Справа № 824/1580/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1580/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Чернівецького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Чернівецький міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного та отримання відповідної грошової допомоги ОСОБА_2 була зайнятою людиною, оскільки з 26 червня 2014 року по 02 липня 2014 року перебувала у трудових відносинах на посаді продавця непродовольчих товарів з товариством з обмеженою відповідальністю "Фокстрот-Луцьк" та отримувала заробітну плату за виконану роботу.

Посилаючись на положення Закону України Про зайнятість населення та Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, а також зважаючи на те, що в добровільному порядку відповідач не сплатив незаконно отриману допомогу по безробіттю, Чернівецький міський центр зайнятості просить суд стягнути з ОСОБА_2 кошти в розмірі 2122,18 грн.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні тим, що наведені в позовній заяві. Просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулась до Чернівецького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні (а.с.11).

На підставі поданих документів наказом від 27листопада 2013 року №НТ131127 відповідачу було надано статус безробітного та Наказом від 04 грудня 2013 року № НТ131204 призначено виплату допомоги по безробіттю з 04 грудня 2013 року по 28листопада 2014 року (а.с.18).

01 грудня 2014 року Чернівецьким міським центром зайнятості прийнято наказ №НТ141201, яким припинено виплату ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з 29листопада 2014 року та знято з обліку у звязку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації(а.с.18).

За час перебування на обліку в Чернівецькому міському центрі зайнятості, зокрема, у період з 26 червня 2014 року по 28 листопада 2014 року відповідачу виплачено 2122,18 грн допомоги по безробіттю (а.с. 10).

Позивач вказував, що в результаті проведеного розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про зайнятість населення встановлено, що ОСОБА_3 під час перебування на обліку в Чернівецькому міському центрі зайнятості в статусі безробітного була зайнятою людиною, про що складено Акт №123 від 14 травня 2015 року (а.с.13).

Згідно вказаного акту та в результаті проведеного розслідування страхового випадку встановлено факт перебування у трудових відносинах громадянки ОСОБА_3 з товариством з обмеженою відповідальністю "Фокстрот - Луцьк" в період з 26 червня 2014 року по 07 липня 2014 року (а.с. 13-14).

Наказом Чернівецького міського центру зайнятості від 27 травня 2015 року №249 Про відшкодування виплаченого матеріального забезпечення безробітною ОСОБА_2 вирішено вжити необхідних заходів щодо повернення коштів ОСОБА_3 в сумі 2122,18 грн (а.с.8).

27 травня 2015 року Чернівецький міський центр зайнятості направив відповідачу повідомлення №25-13/1460 про повернення коштів у вказаній сумі (а.с.7).

Оскільки в добровільному порядку кошти сплачено не було, субєкт владних повноважень звернувся до суду з даним позовом.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України Про зайнятість населення від 05 липня 2012 року № 5067-VI.

Згідно частини першої статті 1 Закону України Про зайнятість населення безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи, а зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Положеннями статті 43 Закону України Про зайнятість населення визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України Про зайнятість населення зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та цього Закону.

Як вбачається з обставин справи, ОСОБА_3 зокрема, в період з 27 листопада 2013 року по 01грудня 2014 року перебувала у статусі зареєстрованого безробітного та отримувала грошову допомогу по безробіттю.

Згідно частини першої статті 1 Закону України Про зайнятість населення зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про зайнятість населення до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

З наявних у справі матеріалів слідує, що з 26 червня 2014 року по 02 липня 2014 року ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Фокстрот-Луцьк" (а.с. 12-16).

Таким чином, відповідач в період перебування на обліку в міському центрі зайнятості в статусі безробітного та отримання грошової допомоги по безробіттю, була зайнятою людиною та отримувала допомогу по безробіттю.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України Про зайнятість населення реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, зайнятості особи; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Частиною другою статті 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02 березня 2000 року №1533-III передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Виходячи з того, що статтею 31 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття працевлаштування безробітного визначено як підставу припинення виплати допомоги по безробіттю, дана обставина є такою, що впливає на умови виплати матеріального забезпечення, а тому безробітний зобов'язаний своєчасно повідомляти державну службу зайнятості про зазначену обставину.

До цього ж, пунктом 5.5. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за №915/5136, передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, заняття підприємницькою або іншою діяльністю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами, (з дня працевлаштування, державної реєстрації як субєкта підприємницької або іншої діяльності) виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами.

Згідно частини третьої статті 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6.14 вказаного вище Порядку якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Зважаючи на наведені норми законодавства та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість дій позивача щодо припинення реєстрації відповідача як безробітного та предявлення йому вимоги про повернення суми виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання своїх обов'язків та зловживання ними.

Відповідно до пункту 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Пунктом 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним передбачено, що у разі відмови особи повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

З матеріалів справи слідує, що наказом Чернівецького міського центру зайнятості від 27 травня 2015 року №249 вирішено вжити необхідних заходів щодо повернення коштів безробітною ОСОБА_3 та направлено повідомлення про повернення суми 2122,18 грн від 27 травня 2015 року №25-13/1460.

Оскільки в добровільному порядку зазначені кошти відповідачем не повернуто, такі підлягають стягненню в судовому порядку.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б свідчили про повернення Чернівецькому міському центру зайнятості незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 2122,18 грн на день розгляду справи відповідачем суду не подано. До того ж відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного позову.

З огляду на викладене, суд вважає про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Чернівецького міського центру зайнятості кошти в сумі 2122 (дві тисячі сто двадцять дві) грн 18 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 20 серпня 2015 року.