Справа № 2а-1375/2010
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 р. Справа № 11487/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова та ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 16.12.2010р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

28.10.2010р. позивачка звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог (а.с.33) просить зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 31.10.2006р., дотримуючись вимог ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачених додаткової пенсії і доплати за понаднормативний стаж, тобто збільшення пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років та виплатити недоплачену суму пенсії, а також зобов»язати в подальшому нараховувати і виплачувати пенсію, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2010р.

Ухвалою суду від 16.12.2010р. позовні вимоги в частині перерахунку пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, з 30.10.2006р. по 27.04.2010р. - залишено без розгляду, відповідно до ст.99, 100 КАС України.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 16.12.2010р. заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку додаткової пенсії та зобовязано пенсійний орган провести нарахування та виплату недоплаченої суми додаткової пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 28.04.2010р. у відповідності до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її в апеляційному порядку оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповністю з»ясованих обставин, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розпорядником бюджетних коштів є КМ України, який також надає розяснення порядку застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Всі виплати відповідно до зазначеного Закону проводяться за рахунок коштів Державного бюджету України. Законами України «Про Державний бюджет» розміри видатків для проведення виплати потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що стосується додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам віднесеним до категорії 2 встановлено з розрахунку 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Хоча рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008р. визнано дану зміну до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційною, проте новий порядок нарахування та виплати пенсій не встановлено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 «ОСОБА_2 питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008р. встановлено що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і належать до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю виплачується в розмірі 30% до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з постановою з підстав неправильного застосування норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову у частині відмови у задоволенні вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задоволити у цій частині позовних вимог.

В обґрунтування вимог покликається на те. що вийшла на пенсію у 2001 році у віці 45 років, 08.04.2001р. подавши до пенсійного органу відповідну заяву.

У подальшому, жодних заяв про перехід на інший вид пенсії не подавала. Таким чином не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що пенсія за віком призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідного до цього Закону, починаючи з 01.01.2004р. їй проведено лише обчислення середньомісячного заробітку, а сама пенсія була призначена у 2001р., відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає обидві норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, в тому числі і пільги щодо обчислення стажу роботи, встановлені ч.2 ст.56 згаданого Закону.

На момент призначення пенсії за віком, Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» не було, оскільки він прийнятий 09.07.2003р.

Також вважає невірним висновок суду про безпідставність вимог про зобов»язання відповідача провести перерахунок раніше призначеної пенсії за віком, збільшивши її на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад 15 років стажу, відповідно до положен вищезгаданої статті.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і з таким погоджується колегія суддів, позивач відноситься до 2-ї категорії осіб, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році.

Отримує пенсію за віком, відповідно до заяви від 18.04.2001р. (а.с.36), а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо відсутності підстав для збільшення пенсії позивача на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років стажу, відповідно до ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 2, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, чинним законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, тому слід застосовувати цей розмір.

Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» змінено ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», якими змінено положення ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Колегія суддів дійшла висновку, що право позивача на отримання належних їй виплат, розрахованих відповідно до мінімальної пенсії за віком, було порушено.

Доводи апелянтів в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова та ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м.Львова від 16.12.2010р. у справі №2а-1375/10 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: В.М.Багрій

ОСОБА_2