Справа № 804/5992/15
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2015 рокусправа № 804/5992/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

за участю:

представників позивача: Голотюк Г.І., Зубко А.О.

представника відповідача: Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу комунального підприємства «САНСЕРВІС»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі №804/5992/15 за позовом комунального підприємства «САНСЕРВІС» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в особі Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції про визнання протиправними та скасування вимог, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2015 року комунальне підприємство «САНСЕРВІС» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати лист-вимогу Криворізької об'єднаної Державної фінансової інспекції № 850-15/686 від 23.04.2015 р. «Про усунення порушень» та лист-вимогу № 850-15/689 від 23.04.2015р. «Про пред'явлення позовів» протиправними та скасувати їх.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, комунальне підприємство «САНСЕРВІС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що саме звернення до суду з позовом про скасування вимоги є способом оскарження висновків ревізії щодо виявлених порушень та захисту інтересів підприємства. На думку позивача, висновки Верховного Суду України не можна застосовувати до кожної справи, яка стосується оскарження рішень органу фінансового контролю, тим більше приймати вказані рішення як узагальнення практики, оскільки узагальнення носить рекомендаційний характер, а не обов'язковий. Таким чином, заявник апеляційної скарги вважає, що відмова в позові без розгляду вимог по суті є блокуванням можливості позивача в судовому порядку оскаржувати рішення органу контролю та захищати свої права, змушуючи позивача чекати доки орган контролю сам не звернеться до суду з позовом про виконання вимог. Але таке звернення до суду є правом, а не обов'язком відповідача і поки він не пред'явить позов, оскаржувані вимоги вважатимуться дійсними та законними, а отже, до позивача постійно пред'являтимуть претензії по їх виконанню та директор й інші працівники притягатимуться до кримінальної, адміністративної та цивільної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 09.02.2015 року по 27.03.2015 року посадовими особами Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «САНСЕРВІС» за період з 01.01.2011 р. по 31.01.2015 р., у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану.

За результатами проведеної ревізії ДФІ в Дніпропетровській області було складено Акт про результати ревізії фінансово-господарської діяльності КП «САНСЕРВІС» за період з 01.01.2011 р. по 31.01.2015 р. від 27.03.2015 р. №850-39/3 (далі - Акт ревізії) (т.1 а.с.14-38), згідно з висновками якого встановлено фінансових порушень на загальну суму 334822,33 грн., в тому числі порушень, що призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 332 838,43 грн., із них: недоотримання фінансових ресурсів на суму 215266,77 грн., порушення, що призвели до збитків на суму 117571,66 грн., інші фінансові порушення на суму 1983,90 грн.

Залишилися не відшкодованими порушення, що призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 330184,39 грн., у зв'язку з чим, 23.04.2015 року на адресу КП «САНСЕРВІС» відповідачем було направлено лист-вимогу за №850-15/686 «Про усунення порушень» (т.1 а.с.11-13), відповідно до якої, з викладенням встановлених порушень, позивачу було пред'явлено наступні вимоги:

1. Опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку

2. Розглянути питання про притягнення працівників підприємства, винних у виявлених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Для усунення зазначених порушень законодавства запропоновано:

- повернути Управлінню благоустрою та житлової політики виконкому міської ради кошти в сумі 266274,37 грн. для подальшого перерахування до міського бюджету, або відшкодувати вказану суму шляхом зменшення поточної кредиторської заборгованості за виконані роботи;

- стягнути з колишніх директорів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та діючого директора ОСОБА_6 кошти в загальній сумі 49014,04 гривень. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 49 014,04 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення в порядку, встановленому законодавством;

- стягнути з колишнього керівника ОСОБА_4 кошти в сумі 11526,00 грн., з працівників кошти в сумі 7718,00 грн., з водія автотранспортного цеху ОСОБА_7 кошти в сумі 1655,72 грн. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 20899,72 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення, в порядку, встановленому законодавством;

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 25769,52 грн., в тому числі шляхом зменшення поточних розрахунків з відповідними фондами. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 25769,52 грн. з осіб, з яких сталося порушення, в порядку, встановленому законодавством;

- стягнути з ТОВ «Поліінвестбуд» кошти в сумі 19234,34 грн. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 19234,34 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення, в порядку, встановленому законодавством;

- стягнути кошти в сумі 8992,4 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення у порядку, встановленому законодавством.

Одночасно, 23.04.2015 року відповідачем було направлено лист-вимогу за №850-15/689 «Про пред'явлення позовів» (т.1 а.с.9-10), відповідно до якої позивачу було пред'явлено вимоги щодо усунення порушень шляхом пред'явлення позовів до винних юридичних та фізичних осіб:

1) у разі невідшкодування в добровільному порядку в повному обсязі незаконних витрат, які виникли внаслідок недоотримання доходів міським бюджетом на суму 206274,37 грн. внаслідок недотримання КП «Сансервіс» вимог пп. 13.1.2.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури житлово-комунального господарства України від 10.04.2006р. за №105, в частині не перерахування Управлінню благоустрою та житлової політики виконкому міської ради коштів від реалізації дров отриманих від спилу та омолодження дерев, що також є порушенням ст. 632 Цивільного кодексу України, ст. 190, ч.1 ст. 180, ч.1, ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, п.13.1.2.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 р. №105, п.1.2, 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. за № 88, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. за № 290, п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-ХІV, відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

2) у разі невідшкодування в добровільному порядку в повному розмірі зайво нарахованої заробітної плати на загальну суму 49014,04 грн. внаслідок невірного встановлення посадових окладів , що є порушенням ст. 20 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. за № 108/95, п. 23, п.24 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. за № 318, п.1, п.8 ст. 9 3акону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. за № 996-ХІV, п.3.21 Галузевої угоди, розділу 3 трудових контрактів відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, звернутись до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

3) у разі невідшкодування в добровільному порядку в повному обсязі зайво нарахованої премії, яка не передбачена умовами контракту з керівником та працівникам підприємства виплачена всупереч п.2 Додатку № 11 «Положення про преміювання керівників, спеціалістів та фахівців», затвердженого 23.12.2010 р. до Колективного договору в сумі 20899,72 грн., що є порушенням ст. 20 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р., п.24 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. № 318, п.1,8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІV, п. 3.21 Галузевої угоди, розділ 3 трудових контрактів, відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України вернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

4) у разі невідшкодування в добровільному порядку в повному обсязі зайво нарахованих та перерахованих внесків до державних цільових фондів на загальну суму 25 769,52 грн., що виникло внаслідок зайвого нарахування премій та зайвого нарахування заробітної плати внаслідок невірного встановлення посадових окладів, чим порушено вимоги ст.4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. №400/97-ВР, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VІ, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

5) у разі невідшкодування ТОВ «Поліінвестбуд» в добровільному порядку в повному обсязі завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 19 234,34 грн. внаслідок включення до актів приймання виконаних будівельних робіт вартості та кількості товарно-матеріальних цінностей, які документально не підтвердженні первинними документами та даними бухгалтерського обліку підрядника, частковим невиконанням робіт, які передбачені ресурсним елементними кошторисними нормами, що є порушенням п.3.3.9, п.3.3.1 «Правил визначення вартості будівництва» ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. №174, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV, спільного листа Держаного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та Державного комітету статистики України № 7/7-124 від 19.02.2002 р. «Про включення до обсягу виконаних будівельно-монтажних робіт вартості виконаних робіт з незавершених конструктивних елементів та деяких видів будівельних робіт або їх частин», відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно ТОВ «Поліінвестбуд», або відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

6) у разі невідшкодування в добровільному порядку особами, з вини яких сталося порушення, суми втрачених підприємством активів на загальну суму 8992,40 грн., чим порушено вимоги п.1 ст.526, п.1 ст.513, ст.22 Цивільного кодексу України, п.1, 2 ст.193, ст. 224, ст.322 Господарського кодексу України, відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства.

Також вказаними листами-вимогами визначено, що інформацію про вжиті заходи та виконання цих обов'язкових вимог слід надати в термін до 22.05.2015 р. до Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції разом із завіреними належним чином підтверджуючими документами та в подальшому до 10 числа кожного місяця до повного відшкодування збитків.

Правомірність та обґрунтованість вказаних листів-вимог є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п. 7,10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 4.3 Положення про територіальні органи ДФІ України та їх підрозділи, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.10.2011 р. та зареєстрованого в Мінюсті 19.10.2011 р. № 1212/19950, державні фінансові інспекції в областях зокрема, мають право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду України від 15.04.2014р. (справа №21-40а14), 13 травня 2014 року (справа №21-89а14), 20 травня 2014 року (справа №21-93а14), 28 жовтня 2014 року (справа №21-462а14), які є обов'язковими для застосування для усіх судів України.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що висновки Верховного Суду України не можна застосовувати до кожної справи, яка стосується оскарження рішень органу фінансового контролю.

Проте, в межах розгляду даної справи, Інспекція в пред'явлених вимогах не зазначає, порушення якої норми закону (підзаконного акту) повинен усунути позивач, а лише вказала на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення шляхом пред'явлення позивачем позовів до інших установ або винних осіб. Проте, виконати такі вимоги в односторонньому порядку неможливо.

Таким чином, суд першої інстанції вірно послався на правову позицію щодо застосування норм Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" викладену у постановах Верховного Суду України, яка відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Посилання позивача на те, що відмова в позові позбавляє позивача захистити свої права та інтереси є безпідставним, оскільки, як зазначено вище, законодавством встановлена чітка процедура стягнення збитків, і суд не наділений повноваженнями її змінювати.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «САНСЕРВІС» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі №804/5992/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено 21.08.2015р.)

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов