Справа № 279/129/15-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко В.П.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"17" серпня 2015 р. Справа № 279/129/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "13" березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом, в якому просила зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області, Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області провести донарахування та виплату з 01.05.2014 року по 31.10.2014 року щомісячної грошової допомоги у відповідності до ст.ст.37, 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2015 року позовні вимоги в частині визнання дій відповідача неправомірними, стягнення недоотриманих коштів, в період з 01.05.2014 року по 26.05.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії, Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі щодо нарахування та виплати позивачу в неповному обсязі коштів, передбачених ст.ст.37, 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3, допомогу в зв'язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у розмірах визначених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: у розмірі 40 % мінімальної заробітної плати, за період з 26.05.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням виплачених коштів за вказаний період.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_3, доплату до пенсії у розмірах визначених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, за період з 26.05.2014 року по 02.08.2014 року, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст.51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як пенсіонеру та потерпілій 3-ї категорії від аварії на Чорнобильській АЕС - у розмірі 25 % від мінімальної пенсії за віком, за період з 26.05.2014 року по 02.08.2014 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст.28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплачених коштів за вказаний період.

В частині стягнення коштів за період з 02.08.2014 року по 31.10.2014 року - відмовлено за безпідставністю позовних вимог, так як відповідно до ст.6-7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік", встановлено, що у 2014 році норми і положення ст.ст.37, 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

У апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Встановлено, що позивач відноситься до 3-ї категорії осіб, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, проживає в м.Коростень Житомирської області на території зони гарантованого добровільного відселення, в 2014 році отримувала в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області, де перебуває на обліку, підвищення до пенсії та додаткову пенсію, передбачені ст.ст.39, 51 Закону №796-ХІІ, у розмірах, визначених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом України №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Непрацюючим пенсіонерам доплата до пенсії проводиться в таких же розмірах.

Відповідно до ст. 51 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до 3 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Цими статтями також передбачено, що порядок обчислення підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних положень 23.11.2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1210 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на підставі якої позивачу провадиться нарахування і виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст.39 та ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" і які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вищенаведені положення ст.39 та ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та "Про Державний бюджет України на 2013 рік", якими обмежувалися вищевказані виплати, втратили чинність.

03 серпня 2014 року набули чинності зміни до Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, згідно яких норми і положення ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Разом із цим, такі обмеження в період з 01 січня 2014 року до 03 серпня 2014 року Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" не передбачалися.

Отже, у вказаний період є чинними і підлягають застосуванню: ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції, відповідно до якої підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території зони гарантованого добровільного відселення не може бути нижчим ніж дві мінімальні заробітні плати, та ст.51 цього Закону, в редакції, відповідно до якої особам віднесеним до 3 категорії громадян, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Проте, розрахунок доплати до пенсії та додаткової пенсії позивачу здійснено, виходячи із розмірів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч приписів ст.ст.39, 51 Закону №796-ХІІ, визначено фіксовані розміри виплат, при тому, що ці суми значно менші від встановлених у законі.

Згідно із положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні розміру виплат у спірний період застосуванню підлягають саме статті 39, 51 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ №1210 від 23.11.2011 року, що істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статей 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки відсутність у державному бюджеті коштів на виплату соціальних виплат не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом. Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не повинно прийматися до уваги.

Так, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "13" березня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано: рек з пов про про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3 - відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області вул.Грушевського,16/1, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11501

- ,