Справа № 2а/1770/791/2011
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2011-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/791/2011

14 березня 2011 року 10 год. 45 хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д. П. за участю секретаря судового засідання Сторожука І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Начальника управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області ОСОБА_3
про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 - звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі про скасування Рішень №№ 68-70 від 09.02.2011 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України, прийнятих начальником управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області ОСОБА_3

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що з рішеннями відповідача не догоджується з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Усі вказані вище Рішення були прийняті Відповідачем лише на основі однієї норми права, а саме п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак Відповідач не врахував той факт, що дане положення Закону було скасовано (виключено) на підставі пп. й) пп.12) п. 11 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (№ 2464-УІ від 08.07. 2010 р.), який набрав чинності 01.01. 2011 р.

Тому, всупереч своїм повноваженням Відповідач виніс Рішення керуючись положеннями закону які втратили свою чинність на момент розгляду питання про накладення на мене фінансових санкцій. Вказані дії Відповідача також прямо порушують норми ч. 2 ст.19 Конституції України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, згідно яких вважає, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до норм чинного законодавства і підстав для їх скасування немає. Стосовно посилання позивача на ті обставини, що п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було виключено відповідно до пп. й) пп.12) п. 11 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01 січня 2011 року, то представник відповідача зазначив, що порушення за які на позивача було накладено штрафні санкції було вчинено до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а тому рішення застосовані відповідно до чинного законодавства на момент вчинення порушення. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, давши оцінку доказам у справі, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Згідно із Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця Серія ВОО № 724373 від 15.03. 2001 року ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та згідно ст. 14 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є страхувальником та платником страхових внесків (а.с. 5).

09.02. 2011 року начальником управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України № 68, № 69 та № 70 (а.с. 6, 7, 8), якими до позивача за несвоєчасне подання відомостей до відділу персоніфікованого обліку інформаційних систем та мереж у строки, визначені законодавством за 2006 рік, 2007 рік та 2008 рік, застосовано фінансові санкції у розмірі 170,0 грн. по кожному рішенню, всього на суму 510,0 грн.

Дані рішення прийнято на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі за текстом Закон № 1058).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01. 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 3 Розділу VIII. Прикінцеві та перехідні положення Закону з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 6 Закону передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Згідно з п. 4 ч. 11 ст. 25 Закону територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, територіальним органом Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. й) пп. 12 п. 11 Розділу VIII. Прикінцеві та перехідні положення Закону частини першу - дев'яту статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключено.

Враховуючи наведене вище, судом встановлено, що відповідач приймаючи рішення про застосування фінансових санкцій керувався нормою Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яку було виключено з 01 січня 2011 року.

Твердження відповідача щодо застосування норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" які діяли на момент виникнення спірних правопорушень відхиляються судом, оскільки згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З 01 січня 2011 року дані спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а тому застосування відповідачем штрафних санкцій відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що були виключені, є протиправним.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у ході судового засідання позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог, а відповідач не підтвердив правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Оскільки позивачем не надано суду доказів щодо понесення судових витрат, то судові витрати судом не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення № 68 від 09.02.2011 року про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України, прийняте начальником управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області ОСОБА_3.

Скасувати рішення № 69 від 09.02.2011 року про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України, прийняте начальником управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області ОСОБА_3.

Скасувати рішення № 70 від 09.02.2011 року про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України, прийняте начальником управління Пенсійного фонду України у Рокитнівському районі Рівненської області ОСОБА_3.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д. П.

Постанова складена в повному обсязі 15.03.11р.