Справа № 2-а-700/10
Суддя: Гуцол В. І.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бершадський районний суд Вінницької області
№ 2-а-700/2010р.
П О С Т А Н О В А

іменем України

1 грудня 2010 року Бершадський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Гуцола В.І.

при секретарі Терлецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області, Державного казначейства України про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України Бершадського району, Державного казначейства України, про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, з тих підстав, що як стверджує, він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалід 3-ї групи з грудня 2006 року, а з червня 2009 року - інвалід 2-ї групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії АС № 025816 від 16.06.2009 року. Статтею 49 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Оскільки він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 2-ї групи безстроково, має отримувати основну пенсію по І групі інвалідності не менше шести мінімальних пенсій за віком, по ІІ групі інвалідності не менше 8 мінімальних пенсій за віком на підставі ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 цього ж закону. Просить визнати ці дії управління протиправними та зобовязати нарахувати і виплатити пенсію у вищевказаних розмірах з грудня 2006 року по червень 2009 року як інваліду ІІІ групи, а з червня 2009 року як інваліду ІІ групи та зобовязати його виплачувати таку пенсію і в майбутньому. Управління пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області порушило права позивача, оскільки не нарахувало і не виплатило належні йому по чинному законодавстві кошти як особі, постраждалій від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду 2-ї групи безстроково, не повідомило йому про порушення цього права та не здійснило в добровільному порядку перерахунок і виплату пенсії та фактично примусило добиватись відновлення порушених прав, страждати через усвідомлення несправедливості по відношенню до себе. Цими діями йому була заподіяна моральна шкода, котру він оцінює в 30611 грн. 24 коп. і просить її стягнути з Державного казначейства України та 5 000 гривень витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали суду заяву про слухання справи у їх відсутність, підтримують позовні вимоги.

Представник управління Пенсійного фонду у Бершадському районі надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, надав суду письмові заперечення, згідно з якими відповідно до ч.13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 5.04.2004 року пенсія йому призначена за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише статтею 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому, частиною третьою цієї статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, передбачених цим Законом. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі № 796) не передбачено, яким чином обраховується мінімальна пенсія за віком для обчислення виплат, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.62 Закону України №796 роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Розрахунок таких пенсій проводили з урахуванням Постанов Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та № 1293 від 27.12.2005 року, тобто з розміру мінімальної пенсії 19.91 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р . № 1 для обчислення пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в тому числі і пенсій по інвалідності, застосовується розрахункова величина мінімального розміру пенсії за віком, яка становить 19 грн. 91коп. Ця величина застосовується і при визначенні розміру додаткової пенсії зазначеним інвалідам. До пенсій по інвалідності, призначених у розмірі відшкодування фактичних збитків згідно зі ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлюється додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком 16 грн. 62 коп. відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 26.07.1196 р.№ 831. Виходячи з фінансових можливостей Державного бюджету розрахунок мінімальної пенсії за віком згідно зі статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснювався виходячи з розмірів, що передбачені постановами КМУ №1 від 03.01.2002 р. № 279 від 13.03.2002 р. №3 74 від 28.03.2002 р. Постановою КМУ від 27.12.2005 р. №1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2006 року установлено нові мінімальні розміри пенсій. З 01.01.2008 року відповідно до Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни в частину третю та четверту ст. 54. Згідно внесених змін мінімальний розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, а саме для інвалідів II групи 820 грн. Виходячи з викладеного стверджує, що підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу немає, пенсія йому призначена та виплачується згідно чинного законодавства. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ряду пунктів Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі положення п.28 розділу II. Тому, з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення положення п.28 втратило чинність. Разом с тим, рішення про відновлення дії законодавчих актів України у редакції, чинній до внесення змін, Верховною Радою України не приймалося. Крім того, відповідно до частини 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Тому скасування Конституційним Судом положень Закону України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» автоматично не відновлює редакцію нормативно-правових актів, що діяла до внесення в них змін. Внаслідок цього, порядок обчислення пенсій та підвищень до них, передбачених законодавчими актами, до яких вносились зміни, залишився неврегульованим. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про статус громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» не визначено суму мінімальної пенсії, розмір мінімальної пенсії, яка служить базою для обчислення надбавок та підвищень до пенсій відповідно до цього Закону. Конституційний Суд України в ухвалі від 19 травня 2009 року № 27-у/2009 року дійшов висновку, що у ч.3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої цієї статті - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавстві. Заповнення прогалин має здійснюватися законодавцем. Отже, у 2008 році встановлення мінімальних пенсій, передбачених ст. 54 Закону, здійснюється відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. В статті 67 Закону вказано, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, підвищується Кабінетом Міністрів України. Відтак, у 2008 році встановлення мінімальних пенсій, передбачених ст. 54 Закону, здійснюється відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. Кабінет Міністрів України, як вищий орган в системі органів виконавчої влади, в межах своїх владних повноважень, після прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008, видав постанову № 530 від 28.05.2008 р. «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», та постанову № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян». Таким чином, після скасування Конституційним Судом України змін, внесених в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України № 530 та № 654 - єдині нормативно-правові акти, які регулюють питання обчислення пенсій даної категорії громадян. Крім того, враховуючи, що зазначені Постанови є підзаконним нормативно-правовими актами, що видані на підставі Закону України «Про статус громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», для конкретизації його законодавчих розпоряджень, не визнані в установленому законом порядку такими, що не відповідають Конституції України і не скасовані, а також єдині нормативно-правові акти, які регулюють це питання, вони, в силу вимог ч. 1 ст. 117 Конституції України є обов'язковими до виконання. Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 2 Бюджетного Кодексу України від 21.06.01р. № 2542-111 зазначено, що закон про Державний бюджет України - це закон, який затверджується повноваження органам державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду; ч.1 ст. З Бюджетного Кодексу України визначає, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Тому Рішення Конституційного суду України, що стосується Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та по внесення змін до деяких законодавчих актів України», має діяти в часі до 31.12.2008 р. і на сьогоднішній день не має юридичної сили. Просить відмовити в задоволені позову.

Представник Державного казначейства України в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

При вирішенні даної справи суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом IІ групи із встановленим причинно-наслідковим зв'язком між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою та втратою працездатності. Цей факт підтверджується довідкою МСЕК серії АС № 025816 від 16.06.2009 року, цього факту не заперечують і особи, котрі приймають участь у справі.

Розмір отриманої позивачем пенсії в 2008-2010 роках також ніким не оспорюється, як і те, що вона йому нараховувалась та виплачувалась на підставі постанов Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, №1293 від 27.12.2005 року, №831 від 26.07.1996 року, №279 від 13.03.2002 року, №'374 від 28.03.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року, та № 654 від 16.07.2008 року.

Згідно з частиною четвертою ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, ст. 50 цього ж Закону передбачено, що крім основної пенсії інвалідам ІІ групи призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права є визначальним для вирішення цього спору, це право позивача гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає частина четверта ст.54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів, які істотно звужують обсяг встановлених Законом прав.

Посилання відповідача управління Пенсійного Фонду у Бершадському районі на те, що постанови Кабінету Міністрів є єдиними нормативно-правовими актами, які регулюють питання обчислення пенсій даній категорії громадян, суд розцінює критично, оскільки надання законодавцем права Кабінету Міністрів України встановлювати порядок обчислення пенсії по інвалідності не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії, за основу для її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії визначається за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Тому суд не приймає до уваги положення цього закону про застосування мінімального розміру пенсії за віком тільки для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд також визнає безпідставними посилання відповідача управління Пенсійного Фонду у Бершадському районі на відсутність коштів щодо забезпечення пенсії позивач у встановленому Законом розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст.ст. 50, 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Ухвалою суду від 1 грудня 2010 року позов в частині визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії за період з грудня 2006 року по 1 травня 2010 року залишений без розгляду.

Позов у частині зобовязання управління Пенсійного фонду у Бершадському районі здійснювати позивачеві нарахування і виплату пенсії на майбутнє також задоволенню не підлягає, оскільки суд не наділений повноваженнями врегульовувати правовідносини між сторонами, котрі ще не виникли.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи протиправність дій управління Пенсійного Фонду у

Бершадському районі, з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу основної пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії, виходячи з розміру, який встановлений ст.50 цього ж Закону, з 2.01.2008 року по день винесення рішення, тобто по 1 грудня 2010 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах стягнення за один місяць.

Тому постанова в частині зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсію за один місяць підлягає до негайного виконання.

Позов у частині стягнення заподіяної позивачеві моральної (немайнової)

шкоди задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.5 абз.2 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України

від 31.03.1995 року з наступними змінами обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки позивач не довів факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, суд вважає позов у цій частині не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню з цих підстав.

Вимога позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу також задоволенню не підлягає, оскільки положення гл.17 ЦК України, яка регулює представництво, не передбачає оплатне виконання представником право чинів за наданими йому повноваженнями і дії представника за довіреністю не є правовою допомогою в розумінні ст.90 КАС України.

Згідно зі ст. 87 КАС України до судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи: витрат на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, повязані із прибуттям до суду, витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

На підставі ст.ст. 22, 46 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи", керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 158-163, 256 ч.1п.1 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області, Державного казначейства України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 основної пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії відповідно до ст. 50 цього ж закону за період з 2 травня 2010 року по 1 грудня 2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 основної пенсії з 2 травня 2010 року по 1 грудня 2010 року, відповідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії відповідно до ст. 50 цього ж Закону в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

, В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати в розмірі 3 гривні 40 копійок віднести за рахунок держави.

Постанову в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області проведення перерахування та виплати ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання .копії постанови.

СУДДЯ