Справа № 820/6872/15
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 серпня 2015 р. № 820/6872/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Сальніковій Г.А.,

за участю представників сторін: позивач - ОСОБА_1, відповідач, третя особа - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Люботинського міського центру зайнятості до Чугуївської міжрайонної державної фінансової інспекції, третя особа Державна фінансова інспекція в Харківській області про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Люботинський міський центр зайнятості, звернувся до суду із позовом до Чугуївської міжрайонної державної фінансової інспекції, третя особа Державна фінансова інспекція в Харківській області, в якому просить суд визнати незаконною та такою, що не підлягає виконанню вимогу Чугуївської міжрайонної державнох фінансової інспекції від 04.06.2015 року в частині відшкодування збитків, зазначених в акті ревізії від 12.05.2015 року № 770-20/07.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що вимога відповідача є неправомірною та незаконною, оскільки відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю може бути лише зазначено у вимозі, однак вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом такої вимоги. Такі збитки, на думку позивача, відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду із відповідним позовом, а тому оскаржувана вимога 04.06.2015 року № 770-15/1017 в частині відшкодування збитків, зазначених в акті ревізії від 12.05.2015 року № 770-20/0, заявлена до центу зайнятості, як зобовязаного субєкта до відшкодування, не підлягає виконанню.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що законні вимоги службових осіб Державної фіскальної служби України є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що контролюються. Також, субєкт владних повноважень звернув увагу, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, а відтак вимога є обовязковою до виконання.

Представник третьої особи у судових засіданнях підтримав правову позицію відповідача.

У судовому засіданні 18.08.2015 року сторони підтримали свої правові позиції по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 03.03.2015 року по 06.05.2015 року сектором контролю в Харківському районі Чугуївської МДФІ проведено планову ревізію використання коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в Люботинському міському центрі зайнятості за період з 01.10.2011 року по 01.01.2015 року.

Ревізією використання коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття було перевірено Люботинський міський центр зайнятості з кожного питання плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Харківській області.

За наслідками ревізії було складено ОСОБА_2 ревізії від 12.05.2015 року № 770-20/07, на підставі якого Чугуївською МДФІ 04.06.2015 року прийнято вимогу щодо усунення порушень законодавства за № 770-15/1017.

Позивач, не погодившись с таким рішенням субєкта владних повноважень, звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість висновків контролюючого органу, та як наслідок правомірність винесення вимоги № 770-15/1017 04.06.2015р. в частині відшкодування збитків, зазначених в акті ревізії від 12.05.2015 року № 770-20/07, суд дійшов висновку про наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльностівід 5 квітня 2007 року N 877-V (надалі Закон 877)., Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550, Положенням про державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об`єднані в районах та містах державні фінансові інспекції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.10.2011року №1236 (надалі Положення).

Відповідно до ст. 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) - державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах державні фінансові інспекції (далі - підрозділи) є структурними підрозділами державних фінансових інспекцій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п.1 Положення)

Пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

За приписами підпункту 4 пункту 4 Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Пунктом 2. Положення № 550 передбачено, що планова виїзна ревізія - ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані контрольно-ревізійної роботи контролюючого органу і проводиться за місцезнаходженням такої підконтрольної установи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться ревізія, не частіше ніж один раз на календарний рік.

Згідно приписів ст. 5 Закону України № 877, планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, ревізія була проведена субєктом владних повноважень відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Харківській області на І квартал 2015 року, жодних зауважень щодо чого у позивача не виникло.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю» № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням відповідача запропоновано Люботинському міському центру зайнятості стягнути збитки в сумі 1664, 30грн. з Виконавчого комітету Люботинської міської ради, які завдані внаслідок не підтвердження окремих видів громадських робіт.

Між тим, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем пред'явлено вимоги, які вказують на виявлені збитки та їх розмір.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 13.05.2014 року по справі № 21-89а14.

Таким чином, зважаючи на вищезазначені норми права, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень, діючи виключно в межах правового поля та у звязку з необхідністю дотримання вимог чинного законодавства правомірно та обґрунтовано прийняв вимогу від 04.06.2015 року № 770-15/1017 в частині відшкодування збитків, зазначених в акті ревізії від 12.05.2015 року № 770-20/07.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи субєктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову виконав покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України обовязок та довів юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів винесення спірного рішення від 04.06.2015 року № 770-15/1017 в частині відшкодування збитків, зазначених в акті ревізії від 12.05.2015 року № 770-20/07.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, проаналізувавши вищевикладене, приймаючи до уваги те, що судовим розглядом не встановлений факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то поданий позов не підлягає задоволенню .

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Люботинського міського центру зайнятості до Чугуївської міжрайонної державної фінансової інспекції, третя особа Державна фінансова інспекція в Харківській області про скасування вимоги - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20.08.2015 року.

Суддя Горшкова О.О.