсивність руху, освітлення або видимість ділянки дороги, можливий досвід водія). Після повної зупинки транспортного засобу працівник підрозділу ДПС повинен підійти до водія з дотриманням заходів особистої безпеки. Під час звернення до водія працівник Державтоінспекції зобов'язаний привітатися, чітко й зрозуміло назвати свою посаду, звання та прізвище, повідомити про причину зупинки транспортного засобу, суть скоєного правопорушення у випадку його вчинення та висловити вимогу про пред'явлення водієм для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також суд першої інстанції врахував, що єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями). Пунктом 2.1 Правил №1306 визначено, що водій (особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії) механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Підпункт «а» пункту 2.4 ПДР передбачає, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

В матеріалах справи міститься копія наказу про проведення на території обслуговування цільових профілактичних заходів під умовною назвою «П'яний водій - злочинець». Колегія суддів зауважує, що проведення такого заходу неможлива без зупинки транспортних заходів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно зупинено транспортних засіб позивача та запропоновано позивачу пред'явити для перевірки документи.

Доводи апеляційної скарги стосовно невизначеності Конституцією або законами України способу, у який здійснюється перевірка посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Закон - це нормативно-правовий акт, що регулює найбільш значущі, найважливіші суспільні відносини шляхом встановлення загальнообов'язкових правил (норм). Спосіб вчинення таких дій, як вимога надання документів для перевірки та надання документів для перевірки є загальновідомим і не потребує правового врегулювання законом. Проте, такі дії визначені підзаконним нормативним актом, а саме - пунктом 14 Інструкції №111, який є обов'язковим для виконання та у відповідності з яким діяв відповідач.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги в іншій частині - щодо протиправності розповсюдження персональних даних позивача, колегія суддів дійшла висновку про їх обґрунтованість, виходячи з наступного.

Дослідивши відеозапис, долучений позивачем до матеріалів справи, колегія суддів встановила, що під час перевірки документів позивача, наданих на вимогу відповідача, останнім було проголошено вголос прізвище та ім'я позивача у присутності невстановлених осіб, які були запрошені відповідачем у якості свідків.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що розповсюдження персональних даних третім особам відповідачем здійснювалось поза межами процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та збору доказів у справах про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч.3 ст.10 закону України «Про захист персональних даних», використання персональних даних працівниками суб'єктів відносин, пов'язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків. Ці працівники зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов'язання чинне після припинення ними діяльності, пов'язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.

Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 202 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2014 р. у справі № 804/20726/14 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщика міліції Семенюка Валерія Івановича, які полягали у розповсюджені персональних даних про особу ОСОБА_1 третім особам 14 червня 2014 р.

В решті позову - відмовити.

Постанову апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун