Справа № 758/2570/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/2570/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Трегубенко Л.О. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Літвіної Н.М.

при секретарі: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за апеляційною скаргою відповідача - управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва на постанову Подільського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва про визнання відмови протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії державного службовця,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва у включенні до складу розрахунку пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», інших виплат, а саме: матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію доходів громадян;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва здійснити перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 89% від заробітної плати державного службовця, з урахуванням нарахованих та виплачених сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 01 березня 2009 року по 28 лютого 2011 року в загальній сумі 24 776,52 грн. - з 18 березня 2011 року;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва виплатити вищезазначені нарахування.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року позовні вимоги за період з 18 березня 2011 року по 02 вересня 2014 року - залишено без розгляду по причині пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року позовні вимоги - задоволено частково:

- визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва в перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_3, з урахуванням індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, передбачених графою - «інші виплати» довідки від № 880/09 від 27.01.2015 р. », виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області;

-зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати ОСОБА_3 пенсію державного службовця на підставі довідки № 880/09 від 27.01.2015 р., виданої Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, з урахуванням інших виплат, зокрема: індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 01.03.2009 р. до 28.02.2011 р. в загальній сумі 24776 грн. 52 коп., як складових заробітної плати, з якої нараховувались та сплачувались страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи з розміру 89% від суми заробітної плати державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», починаючи з 03.09.2014 р., і виплатити недоплати.

-у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити. Відповідач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на посадах державного службовця, станом на 17 березня 2011 року, при виході на пенсію, мав стаж державної служби 19 років 09 місяців 07 днів.

З 18 березня 2011 року позивач отримує пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 89% від суми заробітної плати, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ( а. с. 6, 12).

28 січня 2015 року позивач, перебуваючи на обліку в управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, подав заяву про перерахунок пенсії державного службовця на підставі довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27 січня 2015 року № 880/09 про складові заробітної плати (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного Фонду України 14.02.2011 № 5-1), до якої включені інші виплати, зокрема: матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати, з яких сплачувався єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в загальній сумі 24 776 грн. 52 коп. (а. с. 11).

Листом №871/06 від 30 січня 2015 року відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що ці виплати не є складовою частиною заробітної плати державних службовців відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну служби».

Не погоджуючись з таким вирішенням порушених питань, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

У ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.3 ст.2 вищевказаного Закону, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать: виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи положення ст.37 Закону України «Про державну службу», ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Таким чином, при обчислення пенсії державного службовця позивачу, відповідач повинен врахувати всі суми виплат, з яких було фактично нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі сум матеріальних допомог та індексації заробітної плати, що зазначені у графі «Інші виплати» довідки управління Пенсійного фонду України в місті Борисполі та Бориспільському районі Київської області про складові заробітної плати.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України: від 20 лютого 2012 року у справі №21-430а11, від 06 листопада 2013 року у справі № 21-350а13, 04 березня 2014 року у справі № 21-14а14.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з урахуванням інших виплат.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва на постанову Подільського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 20.08.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Літвіна Н. М.