Справа № 500/4310/15-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/4310/15-а
Провадження № 2-а/500/144/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року

13год.35хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

за участю секретаря Хачатрян А.Т.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідача: не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить суд скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 378 по справі про адміністративне правопорушення від 19.06.2015р. про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн., та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність постанови про накладення штрафу з огляду наступного. 27.01.2015 року відповідачем складено припис про усунення порушення вимог містобудівного законодавства у строк до 27.04.2015 року, а саме, введення в експлуатацію самочинно збудованих будівель згідно чинного законодавства України. Виконати своєчасно зазначений припис позивач не зміг у звязку з відсутністю механізму реалізації вимог п. 9 Прикінцевих положень до Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності», оскільки Наказ Мінрегіону № 79 від 24.04.2015 року «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт», зареєстрованого у Міністерстві юстиції № 547/26992 від 15.05.2015 року, який набув чинності 26.05.2015 року, тобто після закінчення строку виконання припису. Крім того, визначений у спірній постанові житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 217, належить позивачу та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності за договором № 2330 від 14.12.2005 року. Земельна ділянка за вказаною адресою знаходиться в їхній приватній сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 24214757 від 14.07.2014 року. Тобто, ввести в експлуатацію самочинно збудовані будівлі згідно чинного законодавства України позивач може тільки за згодою співвласника, який не погоджувався вводити в експлуатацію будівлі. Тобто відсутня вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що є необхідним елементом для притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, припис складений тільки відносно позивача, а не обох співвласників.

Відповідач заперечення на позов не надав, вимоги суду щодо витребування документів не виконав, у судові засідання представник не зявився, незважаючи на те, що про час, місце та дату судових засідань був повідомлений належним чином, у звязку з чим справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів.

В судовому засіданні позивачка та її представники заявлені позовні вимоги підтримали.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4, чоловік позивачки та співвласник житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Нахімова, № 217, пояснив, що він із дружиною сумісно не проживає, не спілкується та не має бажання сумісно з нею здавати в експлуатацію вказаний житловий будинок, з огляду на те, що на його думку, він має більше прав на вказане майно. Він не погоджувався на пропозиції позивачки подавати спільні заяви до державних органів з метою належного оформлення вказаного житлового будинку та введення його в експлуатацію.

У судовому засіданні були заслухані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, батьки ОСОБА_4, чоловіка позивачки, які пояснили, що їх син та позивачка перестали проживати однією сімєю близько двох років, не спілкуються, сімейних стосунків не підтримують. ОСОБА_6 зазначила, що її син розповідав їй, що не має наміру сумісно з позивачкою здавати в експлуатацію будівлю за адресою: м.Ізмаїл, вул.Нахімова, 217.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, показання свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивачки та її представників, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що власниками житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Нахімова, № 217, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7, є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (по 1/2 частині за кожним). 10.06.2015р. КП «Ізмаїльське МБТІ» позивачу та ОСОБА_4, як власникам, виданий технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок.

27.01.2015р. перевіркою посадовими особами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області з виїздом на місце, за адресою: вул.. Нахімова, 217 в м.Ізмаїлі Одеської області, було встановлено, що на момент перевірки, на обєкті будівельні роботи не виконуються. У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 18.09.2012 року КП «Ізмаїльське МБТІ», наявне штамп «Самовільно збудовано: житлова прибудова літ. «А-1», сарай літ. «в.Г», гараж літ. «Е», які збудовані за період з 2007 по 2009 роки. Вказані самовільно збудовані будівлі на час перевірки не введені в експлуатацію, що є порушенням ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Про що у присутності власника 1/2 частини житлової будівлі ОСОБА_1 складений припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Приписом від 27.01.2015р. покладено на ОСОБА_1 обовязок усунути порушення вимог містобудівного законодавства у строк до 27.04.2015 року, а саме, ввести в експлуатацію самочинно збудовані будівлі згідно чинного законодавства України.

09.06.2015 року посадовими особами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_1 щодо перевірки виконання вимог припису від 27.01.2015р.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 09.06.2015р. перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення від 09.06.2015р., припис про усунення порушень від 09.06.2015р.

Перевіркою встановлено факт невиконання вимог припису від 27.01.2015р. та не усунено порушення вимоги містобудівного законодавства у строк до 27.04.2015 року, а саме, не введено в експлуатацію самочинно збудованих будівель згідно чинного законодавства України за адресою: м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 217.

На підставі прийнятих акту перевірки та протоколу від 09.06.2015р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області складено постанову № 378 від 19.06.2015р. по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. В зазначеній постанові вказано, що позивач порушила п.3 ч.4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», п.14 Постанови КМУ від 23.05.2011р. №553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю». Також, вказано, що вході перевірки технічного паспорту на житловий будинок виготовленого КП «Ізмаїльське МБТІ» 18.09.2012 року, наявний штамп «Самовільно збудовано: житлова прибудова літ. «А-1», сарай літ. «в.Г», гараж літ. «Е», які збудовані за період з 2007 по 2009 роки. Вказані самовільно збудовані будівлі на час перевірки не введені в експлуатацію, що є порушенням ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

З вказаної постанови вбачається, що за результатами перевірки, у присутності власника 1/2 частини житлової будівлі ОСОБА_1, встановлено, що вимога припису від 27.01.2015р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не виконана, а саме: не виконано вимогу усунути порушення містобудівного законодавства у 3 (трьох) місячний термін до 27.04.2015 р. (ввести в експлуатацію самочинно збудовані будівлі згідно чинного законодавства України), чим порушено п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» п.14 Постанови КМУ №553 від 23.05.2011р.

Копію оскаржуваної постанови направлено на адресу позивача по пошті 20.06.2015 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою про накладення штрафу, позивач оскаржила її до суду.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.289 КУПАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи (копія поштового конверту та витяг із офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта), оскаржену постанову позивачем отримано лише 16.07.2015р., позивач звернувся до суду 20.07.2015р., а отже строк звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 не пропущено, а отже відсутня необхідність в його поновленні.

На думку суду, оскаржена позивачем постанова про накладення штрафу є протиправною з огляду наступного.

Правові та організаційні засади містобудівної діяльності врегульовано положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI.

Згідно із ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частин 1-3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначено Порядком № 553.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень. Посадові особи інспекцій мають службові посвідчення встановленого зразка, форма якого затверджується Мінрегіоном, а також особистий штамп із зазначенням номера і найменування інспекції, яку вони представляють.

Згідно з пунктів 5, 7, 8 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. За результатами перевірки суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності, складається відповідний акт у двох примірниках.

Пунктом 11 Порядку № 553 передбачено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Пунктом 2 Наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 187 від 19 листопада 2012 року «Про уповноваження територіальних органів - Інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (щодо дозвільно-реєстраційних процедур та здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю)» керівників територіальних органів та їх заступників від імені Державної архітектурно-будівельної інспекції України уповноважено накладати штрафи у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності».

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до пунктів 17, 18, 19, 20 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку. Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону від 13.01.2105р.) орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності. Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

Наказ Мінрегіону № 79 від 24.04.2015 року «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт» набув чинності 26.05.2015року, тобто після закінчення строку виконання припису, та ним не міг керуватися позивач під час вчинення дій для введення житлових будівель в експлуатацію.

Однак на період до моменту прийняття Порядку №79 від 24.04.2015р. був чинний Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом № 95 від 19.03.2013 р.

Враховуючи викладене, безпідставними є твердження позивача про неврегульованість процедури прийняття в експлуатацію житлових будівель у період, наданий позивачу для виконання припису від 27.01.2015р., з огляду на наявність чинного на той момент Порядку №95. Крім того бездоказовими є пояснення представників позивача щодо відмови відповідача у прийнятті у 2015р. будь-яких документів, складених на підставі Порядку №95.

Як в вбачається з матеріалів справи, власниками житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Нахімова, № 217, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7, є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (по 1/2 частині за кожним). 10.06.2015р. КП «Ізмаїльське МБТІ» позивачу та ОСОБА_4, як власникам, виданий технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно власниками земельної ділянки за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Нахімова, № 217, є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (по 1/2 частині за кожним).

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Як вбачається з приписів п.3.1, п.3.2 розділу ІІІ Порядку, затвердженого Наказом № 95 від 19.03.2013 р. (чинного у період виникнення спірних правовідносин), прийняття в експлуатацію обєктів здійснюється безоплатно територіальними органами Держархбудінспеції України протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі обєкти. Замовник або його уповноважена особа подає заяву про прийняття в експлуатацію обєкта. Заява про прийняття в експлуатацію обєкта підписується також співвласниками земельної ділянки та зазначеного обєкта.

З вказаного вбачається, що будь-які дії, повязані з використанням та розпорядженням земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Нахімова, № 217, можуть бути вчинені ОСОБА_1 лише сумісно та за згодою іншого співвласника ОСОБА_4, у тому числі й направлені на введення в експлуатацію самочинно збудованих будівель за вказаною адресою.

Як вставлено судом, та підтверджено показаннями свідків, інший співвласник ОСОБА_4 перешкоджав позивачці у вчинення дій, направлених на виконання вимог припису від 27.01.2015р. щодо введення в експлуатацію самочинних будівель на спільній земельній ділянці, а отже невиконання вказаного припису було вчинене без наявності вини позивачки.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, позивача не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за бездіяльність, допущену без її вини, однак відповідачем під час винесення оскарженої постанови не було зясовано та враховано вказаної обставини.

Крім того, незрозумілим є складення усіх матеріалів про адміністративне правопорушення та прийняття постанови тільки відносно ОСОБА_1, з огляду на те, що вона є лише співвласником ? земельної ділянки та будинку, за адресою: м. Ізмаїл, вул. Нахімова, № 217.

З огляду на викладене, оскаржена постанова № 378 від 19.06.2015р. підлягає скасуванню.

При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. КУпАП передбачена можливість закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення органом, що розглядає справу про притягнення до адміністративної відповідальності, у передбачених випадках. Таким органом в даному випадку є відповідач, до виключної компетенції якого належало повноваження на закриття, у визначених законом випадках, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за протоколом від 09.06.2015 року. Такою компетенцією адміністративний суд під час розгляду даної категорії чинним законодавством справ не наділений.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачем не виконано покладеного на нього ч.2 ст.71 КАС України обовязку доказування правомірності свого рішення..

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 378 від 19.06.2015р. по справі про адміністративне правопорушення

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 20.08.2015р.

Суддя: ОСОБА_8