Справа № 824/1302/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1302/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

18 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.

представника відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: Ротаря Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Пенсійного фонду України про скасування рішень та визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить визнати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях від 25.12.2012 р. №3279, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 18.01.2013 р. №606/09 та рішення Пенсійного фонду України від 18.02.2013 р. №4256/09-10 протиправними та несправедливою дискримінацією; визнати протиправними дії органів Пенсійного фонду України всіх рівнів вчинені при ухваленні ними цих протиправних рішень внаслідок допущення несправедливої дискримінації.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року позовну заяву залишено без руху.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 108 КАС України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Так, встановивши, що позивачем не сплачено судовий збір, а також подано позовну заяву з пропуском законодавчо встановленого строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_4 без руху.

Частиною 3 ст. 106 КАС України визначено, що до позовної заяви додаються документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до матеріалів справи позивач не додала до позовної заяви документ про сплату судового збору, натомість просила суд звільнити її від сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_4 не є спором, пов'язаним із дискримінацією, та не відноситься до категорії справ, що випливають із трудових правовідносин, а тому позивачка не може бути звільнена від сплати судового збору за вказаних підстав відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду, а тому апелянт помилково вказує, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 88 КАС України суд не може вимагати сплати судового збору. Крім того, відповідно до вказаних норм законодавства України, сплата судового збору є обов'язком сторони, тому зловживання правом на звільнення від його сплати є недопустимим.

Водночас, колегія суддів вважає, що наявність у позивача єдиного доходу у вигляді мінімальної пенсії та похилий вік не є достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору. Крім того, виходячи з наявних матеріалів справи, позивачка деякий час, перебуваючи на пенсії, займалась підприємницькою діяльністю, що свідчить про наявність додаткових джерел існування.

Варто також зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності залишення позову ОСОБА_4 без руху у зв'язку з несплатою судового збору за позовні вимоги майнового та немайнового характеру, а також за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.3 ст. 99 КАС України).

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень (ч.3 ст. 99 КАС України).

Згідно ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Судом встановлено, що в позовній заяві позивачка просить суд поновити їй строк звернення до суду, проте не наводить поважних причин його пропуску.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано надав позивачу строк для надання доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до прийняття незаконного рішення.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2015 року ОСОБА_4 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду до закінчення апеляційного розгляду справи. Враховуючи, що апелянтом до закінчення апеляційного розгляду справи не сплачено судовий збір у розмірі, встановленому п.3 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (60 грн. 90 коп.), колегія суддів вважає за необхідне стягнути вказані кошти з ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України несплачену суму судового збору в розмірі 60 (шістдесят) грн 90 коп.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 серпня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

Совгира Д. І.