Справа № 814/366/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/366/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Електромеханічне обладнання» до державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Електромеханічне обладнання» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2014 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 8773 грн. та за штрафними санкціями в сумі 4386, 50 грн. (всього в сумі 13 159,50 грн.).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Електромеханічне обладнання» задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 21.04.2015 року державна податкова інспекція у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року та постановлення нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Електромеханічне обладнання».

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 16.09.2014 року по 22.09.2014 року державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Електричне обладнання» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні правових відносин з ТОВ «Пандора-2013» за лютий-квітень 2014 року, ПП «Євроальянсбуд» за лютий - травень 2014 р., ПП "ВКФ Авента" за травень - липень 2014 р.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 29.09.2014 року № 2322/14-04-22-02/38312767, на підставі якого державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2014 року, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 8773 грн. та за штрафними санкціями в сумі 4386, 50 грн. (всього в сумі 13 159,50 грн.).

В ході проведеної перевірки органом податкової служби було встановлено порушення ТОВ «Електричне обладнання» вимог п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість всього у сумі 8773 грн., у т.ч за лютий 2014 р. у сумі 1333 грн. за березень 2014 року у сумі 1800 грн., за квітень 2014 р. у сумі 2600 грн. та за травень у сумі 3040 грн., а також ст. 185 Податкового кодексу України в частині відсутності об'єкту оподаткування податками на додану вартість по ланцюгу постачання товарів, а також не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами - постачальниками ТОВ «Пандора-2013» за період лютий-квітень 2014 року, ПП "ВКФ "Авента" за травень-липень 2014 року на суму ПДВ 164050,66 грн. та подальша реалізація на адресу контрагентів -покупців.

В акті перевірки державна податкова інспекція у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області посилалась на те, що за результатами проведеної перевірки та перевірки документів неможливо підтвердити факт реальності операцій з придбання товарів та послуг від ПП «Пандора-2013» та ПП «Євроальянсбуд», його фактичного отримання.

Також податковим органом зазначено, що відповідно до наданих до перевірки документів, між ПП «Євроальянсбуд» та ТОВ «Електромеханічне обладнання» було укладено договір оренди транспортного засобу №170 від 01.02.2014 року, відповідно до якого ПП «Євроальянсбуд» було надано ТОВ «Електромеханічне обладнання» в оренду автомобіль марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1. Вищезазначеним автомобілем, згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, у період з лютого по травень 2014 року відбувалось транспортування обладнання від контрагентів-постачальників на адресу ТОВ «Електромеханічне обладнання», та від ТОВ «Електромеханічне обладнання» на адресу контрагентів-покупців. Проте, податковим органом було встановлено, що відповідно до регіональної бази даних АІС ДАІ «Автомобіль» за ТОВ «Євроальянсбуд» транспортних засобів не зареєстровано, а вказаний автомобіль зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_2.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Електромеханічне обладнання», суд першої інстанції виходив з того, що твердження податкової інспекції про те, що «Євроальянсбуд» не може здійснити надання послуг, а ТОВ «ВКФ Авента» та ПП «Пандора-2013» поставити товар ґрунтується лише на отриманій інформації з інших актів перевірок, а тому є нічим іншим ніж припущенням. Суд дійшов висновку про те, що реальність та товарність господарських угод позивача з його контрагентами у перевіряємий період підтверджується наданими позивачем податковими накладними, договорами купівлі-продажу, договором оренди транспортного засобу, банківськими виписками та актами прийому-передачі, що свідчить про те, що при здійсненні господарських операцій з контрагентами у перевіряємий період позивач діяв виключно у відповідності до норм діючого законодавства, а спірне податкове повідомлення-рішення належить скасувати.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази по справі колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог ТОВ «Електромеханічне обладнання», зважаючи на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємий період позивачем було укладено договір з ПП «ВКФ Авента», згідно якого Продавець (ПП «ВКФ Авента») зобов'язувалось передати у власність Покупця (ТОВ «Електромеханічне обладнання») (т. 1 а.с. 76).

Крім того, у цей же період позивачем було укладено договір з ПП «Пандора-2013» №194 від 26.02.2014 року, за яким контрагент позивача зобов'язується передати товар, постачання якого здійснюється зі складу контрагента-продавця транспортом позивача.

Також позивачем було укладено з ПП «Євроальянсбуд» договір оренди транспортного засобу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення прийнято державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області саме за наслідками зменшення податкового кредиту позивача по контрагенту ПП «Євроальянсбуд», оскільки дослідження господарських операцій з вказаним контрагентом не підтвердило їх реальності.

З матеріалів справи вбачається, що основним із видів діяльності ПП «Євроальянсбуд», згідно витягу ЄДРЮОФОП, є Вантажний автомобільний транспорт (а.с. 241-243).

Так, 01.02.2014 року між позивачем та ПП «Євроальянсбуд» було укладено договір оренди транспортного засобу № 170, за умовами якого ПП «Євроальянсбуд» зобов'язувалось передати в тимчасове користування автомобіль RENAULT MSTER ДН ВЕ1730ВВ в технічно справному стані та укомплектувати автомобіль екіпажем частково у кількості одного водія (арк. с .51-52).

У підтвердження виконання умов вказаного договору, а саме надання послуг оренди автомобіля, позивачем були надані акт прийому-передачі автомобіля від 01.02.2014 року, Акт № 1 виконаних робіт від 28.02.2014 року, рахунок-фактуру № 488 від 30.05.2014 року, акт № 410 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.05.2014 року, Акт №4 виконання робіт за травень 2014 року від 30.05.2014 р., Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 77 від 28.02.2014 року рахунок-фактуру № 56 від 28.02.2014 року, податкові накладні, а також товарно-транспортні накладні для підтвердження використання у своїй господарській діяльності орендованого автомобіля (а.с. 53-75).

Оплата товарів здійснювалась у безготівковій формі, у зв'язку з чим позивачем були надані банківські виписки (а.с. 190-218).

З огляду на наявність зазначених документів суд першої інстанції і дійшов висновку про те, що факт отримання позивачем послуг з надання в оренду транспортного засобу від ТОВ «Євроальянсбуд» та подальше використання даного транспортного засобу, а також отримання товарів від ТОВ «Пандора-2013» та ПП «ВКФ Авента» підтверджується вищезазначеними документами.

В свою чергу, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне:

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно зі статтею 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності) тощо.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні товару (послуги) є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів, виконання послуг продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10 податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних лише в разі фактичного здійснення господарської діяльності. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської діяльності, визначальною ознакою якої є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За відсутності ж факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції стосовно того, що господарська операція щодо надання товариству з обмеженою відповідальністю «Електромеханічне обладнання» від приватного підприємства «Євроальянсбуд» послуг оренди транспортного засобу дійсно відбулась та тягне настання реальних правових наслідків, в тому числі у вигляді зменшення позивачем суми податкового зобов'язання на суму податкового кредиту.

Так, в акті перевірки податковий орган посилався на те, що автомобіль марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 не перебуває на балансі ПП «Євроальянсбуд», та навіть не зареєстрований за вказаним підприємством згідно даних регіональної бази даних АІС ДАІ «Автомобіль».

Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області у підтвердження зазначеного були надані роздруківки з регіональної комп'ютерної бази АІС «Автомобіль» по Миколаївській області та НАІС ДДАІ МВС України щодо власника транспортного засобу марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1, а також пояснення, отримані співробітниками податкової міліції від власника вказаного транспортного засобу.

Згідно наданих документів, отриманих податковим органом від Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автомобільних засобів, з обслуговування в м. Миколаїв УДІА УМВС України в Миколаївській області автомобіль марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 (2006 р.в. № двиг. НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_3) належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім того, згідно пояснень ОСОБА_2, наданих нею оперуповноваженому оперативного управління ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області ОСОБА_3, вона є власником автомобіля марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1. Щодо укладення договорів оренди вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 пояснила, що договір оренди зазначеного транспортного засобу між нею та посадовими особами ТОВ «Електромеханічне обладнання», ТОВ «Марентоні» та ТОВ «Євроальянсбуд» не укладався, з посадовими особами вищезазначених підприємств не знайома, назви зазначених підприємств почула вперше від працівників податкової міліції. Також ОСОБА_2 вказала на те, що вона не зареєстрована як фізична особа-підприємець, автомобіль марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 не використовується з метою отримання прибутку, а використовується тільки в особистих потребах, як засіб пересування, та вона нікого не уповноважувала на укладання договору оренди вказаного транспортного засобу.

Таким чином, наданими податковим органом доказами підтверджено, що приватне підприємство «Євроальянсбуд» не могло здійснити операцію з надання позивачу транспортного засобу марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 в оренду.

В свою чергу, судом першої інстанції не було приділено належної уваги твердженням податкового органу з цього приводу, не перевірено вказаних доводів, що призвело до неповного з'ясування обставин справи.

З огляду на зазначені вище докази та обставини, які вони підтверджують, колегія суддів вважає, що в даному випадку, господарська операція між ТОВ «Електромеханічне обладнання» та приватним підприємством «Євроальянсбуд» фактично не здійснювалась, не мала реального характеру, а використовувалась виключно для зменшення податкових зобов'язань позивача.

Колегія суддів зазначає, що наявність лише отриманої податкової накладної без фактичного здійснення господарської операції не може бути підставою для включення визначених у такій накладній сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області належними доказами довела правомірність прийнятого рішення - податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2014 року, а тому воно скасуванню не підлягає.

За таких обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «Електромеханічне обладнання» слід відмовити.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Електромеханічне обладнання».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв