Справа № 2-а-7357/11
Суддя: Тверський С. М.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7357/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2011

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Тверський С.М.,

розглянувши справу у скороченому провадженні в м. Артемівську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області про стягнення невиплаченої соціальної надбавки дітям війни -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.06.2011 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області ( надалі УПФУ) про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати соціальної надбавки дітям війни та стягнення невиплаченої соціальної надбавки, в якому зазначила, що має статус " дитини війни", у звязку з чим у відповідності до ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" їй пенсія повинна підвищуватись на 30 % мінімальної пенсії за віком, оскільки, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. " 1-29/2007 положення статті 71 Закону України " Про державний бюджет на 2007 рік" , якими була зупинена дія статті 6 ЗУ " Про соціальний захист дітей війни" ,визнані таким, що не відповідають Конституції. Відповідач зазначену доплату не нараховував та не виплачував. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати соціальної надбавки як дитині війни, визнати право на отримання такої надбавки та зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату недотриманої соціальної надбавки як дитині війни за період з 02.12.2010 року по 02.06.2011 р.

Ухвалою судді Артемівського міськрайсуду від 14.06.2011 р. відкрито скорочене провадження.

Сторони до судового засідання не викликалися, відповідно ст.. 183-2 ч.4 КАС України.

У письмових запереченнях відповідача проти позову зазначено, що порядок надання пільг, передбачених ст.6 ЗУ " Про соціальний захист дітей війни" , Кабінетом Міністрів України у 2006 р. не було зроблено. Законом України " Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія ст. 6 ЗУ " Про соціальний захист дітей війни" була призупинена, тому, незважаючи на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. " 1-29/2007 , яким визнано неконституційним п.12 ст.71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік", видатки на підвищення дітям війни не передбачено, як і не визначено, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, який чином обчислювати вказаний розмір. Законодавством України не передбачено автоматичного відновлення дії норми, яка втратила чинність на підставі нормативно-правового акту, який визнано у подальшому неконституційним.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни"до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни ( 2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, віднесена до категорії дітей війни, знаходиться на обліку в УПФУ в м. Артемівську Донецької області, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні позивача.

Згідно довідки відповідача у 2006-2007 роках позивачу надбавка по категорії " Діти війни" не виплачувалась . Зазначене підвищення виплачувалось позивачу з 01.01.2008 р.-47,00 грн.; з 01.04.2008 р.-48,10 грн.; з 01.07.2008 р.-48,20 грн.; з 01.10.2008 р.-49,80 грн., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. - 49,80 грн.; з 01.01.2010 р.- 49,80 грн.

Відповідно до ст.6 ЗУ " Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. , що набув чинності з 01.01.2006 р., дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено виплату державної соціальної підтримки дітей війни, яка додатково виплачується до пенсії. Вказана соціальна підтримка не може розцінюватися як пенсія або її складова частина. Тобто, йдеться про різні види правовідносин в системі соціального забезпечення та державної соціальної підтримки.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум»від 15 липня 1999 року №966-14, а також Законом України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-Ш, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону №2505-4 від 25 березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Згідно з Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму і мінімальної заробітної плати»від 20.10.2009 р. № 1646-У1 прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність з 01.01.2010 р. складає - 695 грн.; з 01.04.2010 р. по 01.07.2010 р.- 706 грн. ;з 01.07.2010 р.- 709 грн.; з 01.10.2010 р.- 723 грн., з 01 .12.2010р.- 734 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік»від 23.12.2010 року № 2857-VI прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність з 01.01.2011 року складає 750 грн., 01.04.2011 764 грн..

19 червня 2011 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" N 3491-VI від 14.06.2011 року, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ( 2195-15 ) (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач мав право на отримання соціальної надбавки до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 02.12.2010 року, тому дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні нарахування та виплати підвищення до пенсії як дитині війни у розміні 30% мінімальної пенсії за віком за вказаний період слід визнати противоправними.

Крім того, суд вважа, що для повного захисту порушених прав позивача відповідно до ст.11 КАС України вважає необхідним зобовязати УПФУ в м. Артемівську Донецької області здійснити нарахування та виплату щомісячної надбавки до пенсії позивачу, як особі, що має статус дитини війни, за період з 02.12.2010 року по 18.06.2011 року відповідно до вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з урахуванням фактично здійсненних виплат.

В іншої частині, враховуючи положення п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" N 3491-VI від 14.06.2011 року, що діє з 19.06.2011 року, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Оскільки відповідач є державною фінансовою установою, тому, згідно до ст. 94КАС України суд вважає можливим звільнити останнього від сплати судових витрат.

Головуючий суддя С. М.Тверський