Справа № 2а-1870/6460/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Київ К/800/44875/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах до публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах звернулось до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" про стягнення заборгованості по сплаті штрафних санкцій та пені в загальному розмірі 1 228 672,04 грн.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю факту добровільної сплати штрафних санкцій та пені, застосованих до позивача на підставі рішення від 19.04.2010 №186.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 24 жовтня 2011 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Сумихімпром».

21 лютого 2012 року в газеті "Голос України" №33 опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ "Сумихімпром".

22 березня 2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сумах направлено до Господарського суду Сумської області заяву про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів по справі про банкрутство ПАТ «Сумихімпром». В дану заяву заборгованість по фінансовим санкціям та пені згідно з рішенням від 19.04.2010 №186 не увійшла.

Невключення зазначеної суми заборгованості до реєстру вимог кредиторів орган Пенсійного фонду України обґрунтовує положеннями частини тринадцятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, згідно з якими оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Так, позивачем зазначено, що рішення про застосування фінансових санкцій та пені від 19.04.2010 №186 було оскаржено публічним акціонерним товариством "Сумихімпром" у судовому порядку. Так, зважаючи на те, що про остаточне рішення у вказаній справі органу Пенсійного фонду стало відомо лише 20.03.2012, з моменту отримання рішення суду касаційної інстанції, тобто після порушення справи про банкрутство, орган Пенсійного фонду дійшов висновку, що вимоги у зв'язку з несплатою заборгованості по вказаному рішенню виникли у позивача після порушення справи про банкрутство та є поточними.

Вказуючи на відсутність факту добровільної сплати штрафних санкцій та пені, застосованих до позивача на підставі рішення від 19.04.2010 №186, Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах звернулось до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вимоги органу Пенсійного фонду про стягнення заборгованості у спірних правовідносинах виникли в період до початку процедури банкрутства, у зв'язку з чим є конкурсними та, відповідно, заявлені не у спосіб, встановлений законом.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини тринадцятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року по справі №2а-4555/10/1870, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року, відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах про визнання протиправним та скасування рішення від 19.04.2010 №186.

Копія ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року, яка була ухвалена у порядку письмового провадження, надіслана сторонам 24.11.2010, відповідно, ухвала набрала законної сили до порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Сумихімпром".

Крім того, згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21 квітня 2015 року у справі №21-91а15, вимога сплатити штрафні санкції та нараховану пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків, яка була сформована і надіслана боржнику до порушення провадження у справі про банкрутство, визнається конкурсною і не змінює своєї юридичної природи на поточну незалежно від того, що боржник ще до порушення провадження у справі про його банкрутство за заявою іншого (ініціюючого) кредитора оскаржив її (вимогу) до адміністративного суду, судовий розгляд якої на дату порушення провадження у справі про банкрутство не був завершений ухваленням судового рішення, що набрало законної сили.

За вказаних обставин колегія суддів вказує на обґрунтованість позиції судів попередніх інстанцій про те, що у розумінні Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заявлена у справі вимоги позивача про стягнення заборгованості по штрафних санкціям та пені, застосованим згідно з рішенням від 19.04.2010 №186 є конкурсними кредиторськими вимогами, оскільки виникли до порушення провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Сумихімпром".

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно з частиною другою названої статті вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо належності розгляду переданого на вирішення суду спору у порядку адміністративного судочинства, колегія суддів виходить з того, що справа про банкрутство публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" порушена до набрання чинності положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22.12.2011 № 4212, згідно з пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень якого його положення застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом, тобто після 19.01.2013.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах відхилити, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: