Справа № 1407/2-А-1819/11
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Ротар М.М..

при секретарі - Попенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечити їх виплату.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є дитиною війни, і отримує пенсію, яку відповідач в не призначав та не проводив нарахування щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 ОСОБА_2 України "Про соціальний захист дітей війни».

Посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області з 09.07.2007 року у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційним положення пункту 12 статті 71 ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про призупинення дії ст.6 ОСОБА_2 України "Про соціальний захист дітей війни" не призначив зазначене підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ОСОБА_2 України "Про соціальний захист дітей війни", а Кабінет Міністрів України не виділив кошти на ці цілі, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15 березня 2011 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в м. Вознесенську про захист соціальних прав шляхом зобовязання здійсн6ити перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії дитині війни за період з 01.01.2006 року по 15.08.2010 року була залишена без розгляду.

Ухвалою суду від 21 березня 2011 року неналежний відповідач ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області був замінений на належного відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Миколаївській області

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилася, від неї надійшла заява про підтримання позову і клопотання про слухання справи у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України у Миколаївській області - в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (поштове повідомлення від 23 березня 2011 року), на адресму суду надійшло заперечення, згідно якого представник позивача просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності з ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду , без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Позивач є отримувачем пенсії та дитиною війни, якому ОСОБА_4 ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Миколаївській області не призначало протягом 2010 2011 років та не проводило нарахування підвищення до пенсії .

Положення ст. 6 ОСОБА_2 від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення п. 41 розділу 2 ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни.

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком, з якої потрібно обчислювати підвищення, цим ОСОБА_2 не передбачено. Пунктом 3 Прикінцевих положень ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» Кабінету Міністрів України доручено подати до Верховної ради пропозиції щодо приведення законодавчих актів та свої нормативно-правові акти у відповідність із цим ОСОБА_2. Проте на час розгляду справи законодавство не містить терміну «мінімальна пенсія за віком».

09 липня 2003 року законодавчим органом був прийнятий Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким було запроваджено термін мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим ОСОБА_2. Проте вказаний в статті 28 цього ОСОБА_2 мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим ОСОБА_2. У частині 1 статті 6 ОСОБА_2 зазначено, що непрацездатні громадяни, крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення, мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. ОСОБА_2 України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» свідчить, що розмір надбавок, підвищень, доплат та інших додаткових видів грошової компенсації різним категоріям осіб, визначається у кожному конкретному випадку окремо, чітко встановленими нормами. Таким чином, питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни», має бути вирішено в законодавчому порядку. Норма статті 28 ОСОБА_2 України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією закону щодо спору про соціальні виплати (підвищення до пенсії дитини війни), не повязаного з спором про виплату з системи пенсійного забезпечення. Недотримання цієї імперативної норми порушує публічний порядок і ці твердження підтверджені ухвалою Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року (справа 2-27у/2009).

Однак встановлені судом обставини не можуть жодним чином свідчити про те, що відсутність законодавчого врегулювання чіткого визначення розміру підвищення до пенсії дітям війни може бути підставою для невиконання державою своїх зобовязань перед власними громадянами.

Водночас підвищення до пенсії, як державна соціальна виплата, згідно ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» (ст.7) виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України на відміну від пенсії, яка виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і заперечення відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивача є необґрунтованим, оскільки невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей для виплати не є підставою для виправдання. В даному випадку, в національному законодавстві мають бути визначені межі та спосіб здійснення відповідного права органів державної влади діяти з метою забезпечення громадян мінімальним ступенем захисту, на який вони, згідно з принципом верховенства права, мають право в демократичному суспільстві. Бездіяльність щодо реалізації права ОСОБА_1 на нарахування підвищення до пенсії дітям війни, передбаченого ст.6 ОСОБА_2 України "Про соціальний захист дітей війни є порушенням, яке створило для позивача ситуацію непевності стосовно реалізації нею зазначеного права.

Тому, доводи відповідача про відсутність механізму нарахування підвищення до пенсії дітям війни, не можуть бути підставою для невиконання вимог законів, а тому позивач ОСОБА_1 за період з 15 серпня 2010 року до 15 лютого 2011 року мав право на отримання відповідного підвищення до пенсії.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Дії Головного ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Миколаївській області щодо нарахування щомісячного підвищення до пенсії дитині війни ОСОБА_1 за період з 15 серпня 2010 року по 15 лютого 2011 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» визнати противоправними.

Зобовязати ОСОБА_4 ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 15 серпня 2010 року по 15 лютого 2011 року згідно ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

В задоволенні позовних вимог про нарахування щомісячного підвищення до пенсії дитині війни в подальшому відмовити.

Постанова суду є остаточною, крім випадків оскарження до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя : М.М. Ротар