Справа № 742/2975/15-а
Суддя: Циганко М. О.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/114/15
Єдиний унікальний № 742/2975/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки адміністративну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області до головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області перебуває виконавчий лист №2-а-2182, виданий Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 30 серпня 2011 року щодо зобов»язання управління здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат згідно ч.ч.1, 4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В ході примусового виконання даного виконавчого листа, в зв»язку з невиконанням даного судового рішення без поважних причин та на підставі ст.ст.11,89 Закону України «Про виконавче провадження», 26 червня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №31996967 винесена постанова про накладення штрафу на управління в розмірі 1360,00 грн. Оскільки, в управлінні не передбачено окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень судів, позивач вважає дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу протиправними та просить скасувати постанову про накладення штрафу від 26 червня 2015 року у виконавчому провадженні №31996967.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, проте надіслав заяву, згідно з якою просить суд розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання.

Відповідно до ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимог слід задовольнити з наступних підстав:

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області перебуває виконавчий лист №2-а-2182, виданий Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 30 серпня 2011 року , згідно якого зобов»язано управління здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат згідно ч.ч.1, 4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно копії постанови про накладення штрафу від 26 червня 2015 року у виконавчому провадженні №31996967, на підставі ст.ст.11,89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі Закон №606-XIV) та в зв»язку з не виконанням рішення суду без поважних причин, на боржника накладено штраф в розмірі 1360,00 грн. (а.с.3).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 цього Закону і не пізніше п»яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із ч.1 ст.89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість, у тому числі фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Суд встановлено, що 22 грудня 2014 року вих..№11-03/10962, 23 квітня 2015 року вих..№10-03/3562 та 24 липня 2015 року вих.№10-03/6200, управлінням на виконання постанови державного виконавця управління ДВС направлені повідомлення, у яких зазначало, що на виконання виконавчого листа №2-а-2182, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 30 серпня 2011 року, управлінням проведено перерахунок ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4-ох мінімальних заробітних плат. Розмір допомоги після проведеного перерахунку становить 2410 грн. При цьому повідомило, що виконати постанову в частині проведення виплат на користь ОСОБА_1 управління не має можливості ні в добровільному порядку, ні в інший спосіб через відсутність надходження коштів з Державного бюджету на зазначені цілі та окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду (а.с.5-7).

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Виходячи з положень Закону України «Про місцеві державні адміністрації» управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради є виконавчим органом відповідної міської ради у системі регулювання праці та соціального захисту населення, який утримується за рахунок коштів районного у місті бюджету та здійснює виконання державних програм відповідного соціального страхування за рахунок коштів державного бюджету, та не наділене повноваженнями здійснювати розподіл бюджетних коштів.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст..72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки невиконання судового рішення управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, позовні вимоги про визнання дій щодо винесення постанови про накладення штрафу протиправними та скасування постанови підлягають задоволенню.

Зазначена правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 24 березня 2015 року №21-66а15.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 18, 71, 86, 158 -163, 186 КАС України , суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області до головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про накладення штрафу від 26 червня 2015 року у виконавчому провадженні №31996967 в розмірі 1360 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О.Циганко