Справа № 2а-8702/09/0470
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 р.Справа №2а-8702/09/0470
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю представників: позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу ОСОБА_6 дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6 обєднана державна фінансова інспекція, про зобовязання вчинити певні дії, -
1 липня 2009 року Контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу ОСОБА_6 дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про зобовязання відокремленого структурного підрозділу ОСОБА_6 дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця» виконати обовязкові вимоги Контрольно-ревізійного відділу в м. Кривому Розі від 06.05.2008 року №2-15/866 на загальну суму 218117,80 грн. в частині:
- пункту 2 - вжиття заходів щодо сплати орендарем ПП ОСОБА_7 донарахованої в ході ревізії орендної плати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_6 дирекції залізничних перевезень в сумі 3702,65 грн.;
- пункту 3 - зменшення кредиторської заборгованість ОСОБА_6 дирекції залізничних перевезень при подальших розрахунках з ОСОБА_6 лінійною санітарно-епідеміологічною станцією на суму зайво сплачених коштів за послуги з дератизації та дезінсекції в сумі 5133,21 грн.;
- пункту 9 - вжиття заходів щодо погашення нестачі товарно-матеріальних цінностей шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства за рахунок винних осіб на суму 7001,10 грн.;
- пункту 10 - зменшення витрат підприємства та збільшення вартості основних засобів на суму виконаних робіт з поліпшення основних засобів на суму 145405,0 грн. шляхом проведення відповідних коригуючих записів у бухгалтерському обліку підприємства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 липня 2009 року в адміністративній справі №2а-8702/09/0470 відкрито провадження (суддя Шлай А.В.). Ухвалою суду від 12.11.2009 року залучено до участі у справу як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору контрольно-ревізійний відділ в м. Кривому Розі (т.1 а.с.83).
В подальшому на підставі розпорядження від 28 січня 2010 року №18 адміністративну справу №2а-8702/09/0470 передано на розгляд судді Рищенку А.Ю. (т.1 а.с.218).
У звязку із закінченням повноважень судді Рищенка А.Ю., на підставі розпорядження від 24 червня 2015 року №319д здійснено перерозподіл справи №2а-8702/09/0470, та передано останню на розгляд судді Верба І.О. (т.2, а.с.12).
Оскільки провадження у справі вже відкрито, суддя Верба І.О. прийняла 30 червня 2015 року справу до свого провадження (т.2, а.с.14).
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач не вживає заходів до виконання обовязкових вимог щодо усунення порушень, виявлених під час ревізії.
Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначивши про часткове усунення частини вимог, наявність рішення господарського суду, яким у задоволенні позову задля виконання вимог фінансової інспекції відмовлено, крім того, зауважив, що згідно практики Верховного суду України, вимоги щодо відшкодування збитків, виявлених у ході ревізії, мають заявлятись у відповідному судовому спорі, а не шляхом зобовязання підконтрольної установи виконати обовязкові вимоги фінансової інспекції.
Судом допущено заміну позивача його правонаступником Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області, та третьої особи ОСОБА_6 обєднаною державною фінансовою інспекцією.
В судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що в результаті проведення ревізії фінансово-господарської діяльності відокремленого структурного підрозділу ОСОБА_6 дирекція залізничних перевезень державного підприємства «Придніпровська залізниця» (надалі - відповідач) за період з 01.07.2006 року по 31.12.2007 року, контрольно-ревізійним відділом в м. Кривому Розі виявлено порушення фінансово-господарської дисципліни у сумі 218117,80 грн., про що складено довідку ревізії від 18.03.2008 року №б/н.
Ревізією правильності нарахування збору за зберігання вантажу проведеною вибірково по ПП «Топаз-96» та ТОВ «Метал-Інвест» встановлено заниження отриманих доходів внаслідок спірного застосування тарифу за зберігання вантажу.
Так, за зберігання вантажів (металобрухту), який завозився на територію станції Апостолове ПП «Топаз-96» та ТОВ «Метал-Інвест» для подальшого відправлення, нараховувався збір за кожну добу його зберігання за тарифом 0,9 грн. за 1 т, що передбачено для вантажів, які прибули на станцію призначення і вивантажені на місцях загального користування, а необхідно було нараховувати за тарифом 1,5 грн. за 1 т, як для вантажів, що завезені на місця загального користування частинами для відправлення, чим порушено вимоги пункту 2.4 розділу 2 «Збори за додаткові операції, пов'язані з перевезенням вантажів» Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України Тарифне керівництво №1, затвердженого наказом Міністерством транспорту України від 15.11.1999 року №551, яким передбачено, що якщо вантаж для відправлення завозився на місця загального користування частинами і в день пред'явлення перевізних документів не був зданий повністю, то збір за зберігання визначається в розмірі 1,5 грн. за добу з однієї тони за загальну масу.
Актів або інших документів, які підтверджували б несвоєчасну подачу вагонів для навантаження металобрухту з вини станції, до ревізії не було надано. При складанні актів про несвоєчасну подачу вагонів для навантаження вантажу, що сталось з вини станції, передбачено їх підписання з боку клієнта та станції. Так як наявність даних актів була відсутня, тому за всі дні збереження вантажів станцією нараховувався збір в розмірі 0,90 грн. за 1 т вантажу за кожну добу зберігання. Підписання ПП «Топаз-96» та ТОВ «Метал-Інвест» накопичувальних карток є підтвердженням того, що клієнт був згодний, що вантаж не навантажувався на вагони з їх вини, тому ПП «Топаз-96» та ТОВ «Метал-Інвест» здійснювали оплату збору за збереження вантажів.
Накопичувальні картки, в яких збір за зберігання вантажів вказаних клієнтів був нарахований без урахування актів несвоєчасної подачі вагонів з вини станції (для ревізії не були надані), підписані клієнтом, що свідчить про його згоду із нарахуванням збору за відповідну кількість діб зберігання вантажу. Зазначена в накопичувальних картках кількість діб зберігання вантажу відповідає кількості діб (від дати завезення вантажу до дати навантаження на вагон), що вказана в книзі завезення вантажу на територію станції. За дану кількість днів збереження вантажів нараховувався збір за збереження вантажів в розмірі 0,90 грн. за 1 т вантажу за кожну добу зберігання, коли повинен був нараховуватися збір згідно п.2.4 розділу 2 Збірника тарифів №551 в розмірі 1,50 грн. за 1 т вантажу за кожну добу зберігання.
Ревізією правильності складання договорів оренди встановлено, що по договору від 01.02.2004 року №Пр/Дн-2-04-002/Нюа_4, укладеного між ДП «Придніпровська залізниця» та ПП ОСОБА_7 (приміщення площею 306,0 кв. м., використовується під розміщення складів продовольчих товарів) термін дії до 25.01.2005 року, пролонгований на 2006-2007 роки. В порушення статті 287 Господарського кодексу України договір оренди нерухомого майна з Фондом державного майна не переукладався.
При цьому, Господарський кодекс України не поширюються на укладені до 01.01.2004 договори оренди, але згідно з Прикінцевими положеннями Господарського кодексу України вони застосовуються до них у разі продовження господарських відносин за цими договорами (продовження терміну дії договорів).
Відповідно до статті 118 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року №489 договори оренди державного майна, укладені до 1 січня 2007 року, у шестимісячний термін підлягають обов'язковому перегляду відповідно до встановленої норми.
Проведеною ревізією правильності застосування орендної ставки по вищевказаному договору з ПП ОСОБА_7 встановлено, що з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року орендна ставка не змінювалась та складала 10%, чим порушено пункт 13 додатка 1, пункт 8 «ОСОБА_9 розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна», затвердженого Постановою КМУ від 04.10.1995 року №786, яким передбачено, що відсоток за розміщення складів відповідно до внесених змін з 01.01.2007 року повинен був складати 12%.
Таким чином, позивач зазначив, що відповідачем недоотримано доходів за 2007 рік від ПП Медовкіна на загальну суму 1543,16 грн. (30%) та державним бюджетом в сумі 2159,49 грн. (70%).
Ревізією правильності та повноти нарахування орендарям компенсації витрат на сплату податку на землю за період з 01.07.2006 року по 31.12.2007 року встановлено, що по деяким орендарям нараховуються компенсації по сплаті податку на землю не в повному обсязі. Так, по СПД ОСОБА_8, яка згідно договору від 01.06.2005 року №12/02-1563-0Д орендує нерухоме майно, за адресою: м. Кривий Ріг вул. Серафімовича, 94 під розміщення крамниці №60 (тимчасова довідка про користування землею 586/3) площа земельної ділянки 947,0 кв. м. Відповідно до розрахунку земельного податку в 2007 році за земельну ділянку сплачено податку на землю в сумі 6082,87 грн. Пред'явлено орендарю за 2007 рік до сплати згідно виставлених рахунків на суму 1926,0 тис. грн. Різниця складає в сумі 4987,81 грн.
Аналогічно по орендарям ПП ОСОБА_2 (договір від 01.01.2007 року №12/02-2898-ОД оренди будівлі магазину за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кириленко, 5а), ДП «Укртрансформація» (договір від 01.02.2006 року №12/02-2196-0Д оренди приміщення крамниці №15 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кириленко, 16), СПД ОСОБА_10 (договір від 01.08.2007 року №12/02-2953-ОД оренди приміщення крамниці №46 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кириленко, 4).
В ході ревізії правильності віднесення витрат до собівартості встановлено, що при виконанні капітального ремонту адміністративно-службових приміщень станції Апостолове було проведені роботи по улаштуванню металочерепиці «Монтерей», а саме змінено форми покрівлі. Так, за даними картки обліку основних засобів покрівля на адміністративно-службових приміщеннях станції Апостолове мала скатну форму з шиферних матеріалів. Згідно актів виконаних робіт встановлено, що форму покрівлі було змінено на шатрову та проведено улаштування покрівлі з металочерепиці, що призвело до збільшення майбутніх економічних вигод: гарантійний строк експлуатації шиферної покрівлі складав - 10 років, а з металочерепиці до 25 років.
Згідно розпорядження по ОСОБА_6 дирекції залізничних перевезень від 29.09.2006 року №555/ТО-1038 вартість робіт по капітальному ремонту покрівлі по ремонту адміністративно-службових приміщень станції Апостолове на суму 145405,0 грн. в бухгалтерському обліку віднесено до складу адміністративних витрат, що не відповідає вимогам пункту 14 П(С)БО №7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року №92, яким передбачено, що первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкту (модернізації, модифікації, добудови, дообладнання, реконструкції ті інше), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод.
Таким чином, відповідачем збільшено витрати та занижено вартість основних засобів на суму 145405,0 грн., що є порушенням пункту 31 «Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 року №561, пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; пункту 14 П(С)БО №7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року №92, пункту 8 П(С)БО №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318.
Відповідно до «Методичних рекомендацій по проведенню обов'язкових заходів з мишовидними гризунами на залізничному транспорті», затверджених головним державним санітарним інспектором СРСР від 20.01.1950 року, до загальної площі, що підлягає дератизації згідно зазначеного договору, включено площі платформ та перонів.
Для достовірного визначення площ усіх будівель залізничних станцій дирекції проведено зустрічну звірку в будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП «Придніпровська залізниця» (далі - БМЕУ), якою встановлено, що на балансі БМЕУ обліковуються об'єкти нерухомого майна (будівлі) залізничних станцій ОСОБА_6 дирекції залізничних перевезень.
Вибірково співставленням по окремим залізничним станціям площі будівель, згідно наданого ОСОБА_6 лінійною санітарно-епідеміологічною станцією переліку, з площами будівель таких станцій, які фактично обліковуються на балансі дирекції і будівельно-монтажного експлуатаційного управління ДП «Придніпровська залізниця» та площами платформ, зазначених в актах здачі-приймання виконаних робіт з дератизації, дезінсекції встановлено завищення площ будівель станцій, що підлягають дератизації, на 2652,8 кв.м.
Таким чином, завищення площ будівель станцій, що підлягають дератизації, призвело до віднесення на витрати підприємства дератизаційних робіт в завищеному обсязі за період з 01.07.2006 року по 31.12.2007 року на суму 5133,21 грн., що є порушенням пунктів 2.1, 2.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, пунктів 1, 5, 8 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 15 П (С) БО №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318.
За результатами проведених інвентаризацій встановлено нестачу у складі №62 піддонів, ящиків, контейнерів для сміття, тросів, ременів, подушок автомобільних, клапанів, замків, лопат, відер, вагів товарних, драбини, сейфу на загальну суму 2736,29 грн.
Порушення виникло внаслідок недотримання пункту 11.4 «Інструкції з інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, документів і розрахунків», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року №69 та пунктів 1, 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до пункту 2 «Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №116, виходячи з облікової вартості з застосуванням індексів інфляції збиток від недостачі по складу №62 складає 7001,10 грн.
На адресу відокремленого структурного підрозділу ОСОБА_6 дирекція залізничних перевезень державного підприємства «Придніпровська залізниця» направлено обов'язкові вимоги, якими зобов'язано в термін до 09.06.2008 року усунути порушення, що були виявлені в ході ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства. Позивач листом-нагадуванням від 04.07.2008 року №2-15/1376 звернувся до відповідача з вимогою вжити необхідні заходи щодо повного усунення фінансових порушень. Однак, відповідач обов'язкові вимоги не виконав, порушення на суму 218117,80 грн. не усунув, у зв'язку із чим предявлений цей позов.
Вирішуючи заявлений спір суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-XII (далі Закон - №2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
«Положенням про Державну фінансову інспекцію України», затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).
Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).
Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону №2939-XII, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.
Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.
Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
У справі, що розглядається, позивач пред'явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.
Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.
Суд дійшов висновку, що у пунктах 1, 2, 3, 5, 9 вимоги щодо усунення фінансових порушень від 06.05.2008 року №2-15-866 фактично заявлено вимоги про відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю.
В розглянутій частині заявлені позовні вимоги про спонукання до виконання обовязкових вимог органу фінансового контролю, а не про стягнення збитків, виявлених в ході перевірки, що є підставою для відмови в його задоволенні.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права неодноразово висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа №21-89а14), 20 травня 2014 року (справа №21-93а14), 28 жовтня 2014 року (справа №21-462а14).
Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
При цьому, відповідачем надані підтвердження усунення порушень, визначених в пункті 10 вимоги щодо зменшення витрат підприємства та збільшення вартості основних засобів на суму виконаних робіт з поліпшення основних засобів на суму 145405 грн. шляхом проведення відповідних коригуючих записів у бухгалтерському обліку підприємства, надавши на підтвердження таких дій відповідну бухгалтерську довідку, акт приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів та інвентарну картку основних засобів №0025 (т.2 а.с.57-59), а також докази повідомлення контролюючого органу про усунення таких порушень.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу ОСОБА_6 дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6 обєднана державна фінансова інспекція, про зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 4 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1