Справа № 344/9573/14-а
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року Справа № 876/10227/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2014р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

27.06.2014р. позивач поштовими засобами зв»язку звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила поновити строк звернення до суду; визнати дії Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в невному розмірі за період з 01.09.2011р. по 24.02.2014р., в порушення ст.43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням за період з 01.09.2011р. по 24.02.2014р.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.10.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою того ж суду від 28.10.2014р. виправлено описку у постанові суду та в резолютивній частині вказано: «Поновити позивачу строк на звернення до адміністративного суду».

Не погодившись із постановою суду, її оскаржила позивач, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд неправомірно виходив з вимог ст.13, 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми та п.19 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, оскільки вважав, що ст.43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням дані спірні правовідносини з 01.01.2009р. не регулюються.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є матірю малолітньої ОСОБА_2, 24.02.2011р.; перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, знаходиться на обліку у відповідача. З вересня 2011 року отримує допомогу в розмірі 130 грн. на місяць як особа, застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування (а.с.7, 10, 14).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нараховувалась та виплачувалась у розмірах, встановлених діючим законодавством на час виникнення спірних правовідносин, з наступних підстав:

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України від 18 січня 2001 року № 2240-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону №107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» не встановлювався іншій, ніж у Законі № 2240-III розмір допомоги, а положення Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 «Про порядок призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» від 27 грудня 2001 року було затверджене саме на виконання Закону № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (п.1), то застосовувати зазначену постанову Кабінету Міністрів України до особи, яка застрахована в системі загальнообов'язкового страхування не можливо, оскільки на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Дана позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду України від 12.06.2014р. у справі №К/800/30599/14, від 18.09.2014 р. у справі №К/800/128/14.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала ч.1 ст.100 КАС України.

Позивачка із позовом звернулась до суду 27.06.2014 р. (а.с.19).

Покликання позивача на те, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, оскільки з аналогічним позовом зверталась 18.08.2011р. і лише постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2014р. поновлено її порушене право, про що стало відомо з отриманої копії згаданого рішення суду 24.03.2014р., не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки позивачкою заявлялись вимоги за період з травня 2011 р. по серпень 2011 р., і на час звернення до суду з попереднім позовом позивачка знала про порушене право, а тому ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на звернення до суду, через відсутність поважних причин його пропуску, а позовні вимоги за період з 01.09.2011р. по 26.12.2013р. включно, залишити без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо призначення, нарахування та виплати сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нижче прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років за період з 27.12.2013 року по 24.02.2014р. є протиправними та такими, що суперечать діючому законодавству, а тому слід зобов'язати відповідача провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з урахуванням проведених виплат.

Керуючись ст.ст.100, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2014р. по справі №344/9573/14-а, 2а/3 скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити частково.

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на звернення до суду.

Адміністративний позов в частині визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії за період з 01.09.2011р. по 26.12.2013р. залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 27.12.2013р. по 24.02.2014р. у розмірі 130 грн. щомісяця.

Зобов'язати Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, починаючи з 27.12.2013 року по 31.12.2013р. та з 01.01.2014 р. по 24.02.2014р. включно, з врахуванням проведених виплат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

ОСОБА_3