Справа № 2а-5369/09/2370
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2010-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2010 року справа № 2а-5369/09/2370

11 год. 25 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

при секретарі: Бондар Т.П., за участю:

представників позивача. ОСОБА_1, ОСОБА_2 - за довіреностями;

відповідача: ОСОБА_3 - особисто;

представника відповідача: ОСОБА_4 - за довіреністю;

представник третьої особи: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача - Черкаська організація «Солідарні профспілки Черкащини» про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Черкаське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з позовом про стягнення заборгованості по страховим внескам в розмірі 2113 грн. 50 коп. з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за період з 2002 по 9 місяців 2007 року.

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що ОСОБА_3 зареєстрована, як фізична особа - підприємець з 24.05.2002 року, а з 23.05.2003 року використовує у своїй діяльності найману працю, і станом на 03.07.2007 року мала 8 діючих трудових договорів з найманими працівниками.

В такому разі, відповідач відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленим народженням та похованням», в редакції, що діяла на час укладення першого трудового договору, зобовязана зареєструватися платником страхових внесків та відповідно сплачувати їх.

В той же час, відповідач даного зобовязання не виконала, у визначений законом термін на облік платників страхових внесків не стала.

Заперечуючи проти позову, відповідач, посилається на те, що в результаті внесення зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленим народженням та похованням» з страхувальника знято обовязок реєструватись у виконавчій дирекції відділення Фонду як платника страхових внесків.

Також стверджує, що згідно ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» позивач належить до цільових позабюджетних страхових фондів та є некомерційною, недержавною самоврядною організацією, тобто не належить до органів виконавчої влади, оскільки всі застраховані особи є засновниками Фонду, які обєднали свої страхові внески для досягнення визначеної ними або їх представниками мети. Відповідач не реєструвалася в органах позивача, не делегувала повноваження на управління страховими внесками, а отже позивач не має права вимагати стягнення суми боргу.

Отже, посилаючись на те, що позивач не є субєктом владних повноважень, відповідач вважає, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, відповідач не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що зареєстрована та сплачує страхові внески до Черкаської організації «Солідарні профспілки Черкащини згідно укладеного з профспілкою договору, відповідно не зобовязана реєструвати;- платником страхових внесків у виконавчій дирекції обласного відділення Фонду соціально страхування з тимчасової втрати працездатності та сплачувати повторно страхові внески.

Також, в судовому засіданні відповідачем надані копії свідоцтва платника єдиного податку, видаткові накладні на придбання новорічних подарунків, та розрахунок щодо відрахування з фонду заробітної плати фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на загальнообовязкове державне соціальне страхування з ТВП до Черкаської організації «Солідарні профспілки Черкащини», тим самим стверджуючи, що позивач здійснив недостовірний розрахунок суми позову, оскільки не врахував цих фактів, не провів перевірку (ревізію) та не склав відповідний акт.

Ухвалою суду від 01.12.2009 року до участі у справі було залучено третю особу на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог - Черкаську організацію «Солідарні профспілки Черкащини». Представник третьої особи у судовому засіданні 18.12.2009 року проти позову заперечив, підтримав позицію відповідача.

В судове засідання 13.01.2010 року представник третьої особи не зявлявся, причин неявки у судове засідання не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Правові, організаційній та фінансові основи загальнообовязкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у звязку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей, визначені відповідно до Основ законодавства України про загальнообовязкове соціальне страхування та спеціальним Законом України «Про загальнообовязкове соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-IIІ (далі - «Закон №2240-ІІІ).

Статтею 2 Закону №2240-111 визначено, що єдиним страховиком за даним Законом є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. З Закону №2240-10 законодавство України, що регулює відносини у сфері загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю, цього Закону та прийнятих відповідно до них інших нормативно - правових актів.

Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за Законом №2240-111, є окремим видом загальнообовязкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової страти працездатності. Фонд став правонаступником Фонду соціального страхування України (п. 4 Прикінцевих положень Закону № 2240-ІІІ).

Статтею 9 Закону № 2240-ІІІ встановлено, що Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів. Усі застраховані особи є членами цього Фонду.

Фонд є некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам Фондом, стабільної діяльності Фонду.

Фонд не може провадити будь-яку іншу діяльність, крім зазначеної в частині першій цієї статті, та використовувати страхові кошти не за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2240-ІП робочими органами виконавчої дирекції Фонду та його відділень є виконавчі дирекції відділень в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Статутом Фонду може бути передбачено створення виконавчих дирекцій або уповноважених представників відділень у районах та містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач відноситься до субєктів владних повноважень, а тому даний спір є адміністративним спором, правомірно предявлений позивачем та розглядається судом в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи з викладеного вище, суд також зазначає, що профспілки, які діють в Україні, в тому числі і Черкаська організація Солідарні профспілки Черкащини, не належать до робочих органів Фонду і не мають їх повноважень.

Отже, укладений відповідачем договір із Черкаською організацією Солідарні профспілки Черкащини та сплата нею коштів вказаній організації не може звільняти її від сплати страхових внесків, встановлених Законом №2240-111.

В свою чергу, ОСОБА_3 зареєстрована, як субєкт підприємницької діяльності 24.05.2002 року, про що державним реєстратором виконавчого комітету Черкаської міської ради зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 2 014075.

Відповідно до переліку трудових договорів, укладених між відповідачем та найманим працівником, перший зареєстрований 23 травня 2003 року в районному центрі зайнятості населення за №6576.

З листа Черкаського міського центру зайнятості №359 вбачається, що відповідач станом на 03.07.2007 року мала 8 діючих трудових договорів.

Відповідно до ст. 22 Закону № 2240-ІІІ платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, є страхувальники та застраховані особи.

Страхувальником є роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання та фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні), а застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Статтею 27 Закону № 2240-ІІІ визначено права та обовязки страхувальника, якими є, зокрема, обовязок нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, вести облік коштів загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, і своєчасно надавати органам Фонду встановлену звітність щодо цих коштів, надавати виконавчій дирекції відділення Фонду відомості про чисельність найманих працівників, розмір їх заробітної плати за встановленою формою звітності.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. ст. 27 Закону № 2240-ІП, в редакції, що діяла на момент укладення першого трудового договору відповідачем, остання як страхувальник також була зобовязана зареєструватися як платник страхових внесків у десятиденний строк з дня укладення трудового договору з найманим працівником, та відповідно нараховувати сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 21 лютого 2006 року №3456-ІУ внесені зміни до ст. 22 Закону № 2240-ІИ, та відповідно взяття на облік у виконавчих дирекціях відділень Фонду здійснюється для фізичних осіб - підприємців - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отриманню зазначених відомостей робочими органами відділень Фонду.

Враховуючи викладене, позивач зареєстрував відповідача на обліку як платника страхових внесків у Придніпровській районній виконавчій дирекції м. Черкаси Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 05 січня 2007 року, про що направлено відповідачу повідомлення від 05.01.2007 року.

В свою чергу, відповідач має свідоцтво про сплату єдиного податку від 12.06.2002 року, а тому на дані правовідносини поширюється дія Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» від 03.07.1998р. № 727/98.

Відповідно до п. 6 вказаного Указу, органи Держказначейства здійснюють відрахування частини єдиного податку на рахунки Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, отже субєкти підприємницької діяльності - платники єдиного податку не нараховують і не сплачують страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням до Фонду в розмірах 2,9% (з 01.01.2007 року - 1,5%) від суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників.

В той же час, наймані працівники, незалежно від способу оподаткування, який обрали їх роботодавці, є застрахованими особами і повинні сплачувати страхові внески у розмірах і порядку, визначеному ст. 1 закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообовязкового державного соціального страхування» від 11.01.2001 року № 2213-ІІІ, зокрема 0,5% із заробітної плати, яка нижча прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи і 1% із заробітної плати, яка вища прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи.

Враховуючи таку обставину, позивачем надано розрахунок сум страхових внесків із заробітної плати найманих працівників в розмірі 0,5%, тим самим зменшено позовні вимоги в частині суми, що підлягає до стягнення та склала 342 грн. 23 коп.

В свою чергу, відповідач заявила, що згідно ч. 1 ст. 23 Закону № 2240-1ІІ страхувальники-роботодавці сплачують різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, повязаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього закону, надавши в судовому засіданні видаткові накладні за 2004 рік 2005 рік та 2006 рік. Відповідно до яких встановлено, що за період з грудня 2004 року по грудень 2006 року відповідачем проведені витрати на придбання дитячих новорічних подарунків на суму 204 грн.

Відповідно до ст. 48 Закону №2240-111 за рахунок коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, у межах асигнувань, що визначаються щорічно при затвердженні бюджету Фонду на наступний фінансовий рік, здійснюється часткове фінансування санаторіїв-профілакторіїв, утримання дитячо-юнацьких спортивних шкіл, дитячих оздоровчих таборів і позашкільного обслуговування, у тому числі придбання дитячих новорічних подарунків в порядку, визначеному правлінням Фонду.

Враховуючи таку обставину, позивачем повторно проведено розрахунок суми, що підлягає до стягнення, яка склала 249 грн. 93 коп.

Таким чином, суд вважає, що сума заявлена позивачем до стягнення є обґрунтованою, а той факт, що позивачем не проведено перевірку (ревізію) та не складено відповідний акт, не впливає на обовязок відповідача сплатити страхові внески відповідно до вимог Закону №2240-111, тим більше, що із матеріалів справи та із пояснень і доводів відповідача вбачається, що вона не надала необхідних документів працівникам позивача для проведення перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 цього Закону №2240-111 роботодавець несе відповідальність за несплату чи несвоєчасну сплату страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців. Одним із джерел формування коштів загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, є страхові внески страхувальників- роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 2240-ІП спори, що виникають з правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку, встановленому статутом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, та в судовому порядку.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги обставини справи, аналізуючи норми чинного законодавства та те, що відповідач у встановлені законодавством строки не сплатила страхові внески, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 17, 71, 86, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, (18003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, (18016, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 18, ) заборгованість зі сплати страхових внесків в сумі 249 (двісті сорок девять) грн. 93 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови з дня складення та підписання її повного тексту. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2010 року.

Суддя В.В. Гаращенко