Справа № 804/19448/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2015 рокусправа № 804/19448/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чередниченко В.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О. ,

за участі представника відповідача Гагарського А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Елікс» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі № 804/19448/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елікс» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25.11.2014 року звернувся до суду з позовом до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції Міндоходів у Дніпропетровській області, яким просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2013 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 73002 грн., у томі числі за основним платежем на 48668 грн., за штрафними санкціями на 24334 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивач надіслав до апеляційного суду клопотання, яким просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Елікс» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 22.11.1999 року, знаходиться на податковому обліку в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, та є платником податку на додану вартість (а.с. 27-28 т.1).

Відповідач - Лівобережна міжрайонна державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про державну податкову службу в Україні» та Податковим кодексом України повноваження.

Лівобережною ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Елікс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення взаємовідносин з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, за результатами якої 04.11.2014 року складено акт перевірки № 4062/2205/30640085 (а.с.38-54 т.1).

Згідно висновків акту перевірки податковим органом зроблено висновок про непідтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій із контрагентами ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, порушення платником податків вимог п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 48668 грн..

Не погодившись з висновками акту перевірки, позивачем на адресу відповідача були подані заперечення від 06.11.2014 року за вих. № 130. При цьому, крім реєстру виданих довіреностей інших додаткових документів на спростування висновків акту перевірки до заперечень позивачем надано не було (а.с. 55-64 т. 1).

Листом податкового органу від 14.11.2014 року № 36702/10/04-64-22-05 позивача повідомлено, що висновок акту перевірки № 4062/2205/30640085 від 04.11.2014 року є правомірним (а.с. 65-73 т.1).

На підставі вказаного вище акту перевірки податковим органом 19.11.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 73002 грн., в томі числі за основним платежем - на 48668 грн., за штрафними санкціями - на 24334 грн. (а.с. 75 т.1).

Вказане податкове повідомлення - рішення позивач і оскаржує данним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», та інших нормативних актів, якими встановлюються вимоги до оформлення тих чи інших первинних документів, та лише у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. В іншому разі, навіть якщо суб'єктами господарювання складені відповідні паперові носії (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо), вони не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Надані позивачем договори, а також видаткові та податкові накладні, незважаючи на те, що вони містять необхідні формальні реквізити, самі по собі не мають юридичної значимості для цілей ведення податкового обліку, оскільки не підтверджують реальності господарських операцій ТОВ «Елікс» з ТОВ «Синдар Тур» та з ТОВ «Гранд Крістал» у липні 2014 року (факту придбання позивачем товару/послуг, та їх подальшого використання у власній господарській діяльності в межах оподатковуваних операцій), та не підтверджують реальності змін майнового стану платника податків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в перевіряємому періоді позивач формував показники податкової звітності, виходячи, зокрема, з господарських операцій з ТОВ «Гранд Крістал» відповідно до договору поставки № 1207 від 07.07.2014 року ТМЦ на загальну суму 196008 грн., в т.ч. ПДВ на суму 32668 грн..

Згідно умов вказаного договору, предметом поставки є ТМЦ (товар), кількість, ціна та асортимент якого визначаються специфікаціями. Якість товару повинна відповідати встановленим нормам та підтверджуватись сертифікатом якості або паспортом, в залежності від виду товару. Разом з товаром постачальник зобов'язаний надати видаткову та податкову накладні, рахунок-фактуру та скласти акт прийому товару із зазначенням його кількості та найменування. Товар за кількістю приймається покупцем (ТОВ «Елікс») згідно з Інструкцією П-6, а за якістю - згідно з Інструкцією П-7. Поставка товару здійснюється за рахунок покупця погодженими партіями на підставі заявки. Підтвердженням отримання заявки постачальником є виставлення рахунку (а.с. 147-148 т.1).

До вищевказаного договору позивачем надано специфікацію № 1 від 29.07.2014 року з переліком ТМЦ, що поставляються на адресу ТОВ «Елікс», їх кількість та вартість, рахунок на поставку товару № СФ-0000108 від 29.07.2014 року, податкову накладну від 29.07.2014 року № 34, видаткову накладну від 29.07.2014 року №РН-0000108, товарно-транспортну накладну від 29.07.2014 року № Р108 (а.с.149-151,152-153, 154-155, 156-163 т.1).

З наданих документів вбачається, що пунктом навантаження ТМЦ, які поставлялися на адресу ТОВ «Елікс», є с.Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, в той час, як юридичною адресою ТОВ «Гранд Крістал» є вул.Гната Юри, 12, у м.Києві. Жодних документів, які б підтверджували належність ТОВ «Гранд Крістал» відвантаженого за наведеними вище документами товару, матеріали справи не містять.

Так само, в матеріалах справи відсутні документи, передбачені пунктом 4 договору поставки № 1207 від 07.07.2014 року, як обов'язкові, що підтверджують здачу-прийняття товару за кількістю та якістю, зокрема, у відповідності до вимог Інструкції про порядок приймання продукції за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року № П-6, та Інструкції про порядок приймання продукції за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7 (якими, серед іншого, передбачено обов'язкове складання акту приймання продукції в тих же одиницях виміру, які зазначено у товаросупровідних документах, точне визначення кількості відвантаженої та прийнятої продукції, та перевірку її якості у відповідності до сертифікатів якості або паспортів виробника на товар).

Такі документи на товар, що був поставлений ТОВ «Елікс» від його постачальника ТОВ «Гранд Крістал» за договором від 07.07.2014 року, позивачем до перевірки не надавались. Вказані документи не надавались апелянтом а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Крім того, як зазначалось вище, згідно договору поставки 1207 від 07.07.2014 року поставка товару здійснюється за рахунок покупця - ТОВ «Елікс» погодженими партіями на підставі заявки. Підтвердженням отримання заявки постачальником є виставлення рахунку.

Відповідно до п.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри ТТН підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр ТТН залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. У тих випадках, коли в ТТН немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником. Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил. Акт складається у двох екземплярах, які підписуються представниками (водіями) обох Перевізників (по одному для кожного). Це зазначається в товарно-транспортній накладній.

Згідно з правилами здачі вантажів, передбаченими п.13 цих Правил, перевізник здає вантаж у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною. Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць провадиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та ін.).

Товарно-транспортна накладна від 29.07.2014 року № Р108, надана позивачем, не містить обов'язкових відміток щодо прийняття його у пункті призначення. Слід також зазначити, що перевізником по вказаній ТТН зазначено ПП ОСОБА_4, а замовником та вантажоодержувачем - ТОВ «Елікс». Крім того, як вже зазначалося вище, пунктом навантаження у вказаній ТТН зазначено с.Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що за наданими документами не підтверджує його належність до вантажовідправника ТОВ «Гранд Крістал» (а.с. 159-163 т.1).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів, або сплати грошових коштів.

В ході проведення перевірки, позивачем надані пояснення щодо використання отриманого від ТОВ «Гранд Крістал» товару у власній господарський діяльності, а саме, «для механічної обробки деталей», про що складені акти списання товарів № 80 від 16.09.2014 року, № 74 від 02.09.2014 року, № 62 від 11.08.2014 року, № 58 від 05.08.2014 року, № 54 від 31.07.2014 року (а.с. 165-169 т. 1).

Проте, зазначені акти списання товарів без надання документів первинного бухгалтерського обліку, якими вказані ТМЦ були оприбутковані на підприємстві, передані на зберігання уповноваженій особі із внесенням даних до книг бухгалтерського обліку та карток складського обліку товару на підприємстві, не можуть бути доказом використання товару у власній господарській діяльності.

Вказані документи первинного бухгалтерського обліку позивачем не були надані ні під час перевірки, ні при розгляді справи як судом першої, так і судом апеляційної інстанції.

Надані позивачем документи на підтвердження наявності у ТОВ «Елікс» основних та орендованих засобів, необхідних для здійснення власної господарської діяльності, самі по собі не підтверджують реальність господарських відносин з контрагентами, зокрема по ланцюгу постачання ТОВ «Гранд Крістал» - ТОВ «Елікс» у липні 2014 року (т. 1 а.с. 94-142).

З матеріалів справи вбачається, що під час перевірки податковим органом на адресу ТОВ «Елікс» був направлений письмовий запит за вих. 35408/10/04-64-22-05 від 03.11.2014 року про надання документів та письмових пояснень стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Гранд Крістал» та ТОВ «Синдар Тур» за липень 2014 року, який отриманий особисто головним бухгалтером підприємства ОСОБА_5. Вказаним запитом було запропоновано позивачу надати пояснення та документальне підтвердження щодо подальшого продажу або використання у власній господарській діяльності матеріалів, придбаних у ТОВ «Гранд Кірстал» у липні 2014 року, а якщо зазначені матеріали були продані, надати підтверджуючі цей факт первинні документи ( а.с. 9 т. 3).

У відповідь на вказаний запит, позивач листом від 04.11.2014 року за вих. № 129 надав до Лівобережної ОДПІ письмові пояснення про те, що товарно-матеріальні цінності, придбані ТОВ «Елікс» у ТОВ «Гранд Крістал» у липні 2014 року за договором № 1207 від 07.07.2014 року, були використані у власній господарській діяльності у 3 кварталі 2014 року, та відносяться до загальновиробничих витрат, що відображаються у калькуляціях з використанням бази розподілу загальною сумою як «інші матеріали». Використання матеріалів підтверджується актами списання ТМЦ на виробництво (а.с.8 т.3). Проте договори на виконання робіт із замовниками, акти виконаних робіт, накладні позиваем до вказаних пояснень додані не були.

Далі, позивачем на підтвердження господарських відносин з ТОВ «Гранд Крістал» до перевірки було надано договір № 1207 від 07.07.2014 року на поставку ТМЦ, згідно з яким були виписані податкова накладна від 29.07.2014 року № 34 та видаткова накладна від 29.07.2014 року № РН-0000108, а також надано товарно-транспортну накладну № Р108 від 29.07.2014 року

Проте, як зазначено в акті перевірки, надані до перевірки документи не містять обов'язкових реквізитів, а саме: відсутні дані, які б дали змогу ідентифікувати осіб, відповідальних за завантаження/отримання товару, відсутні довіреності. Податкові накладні за липень 2014 року по взаємовідносинам ТОВ «Гранд Крістал» з ТОВ «Елікс» не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з інформаційними базами даних ОДПІ, ТОВ «Гранд Крістал» зареєстровано у Святошинському районі м.Києва та відсутнє за своїм місцезнаходженням, а відповідно до наданих позивачем видаткових та товарно-транспортних накладних, товар був відправлений на адресу ТОВ «Елікс» з с.Знаменівка Дніпропетровської області.

Апелянтом вказані обставини в апеляційній скарзі не спростовано.

Щодо наданих позивачем до суду першої інстанції додаткових документів на підтвердження подальшого використання придбаного у ТОВ «Гранд Крістал» в липні 2014 року товару у власній господарській діяльності (зокрема, договори на виконання робіт із замовниками, акти виконаних робіт, накладні), а також на підтвердження транспортування придбаних позивачем ТМЦ від ТОВ «Гранд Крістал» перевізником ОСОБА_4 (а.с. 40-249 т.2), колегія суддів зазначає наступне.

Всі вказані вище документи не були предметом дослідження податковим органом під час проведення перевірки у зв'язку з тим, що до перевірки вони не надавались.

Статтею 44 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам органу ДПС, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за її результатами надає не надані під час перевірки документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу), такі документи повинні враховуватися контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що зважаючи на те, що ні під час перевірки, ні після її завершення (разом із запереченнями на акт) жодних із вказаних вище документів позивач до податкового органу не надавав, у суду відсутні підстави для врахування їх при прийнятті рішення, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо взаємовідносин між ТОВ «Елікс» та ТОВ «Синдар Тур», які також стали підставою для формування податкового кредиту позивача у податковій декларації з ПДВ за липень 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач 02.07.2014 року уклав договір з ТОВ «Синдар Тур» про надання юридичних послуг № 139, згідно умов якого, виконавець (ТОВ «Синдар Тур», м.Київ) зобов'язаний надавати замовнику (ТОВ «Елікс», м.Дніпропетровськ) юридичні послуги, а сааме: перевіряти внутрішні документи замовника на відповідність вимогам законодавства, надавати допомогу в правильному оформленні таких документів; надавати консультації, довідки, висновки з юридичних питань; здійснювати підготовку та подачу заяв, позовів, претензій; брати участь у перемовинах з третіми особами на боці замовника; представляти інтереси замовника в державних установах та органах влади; здійснювати виїзд до замовника у разі його перевірки контролюючими органами; організовувати та вести претензійну роботу за дорученням замовника; вживати заходів по захисту прав та інтересів замовника. Протоколом № 1 до даного договору передбачено вартість послуг за цим договором за липень 2014 року в сумі 96000 грн. (а.с. 176-178 а.с. 1).

На підтвердження реальності здійснення діяльності з надання зазначених послуг, позивачем надано до перевірки акт виконаних послуг № ОУ-0000038 від 31.07.2014 року, згідно якого ТОВ «Синдар Тур» надало у липні 2014 року ТОВ «Елікс» методичну допомогу по підготовці та укладенню різного роду договорів, веденні претензійної роботи, виготовлення довідок, висновків та інших документів (а.с.179 т.1), а також податкову накладну № 26 від 31.07.2014 р. (а.с.180 т. 1).

Як зазначено в акті перевірки, з вказаних документів неможливо встановити перелік та обсяг наданих послуг, відповідальних осіб та виконавців. ТОВ «Синдар Тур» зареєстровано і знаходиться на податковому обліку у ДПІ у Святошинському районі м.Київа зі станом платника - 0, до його основного виду діяльності не належить надання юридичних послуг, крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у вказаного контрагента відповідної ліцензії.

Вказані обставини апелянтом в апеляційній скарзі не спростовані.

Інших документів з приводу взаємовідносин із зазначеним контрагентом позивачем податковому органу ні під час перевірки, ні під час подання заперечень на акт перевірки, не надавалось. Звіти про виконані роботи (надані юридичні послуги) у позивача відсутні.

Отже, зазначені вище обставини в їх сукупності свідчать про відсутність у позивача належним чином оформлених первинних документів, що підтверджували б реальність здійснення господарських операцій у липні 2014 року - поставки товару від ТОВ «Гранд Крістал», та придбання послуг від ТОВ «Синдар Тур».

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 3 цього Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні положення закріплені у ст. 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З викладеного вбачається, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», та інших нормативних актів, якими встановлюються вимоги до оформлення тих чи інших первинних документів, та лише у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В іншому разі, навіть якщо суб'єктами господарювання складені відповідні паперові носії (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо), вони не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що надані позивачем договори, а також видаткові та податкові накладні самі по собі не мають юридичної значимості для цілей ведення податкового обліку, незважаючи на те, що вони містять необхідні формальні реквізити, оскільки не підтверджують реальності господарських операцій ТОВ «Елікс» з ТОВ «Синдар Тур» та з ТОВ «Гранд Крістал» у липні 2014 року (факту придбання позивачем товару/послуг, та їх подальшого використання у власній господарській діяльності в межах оподатковуваних операцій), та не підтверджують реальності змін майнового стану платника податків.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення рішення № від 19.11.2014 року .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Елікс» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі №804/19448/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі № 804/19448/14 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 19 серпня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: В.Є. Чередниченко