Справа № 810/3297/14
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року м. Київ К/800/19995/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Маслія В.І., Розваляєвої Т.С.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Іноземного товариства "Біазі Україна" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Іноземне товариство "Біазі Україна" (далі - ІТ "Біазі Україна") звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці ДФС, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 125130003/2013/110023/2 від 12 вересня 2013 року;

- відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати за рахунок держави.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, відповідач, застосувавши інший метод визначення митної вартості товарів ніж заявлений ІТ "Біазі Україна" у вантажній митній декларації, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 125130003/2013/110023/2 від 12 вересня 2013 року.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення Київська митниця ДФС вважає те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв'язку із неподанням додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару.

Вважаючи, що такі дії та рішення відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства стосовно порядку митного оформлення товару та застосування методів визначення митної вартості товару, позивач звернувся в суд з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № 125130003/2013/110023/2 від 12 вересня 2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі Київська митниця ДФС, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Представник ІТ "Біазі Україна" у запереченнях вказує на необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ІТ "Біазі Україна" та Компанією CELIKPAN ISI SISTEMLERI PAZARLAMA LTD. STI. (Туреччина) 10 червня 2013 року укладено зовнішньоекономічний контракт № BU-CE/10/06/13 щодо поставки радіаторів, аксесуарів та запасних частин до них власного виробництва за кількістю, асортиментом і вартістю, погодженими сторонами в інвойсі.

З метою митного оформлення ввезених на територію України товару, а саме: "радіаторів для центрального опалення з неелектричним нагрівом з чорних металів: - сталеві панельні радіатори: арт. 11-РК - (11/500/400) - 9 шт.; арт. 11-РК - (11/500/500) - 7 шт.; арт. 11-РК - (11/500/700) - 3 шт.; арт. 11-РК - (11/500/800) - 4 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/400) - 10 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/500) - 126 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/600) - 167 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/700) - 78 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/800) - 210 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/900) - 89 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/1000) - 108 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/1100) - 42 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/1200) - 116 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/1400) - 14 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/1800) - 11 шт.; арт. 22-РККР - (22/500/2000) - 16 шт. Виробник: "CELIKPAN ISI SISTEMLERI PAZARLAMA LTD. STI.". Торгівельна марка: BIASI. Країна виробництва: TR. (Туреччина)", позивачем подано до органу доходів і зборів декларацію № 125130003/2013/818683 від 12 вересня 2013 року, в якій вказано митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору.

На підтвердження вартості товару одночасно із вантажною митною декларацією № 125130003/2013/818691 підприємством подано декларацію митної вартості № 125130003/2013/818683, зовнішньоекономічний контракт № BU-CE/10/06/13 від 10 червня 2013 року, інвойс № 361660 від 26 серпня 2013 року, пакувальний лист від 26 серпня 2013 року до інвойсу, сертифікат про походження товару № 0718887 від 26 серпня 2013 року, коносамент GCL/GEM/ODS/130610, CMR № 3815, платіжні доручення № 86 від 12 серпня 2013 року та № 88 від 16 серпня 2013 року про перерахування коштів, довідку про транспортні витрати № 3815 від 09 серпня 2013 року, довідку № 734 від 09 липня 2013 року про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна), висновок ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" № 12/381 від 07 серпня 2013 року, експортну митну декларацію виробника товарів турецької компанії CELIKPAN ISI SISTEMLERI PAZARLAMA LTD. STI. (бланк № GE 0692501) від 26 серпня 2013 року, видаткові накладні на відвантаження раніше імпортованих радіаторів цього ж самого виробника: № 809 від 24 липня 2013 року, № 817 від 26 липня 2013 року, № 869 від 31 липня 2013 року, № 898 від 06 серпня 2013 року, № 954 від 13 серпня 2013 року, № 978 від 16 серпня 201 року, № 990 від 21 серпня 2013 року, № 1000 від 22 серпня 2013 року.

Так, заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації у відповідності до інвойсу № 361660 від 26 серпня 2013 року склала 33460,18 доларів США, що виходячи з офіційного курсу НБУ, який станом на момент подання декларації становив 7,993 грн. за 1 долар США, в національній валюті склала - 267447,25 гривень.

Не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товару у вищезазначеній декларації, органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 125130003/2013/110023/2 від 12 вересня 2013 року, яким скориговано митну вартість товару з 33460,18 доларів США до 43916,16 доларів США, застосувавши резервний метод.

Зі змісту оскаржуваного рішення контролюючого органу вбачається, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), оскільки декларантом не було подано додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості товару, ніж заявлений декларантом, оскільки документи, які подані підприємством разом із декларацією підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Таку позицію Київського окружного адміністративного суду підтримав і Київський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Згідно із частиною восьмою статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про митну вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Згідно зі статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За нормами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З матеріалів справи вбачається, що вартість задекларованого товару підтверджується інвойсом № 361660 від 26 серпня 2013 року, пакувальним листом від 26 серпня 2013 року до інвойсу, платіжними дорученнями № 86 від 12 серпня 2013 року та № 88 від 16 серпня 2013 року про перерахування коштів, довідкою № 734 від 09 липня 2013 року про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна), експортною митною декларацією виробника товарів турецької компанії CELIKPAN ISI SISTEMLERI PAZARLAMA LTD.STI. (бланк № GE 0692501) від 26 серпня 2013 року.

Аналізуючи вищезазначені положення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про відсутність підстав для витребування у позивача додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, оскільки декларантом були надані всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Відповідно до поданої ІТ "Біазі Україна" декларації поставка товару ввезеного на митну територію України здійснювалася на умовах EXW TR Bursa згідно із Incoterms 2010, що відповідає укладеному контракту № BU-CE/10/06/13 від 10 червня 2013 року, пунктом 2.2 якого передбачено, що в усі зазначені ціни на продукцію, які визначені у відповідності до умов EXW Бурса, Туреччина, не включено необхідні митні платежі, або інші податки на території України.

З урахуванням умови поставки EXW, що насамперед передбачає припинення виконання продавцем своїх зобов'язань щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (на заводі, фабриці, складі, тощо), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Отже, митна вартість задекларованого товару була визначена ІТ "Біазі Україна" за першим методом, тобто за ціною договору, в основу якої було покладено ціну, визначену інвойсом № 361660 від 26 серпня 2013 року.

Разом з цим, довідка № 3815 від 09 серпня 2013 року містить інформацію про транспортні витрати щодо поставки товару з місця його отримання до кордону України, в якій вказано вартість транспортування маршруту Gemlik Turkey - кордон України.

Доводи відповідача щодо невідповідності вищезазначеної довідки вимогам зовнішньоекономічного контракту спростовуються, оскільки Gemlik є портом, що знаходиться у провінції Bursa Туреччини, а отже транспортування маршруту, наведеного у довідці не суперечить укладеному договору між позивачем та турецькою компанією.

Як вбачається з доказів, що містяться в матеріалах справи, ІТ "Біазі Україна" надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Слід зазначити, позивач у порядку, визначеному частиною восьмою статті 55 Митного кодексу України, 12 листопада 2013 року звернувся до митного органу, надавши додаткові документи, які також містяться в матеріалах справи, а саме: виписку з банківського рахунку ІТ "Біазі Україна" за період з 22 серпня 2013 року по 28 жовтня 2013 року щодо реалізації раніше ввезеної партії товарів; оборотно-сальдові відомості по рахунку № 281 "Товари на складі" за період з 12 вересня 2013 року по 12 листопада 2013 року щодо обліку та реалізації раніше завезеної партії товарів; прибуткову накладну № 292 від 12 вересня 2013 року щодо попередньо ввезеної партії товарів на територію України; видаткові накладні на відвантаження раніше імпортованих радіаторів цього ж самого виробника № 809 від 24.07.2013, № 817 від 26.07.2013, № 869 від 31.07.2013, № 898 від 06.08.2013, № 954 від 13.08.2013, № 978 від 16.08.2013, № 990 від 21.08.2013, № 1000 від 22.08.2013; експортний висновок про вартісні характеристики товарів ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" № 12/381 від 07 серпня 2013 року; лист ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" № 4.7/2062 від 16 жовтня 2013 року щодо надання експертного висновку № 12/381 від 07 серпня 2013 року.

Однак, розглянувши подані позивачем додаткові документи, Київська митниця ДФС листом № 06-1-47/27-117-3171 від 06 травня 2014 року повідомила позивача про відмову у скасуванні рішення № 125130003/2013/110023/2 від 12 вересня 2013 року про коригування митної вартості товарів.

Зі змісту оскаржуваного рішення контролюючого органу вбачається, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки декларантом не було подано додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Враховуючи, що під час митного оформлення позивач надав всі необхідні документи для підтвердження визначеної ним за першим методом вартість товарів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про недоведеність Київською митницею ДФС наявності обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення ІТ "Біазі Україна" у поданій декларації митної вартості товарів та обґрунтованості дій, направлених на витребування додаткових документів.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді В.І. Маслій

Т.С. Розваляєва