Справа № 823/1169/15
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року справа № 823/1169/15

м. Черкаси

17 год. 58 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання Шалько І.П.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Блу Оіл Компані» до Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (Маньківське відділення), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Поло Лайн» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (Маньківське відділення) від 24.10.2014 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач помилково дійшов висновку про заниження позивачем податку на додану вартість за січень-червень 2014 року на загальну суму 1244468 грн. та завищено залишок відємного значення з податку на додану вартість на суму 83124 грн. по господарським правовідносинам з контрагентом ТОВ «Поло Лайн», оскільки із зазначеним контрагентом здійснені реальні господарські операції, на підтвердження яких наявні необхідні первинні документи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених вище підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмове заперечення проти позову, в якому посилається на те, що проведеною перевіркою товариства з обмеженою відповідальністю «Блу Оіл Компані» встановлено заниження позивачем податку на додану вартість за січень-червень 2014 року на загальну суму 1244468 грн. та завищено залишок відємного значення з податку на додану вартість на суму 83124 грн. по господарським правовідносинам з контрагентом ТОВ «Поло Лайн», у звязку з відсутністю фактичного здійснення господарських операцій. Також відповідач зазначив, що контролюючим органом при проведенні перевірки використано акт ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.07.2014 №809/26-54-22-02/38483646 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Поло Лайн» щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 01.03.2014 по 31.03.2014». З вказаного акту вбачається, що перевіркою не встановлено факт взаємовідносин між ТОВ «Поло Лайн» та контрагентами-постачальниками, у звязку з відсутністю (ненаданням для звірки) договорів про господарську діяльність, актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, крім того, встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного та іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що надані позивачем до суду документи не підтверджують реальності здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом ТОВ «Поло Лайн». Таким чином, на думку відповідача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасуванню не підлягають.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з незчевикладеного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Блу Оіл Компані» зареєстроване як юридична особа 21.04.2011 Маньківською районною державною адміністрацією Черкаської області, ідентифікаційний код 36778252.

На підставі наказу ДПІ у м. Черкасах від 19.09.2014 № 268, згідно із п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755 VІ (із змінами та доповненнями) з 22.09.2014 по 01.10.2014 посадовою особою Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (Маньківське відділення) проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Блу Оіл Компані» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Поло Лайн» за період з 01.01.2014 по 30.06.2014.

За результатами вищезазначеної перевірки Тальнівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Черкаській області (Маньківським відділенням) складено акт від 08.10.2014 №227/22/36778252.

В акті перевірки встановлено порушення ТОВ «Блу Оіл Компані» вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено позивачем податку на додану вартість за січень-червень 2014 року на загальну суму 1244468 грн. та завищено залишок відємного значення з податку на додану вартість на суму 83124 грн..

На підставі акта перевірки Тальнівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Черкаській області (Маньківським відділенням) винесено податкове повідомлення-рішення від 24.10.2014 № форми «В4», яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 83124 грн. та податкове повідомлення-рішення від 24.10.2014 № форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1866702 грн. 00 коп., в тому числі за основним платежем 1244468 грн. 00 коп., за штрафними санкціями 622234 грн. 00 коп.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що згідно п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-XIV від 16.07.1999 визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-XIV від 16.07.1999 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В свою чергу, відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України)

Згідно п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу(п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Також, відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

До складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Необґрунтованим є посилання відповідача на акт ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.07.2014 №809/26-54-22-02/38483646 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Поло Лайн» щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 01.03.2014 по 31.03.2014» - як на підставу для відмови в задоволенні адміністративного позову, оскільки порядок та спосіб виконання контрагентом позивача (ТОВ «Поло Лайн») своїх договірних зобовязань, а також належне чи неналежне виконання контрагентом обовязків, покладених на нього законом як на субєкта господарювання як то подача звітності, сплата податків та інше, не впливає на дійсність та значимість господарської операції для самого позивача.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, 10.01.2014 між позивачем та ТОВ «Поло Лайн» укладено договір постачання №1001, відповідно до якого ТОВ «Поло Лайн» зобовязалось передати у власність позивача товар, а саме - сою.

На виконання вказаних договірних зобовязань позивачем надано податкові накладні, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

Як вбачається з договору постачання від 10.01.2014 №1001, передача сої від ТОВ «Поло Лайн» у власність позивача здійснюється у кількості, згідно виставлених рахунків-фактур. Загальна вартість даного договору визначається відповідно до вартості товару, заявленого в рахунках-фактурах. Базисна умова постачання товару: згідно виписаних рахунків-фактур.

Тобто, всі істотні умови договору постачання сої визначаються у рахунках-фактурах.

Однак, рахунки-фактури, які безпосередньо визначені договором та підтверджували б перехід сої у власність позивача, та вартість зазначеного товару - суду не надано.

Крім того, суду не надано відомостей, що у позивача у власності або у користуванні перебувають складські приміщення для зберігання та переробки сої. Також не надані докази, що придбана у ТОВ «Поло Лайн» соя запускалася у переробку та не надані відомості, які б підтверджували перебування на балансі підприємства устаткування для такої переробки.

Відповідно до п. 2.2 договору постачання від 10.01.2014 №1001, право власності на товар переходить до покупця (позивача) в момент фактичної передачі товару від постачальника до покупця, передача товару покупцеві переходить згідно належним чином оформлених видаткових накладних.

Судом встановлено, що у товарно-транспортних накладних у пункті навантаження зазначено - «Маньківський район», однак видаткові накладні складені у м. Києві, що не узгоджується між собою, а тому не може бути доказом передачі товару від контрагента до позивача.

Надані позивачем видаткові накладні не містять дат та номерів довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, відомостей про особу, яка отримала товар (розшифровка підпису).

Отже, судом встановлено, у матеріалах справи відсутні довіреності встановленого зразка, а також журнал довіреностей, згідно яких можливо встановити факт придбання позивачем товару (сої) від постачальника ТОВ «Поло Лайн» та ідентифікувати особу, яка від імені позивача отримала товар.

Пунктом 85.2 ст. 85 ПКУ встановлено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Однак представник позивача не надав суду обґрунтованих пояснень та доказів щодо поважних причин ненадання вищезазначених документів (довіреностей, журналу реєстрації довіреностей, рахунків-фактур) під час проведення перевірки та під час розгляду справи.

Пунктом 2.5 договору постачання від 10.01.2014 №1001 визначено, що приймання товару здійснюється покупцем (позивачем) згідно Інструкції про порядок прийомки продукції за кількістю від 15.06.1965 №П-6 по кількості, та Інструкції про порядок прийомки продукції за якістю від 25.04.1966 №П-6 по якості.

Проте, доказів перевірки та приймання позивачем сої від контрагента (ТОВ «Поло Лайн») по кількості та якості - суду не надано. Надана позивачем копія книги відважувань на вантажі, що ввозяться через автомобільні ваги за 2014 рік не береться судом до уваги, оскільки заповнені аркуші даної книги не завірені належним чином печаткою та підписом посадової особи позивача.

Для підтвердження транспортування товару за вказаним договором постачання від 10.01.2014 №1001, позивачем надано товарно-транспортні накладні.

Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 п. 11 Правил, визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Однак, в порушення п. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні позивачем надані товарно-транспортні накладні, які оформлені не належним чином, а саме: відсутні серії товарно-транспортних накладних, номера подорожніх листів, не вказані посади та прізвища осіб, відповідальних осіб вантажовідправника, не зазначені прізвища водія/експедитора, які отримали вантаж для перевезення. Крім того, у графі «Водій» не зазначено номер посвідчення водія, який здійснював вантажні перевезення.

Крім того, пункти навантаження сої у вказаних товарно-транспортних накладних значаться «Маньківський район», проте юридична адреса ТОВ «Поло Лайн» (04214, м. Київ, вул. Північна, 6, літера А). Отже, у ТТН не зазначено точної адреси та населеного пункту, в якому здійснювалось навантаження сої, що позбавляє можливості встановити місце навантаження та походження самої сої.

Враховуючи матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність доказів, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Поло Лайн».

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Суд не бере до уваги посилання позивача на первинні документи, що були надані ним для підтвердження подальшої реалізації придбаного товару, адже з наданих документів не можливо встановити походження самого товару - сої (чи придбаний він саме у контрагента позивача - ТОВ «Поло Лайн»), а з урахуванням тих обставин, що судом не встановлено реальності укладеної угоди між позивачем та його контрагентом, вказані документи - не можуть вважатися підтвердженням реальності господарських зобовязань позивача з ТОВ «Поло Лайн».

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Вищезазначене свідчить про оформлення документів не у звязку із фактичним здійсненням реальних господарських операцій у хронологічному порядку, а у довільний (удаваний) спосіб, що підтверджує відсутність обставин та подій, повязаних з виконанням господарських договорів та відповідним їх відображенням у податковому обліку.

В інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-101112/11/13-10 Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби Вищий адміністративний суд України зазначив про те, що процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такий етап, як встановлення факту здійснення господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Тому в даному випадку наявність у платника податку (позивача у справі) виданих йому податкових накладних не є достатньою підставою для формування податкового кредиту, з урахуванням відсутності підтвердження реального здійснення господарської операції.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд дійшов до висновку про відсутність факту здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Поло Лайн», а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (Маньківське відділення) від 24.10.2014 № та № - є правомірними та скасуванню не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (Маньківське відділення) в суді обґрунтував свою позицію з посиланням на норми законодавства України.

Натомість представник позивача вмотивованих доводів на підтвердження позову не навів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Блу Оіл Компані на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 17 серпня 2015 року.