Справа № 805/2803/15-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 р. Справа № 805/2803/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Постановлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби Донецької області

до

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості зі сплати єдиного податку,

Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління Державної фіскальної служби Донецької області звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного податку.

Представник позивача у судове засідання з'явилась, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги частини четвертої статті 122, частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління Державної фіскальної служби Донецької області звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного податку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що за відповідачем обліковується сума податкового боргу з єдиного податку у розмірі 1461,60 гривень, яка виникла внаслідок нездійснення своєчасної сплати платником податків суми податкових зобовязань. Посилаючись на вимоги Податкового кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі.

Судом встановлено, що відповідач Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець, знаходиться на податковому обліку, є платником єдиного податку на підставі заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Відповідач є платником єдиного податку другої групи зі ставкою податку 20 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що Контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначені в главі 1 розділу 14 Податкового кодексу України.

Згідно пунктів 291.2. та 291.3. статті 291 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення заборгованості у відповідача) спрощена система оподаткування, обліку та звітності являє собою особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку. Згідно з підпунктом 2 цього пункту до другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Відповідно до положень пунктів 293.1, 293.2 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з вимогами пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Таким чином, відповідач як платник податку другої групи повинен щомісячно, до 20 числа поточного місяця сплачувати єдиний податок у розмірі 20 відсотків мінімальної заробітної плати.

Згідно приписів статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить у місячному розмірі: з 1 січня 1 218,00 гривень.

Таким чином, розмір ставки єдиного податку для відповідача складає 243,6 гривень (20% від 1 218 гривень).

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління Державної фіскальної служби Донецької області сформована податкова вимога від 29.01.2015 № №96-25, яка була надіслана відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення, але була повернута на адресу позивача. З цього періоду відповідач постійно мав несплачену податкову заборгованість, у звязку з чим вказана податкова вимога не втратила юридичної сили.

11.03.2015 року Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління Державної фіскальної служби Донецької області прийнято Рішення про опис майна у податкову заставу за № 80.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 33266558 відомості про наявність у ОСОБА_1 на праві приватної власності нерухомого майна відсутні.

Згідно з довідкою Красноармійського ВРЕВ № 9/14-273 від 05.02.2015 року за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано.

Відповідно до листа Відділу держземагенства у м. Селидовому Донецької області №57/01-17 від 30.01.2015 року за ОСОБА_1 наяність зареєстрованих земельних ділянок належних на праі власності не значиться.

Станом на 18.05.2015 року відповідач відкритих рахунків у фінансових установах не має.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно приписів частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 112, 136, 158 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби Донецької області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного податку задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: вул.. Пушкіна, 34/14, м. Гірник, Селидівський р-н, Донецька область, 85487) заборгованість з єдиного податку у розмірі 1461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) гривня 60 копійок на рахунок місцевого бюджету на р/р № 0073, банк отримувача ГУДКСУ в м. Селидове Донецькій області, , МФО 834016.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті 17 серпня 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Толстолуцька М.М.