Справа № 804/5799/15
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2015 рокусправа № 804/5799/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі №804/5799/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення про застосування штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції від 24.04.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500, у розмірі 14462,19 грн., з яких за основним платежем 11569,75 грн., та за штрафними санкціями 2892,44 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції у вигляді вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.04.2015 року. №Ф- про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 26764,69 грн.;

- визнати протиправним та скасувати повністю рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції від 24.04.2015 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1338,23 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на безпідставність висновків відповідача щодо завищення витрат по взаємовідносинам з ТОВ «Українська дистриб'юційна компанія», з ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Алеф Віталь Крим» з підстав ненадання документів на підтвердження їх понесення. Всі документи були в наявності у перевіряючих, але з невідомих причин, не прийняті ними до уваги.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції від 24.04.2015 року №. Визнано протиправною та скасовано вимогу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції від 24.04.2015 року №Ф- про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Визнано протиправним та скасовано повністю рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції від 24.04.2015 року № про застосування штрафних санкцій.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровська об'єднана ДПІ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та які на думку ДПІ, свідчать про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України в частині визначення валових витрат при визначенні бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, що призвело до заниження такого податку. Також, відповідач зазначає, що позивачем було занижено чистий оподатковуваний дохід, що призвело до несплати єдиного внеску у розмірі, визначеному вимогою.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 20.03.2015р. по 02.04.2015р. повноважними особами Дніпропетровської ОДПІ проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.0.12013 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено Акт №157/17-03/313761542 від 09.04.2014 року (далі по тексту - Акт перевірки).

В Акті перевірки зроблено висновки про порушення позивачем:

- пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 11569,75 грн.;

- абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за 2014 рік у сумі 26764,69 грн.

На підставі висновків Акту перевірки №157/17-03/313761542 від 09.04.2014 року Дніпропетровською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.04.2015р.:

№, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 14462,19грн., в тому числі за основним платежем 11569,75грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2892,44грн. (а.с.29)

Також податковим органом було складено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.04.2015 року №, відповідно до якої ДПІ вимагало сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 26764,69грн. (а.с.30)

Рішенням № від 24.04.2015 року до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів єдиного внеску в розмірі 1338,23грн. (а.с.31)

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржені рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з огляду на необґрунтованість висновків, які викладені в Акті перевірки, що став підставою для їх прийняття.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з Акту перевірки, висновки податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства ґрунтуються на наступному.

Відповідно до декларації про доходи за 2014 рік витрати пов'язані із здійсненням господарської діяльності склали 3002029,86 грн., але первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат до перевірки надано на суму 2924898,20 грн. До перевірки не надано платіжні документи, що підтверджують понесені витрати на загальну суму 77131,66 грн., в тому числі по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська дистриб'юційна компанія» у січні 2014 року на суму 11522,25 грн., з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у квітні 2014 року на суму 11335,89 грн., у травні на суму 5211,32 грн., у червні на суму 10788,10 грн., у липні на суму 8964,57 грн., у листопаді на суму 14569,02 грн., у грудні на суму 8306,21 грн., та у травні по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алеф-Віналь-Крим» на суму 6434,3 грн,, таким чином фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, в порушення вимог пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України завищено витрати в 2014 році на суму 77131.66 грн., що призвело до заниження податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2014 рік на суму 11569,75 грн.;

Виходячи з того, що завищені витрати в 2014 році на суму 77131,66 грн., чистий оподатковуваний дохід, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% становить на 77131,66грн. більше, а тому сума недоплаченого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 26764,69 грн.

Будь-яких інших обставин, з якими б ОДПІ пов'язувала порушення позивачем вимог податкового законодавства, Акт перевірки не містить.

Надаючи правову оцінку таким висновкам податкового органу, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями (далі ПКУ) визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

До переліку витрат фізичної особи-підприємця, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ ПКУ.

Статтею 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, та інших витрат.

В свою чергу витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Нормами п.138.6. ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Також п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджуються невизнані податковим органом витрати, які були понесені позивачем у 2014 році на загальну суму 77131,66 грн. за результатами взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» у січні 2014 року на суму 11522,25 грн., з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у квітні 2014 року на суму 11335,89 грн., у травні на суму 5211,32 грн., у червні на суму 10788,10 грн., у липні на суму 8964,57 грн., у листопаді на суму 14569,02 грн., у грудні на суму 8306,21 грн., та у травні по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алеф-Віналь-Крим» на суму 6434,3 грн. Так, в матеріалах справи наявні: договори, видаткові накладні, накладні, з яких можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, за результатами яких товар (алкогольні напої) використаний в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача. Факт сплати сум за вказаними господарськими операціями підтверджується копіями платіжних доручень.

Таким чином, висновок Дніпропетровської ОДПІ про завищення позивачем витрат не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно, висновок податкового органу щодо заниження чистого оподатковуваного доходу, і як наслідок, заниження податку з доходів фізичних осіб є помилковим.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Приписи частини 11 статті 8 названого Закону визначають, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Абзацом 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що розмір єдиного внеску обраховується виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Враховуючи, що в межах розгляду даної справи не встановлено заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, суд першої інстанції дійшов вірного про безпідставність таких висновків податкового органу, що стало підставою для складення та направлення вимоги про сплату єдиного внеску в розмірі 26764,69грн. (77131,66 х 34,7%). Як наслідок, відсутні і підстави для застосування штрафних санкцій за донарахуванням єдиного внеску.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі ДПІ посилається лише на висновки, які наведено в Акті перевірки, натомість, вказаним підставам для визначення спірних грошових зобов'язань, судом першої інстанції, як зазначено вище, надано належну правову оцінку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі №804/5799/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено 21.08.2015р.)

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов