Справа № 2а-5978/11/2670
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5978/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Блажівська Н.Є.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Літвіної Н.М.

при секретарі: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони навколишнього середовища України, Державної екологічної інспекції України про скасування розпорядження та наказу, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції в якому просив:

визнати протиправним та скасувати в повному обсязі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2010 року №1753-р «Про звільнення ОСОБА_3. з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України»;

визнати протиправним та скасувати у повному обсязі Наказ Державної екологічної інспекції України №110-о від 07 вересня 2010 року;

стягнути на користь ОСОБА_3. суму не сплачених грошових коштів за лікарняним листом з березня 2010 року по вересень 2010 року.

У вересні 2012 року до суду першої інстанції позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог у якій просив:

визнати протиправним та скасувати в повному обсязі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2010 року №1753-р «Про звільнення ОСОБА_3. з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України»;

визнати протиправним та скасувати у повному обсязі Наказ Державної екологічної інспекції України №110-о від 07 вересня 2010 року;

визнати протиправним та скасувати у повному обсязі Наказ Державної екологічної інспекції України №4-о від 10 січня 2011 року;

зобов'язати Кабінет Міністрів України, Міністерство екології та природних ресурсів України, державну екологічну інспекцію України змінити підстави звільнення ОСОБА_3 з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України за порушення Присяги державного службовця (пункт 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» та пункт 5 статті КЗпП України) на підстави передбачені в. 1) ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме - угода сторін.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2012 року в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу. Апелянт просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 - задоволено частково:

постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2012 року - скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони навколишнього середовища України, Державної екологічної інспекції України про скасування розпоряджень і наказів;

у цій частині прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони навколишнього середовища України, Державної екологічної інспекції України про скасування розпоряджень і наказів - задоволено;

скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2010 року №1753-р «Про звільнення ОСОБА_3. з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України»;

скасовано Наказ Державної екологічної інспекції України №110-о від 07 вересня 2010 року;

скасовано Наказ Державної екологічної інспекції України №4-о від 10 січня 2011 року;

встановлено, що ОСОБА_3 вважати звільненим з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції на п. 1 ст. 40 КЗпП;

в решті постанову суду першої інстанції - залишено без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду апеляційної інстанції, Кабінетом Міністрів України та Міністерством охорони навколишнього природного середовища України подано касаційні скарги, в яких просять про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 лютого 2015 року касаційні скарги Кабінету Міністрів України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України - задоволено частково:

постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року в частині зміни підстави звільнення ОСОБА_3 - скасовано, а справу в цій частині - направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції;

- в решті рішення суду апеляційної інстанції - залишено без змін.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ у Київському апеляційному адміністративному суді, 24 липня 2015 року вказана справа передана судді-доповідачу - Бєловій Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року справа №2а-5978/11/2670 прийнята до провадження головуючого судді Бєлової Л.В.

З матеріалів справи вбачається, що з 1999 року позивач - ОСОБА_3 проходив публічну службу в Державній екологічній інспекції України.

Починаючи з 18 квітня 2008 року - на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції України - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища.

Розпорядженням КМ України від 02 вересня 2010 року N 1753-р позивача звільнено із займаної посади за порушення Присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону N 3723-XII).

Підставою видачі цього розпорядження стали пропозиція та подання Міністра Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, в яких зазначалось, що впродовж 2009-2010 років позивач свідомо виконував функції, що не належать до повноважень Державної екологічної інспекції України, а з лютого 2010 року був відсторонений від займаної посади у зв'язку з порушенням кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 Кримінального кодексу України.

На виконання розпорядженням Кабінету Міністрів України N 1753-р, наказом начальника Державної екологічної інспекції України від 07 вересня 2010 року N 110-о позивача звільнено з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України за порушення Присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону N 3723-XII).

У цьому ж наказі зазначено, що у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та перебуванням позивача на лікарняному, днем звільнення слід рахувати перший день виходу роботу після закінчення лікування.

Після виходу позивача з лікарняного, заступником начальника Державної екологічної інспекції України 11 січня 2011 року видано наказ N 4-о про звільнення ОСОБА_3 з10 січня 2011 року з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції за порушення Присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону N 3723-XII).

Крім того, в наказі зазначено додаткову підставу звільнення, а саме - пункт 5 частини 1 статті 40 КЗпП України через втрату працездатності та перебуванням на лікарняному більше 4 місяців.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3- підлягає задоволенню частково, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2012 року - скасуванню у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зміни підстави звільнення ОСОБА_3 з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України, з прийняттям у цій частині нової постанови, якою позовні вимоги - задовольнити частково.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звільнено за порушення Присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону N 3723-XII) та встановлено додаткову підставу звільнення - пункт 5 частини 1 статті 40 КЗпП України через втрату працездатності та перебуванням на лікарняному більше 4 місяців.

Згідно зі ст..30 Закону України «Про державну службу», підставами припинення державної служби є ті, що визначені у КЗпП України. Окрім цих підстав, державна служба також може бути припинена у разі: порушення умов реалізації права на державну службу; недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 Закону N 3723-XII; досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби; відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії; виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі; відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 Закону N 3723-XII; неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 Закону N 3723-XII.

Пунктом 6 частини 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про державну службу» визначено ще два додаткові заходи дисциплінарного впливу для державних службовців: крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України (стаття 147 КЗпП України), можуть застосовуватися попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Проте, порядок застосування таких заходів впливу у Законі України «Про державну службу» не передбачено. Натомість порядок застосування дисциплінарних стягнень, у тому числі звільнення, врегульовано у КЗпП України (стаття 149).

Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про державну службу» текст Присяги державного службовця викладено наступним чином: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Судом касаційної інстанції встановлено, що як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

При цьому державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення позивачем Присяги державного службовця полягало в тому, що позивач готував проекти та візував листи-роз'яснення, які підписував керівник Державної екологічної інспекції України, після втрати чинності нормативно-правового акта, згідно з яким Державна екологічна інспекція мала такі повноваження.

Проте, матеріалами справи не підтверджуються факти перевищення позивачем своїх повноважень при підготовці та візуванні листів-роз'яснень, оскільки такі листи готувались за вказівкою керівника Державної екологічної інспекції України та ним підписувались.

Підготовка проектів і візування позивачем листів-роз'яснень за вказівкою керівництва не може свідчити про порушення ним Присяги державного службовця.

Крім того, ні в розпорядженні КМ України від 02 вересня 2010 року N 1753-р, ні в наказі начальника Державної екологічної інспекції України від 07 вересня 2010 року N 110-о не вказано, в чому полягає порушення позивачем Присяги державного службовця та не наведено відповідних мотивів, за яких неможливе його подальше перебування на державній службі.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем - ОСОБА_3 не було допущено Порушення присяги державного службовця.

Відносно додаткової підстави звільнення позивача, а саме - пункт 5 частини 1 статті 40 КЗпП України через втрату працездатності та перебуванням на лікарняному більше 4 місяців, колегія суддів звертає увагу на наступне.

На виконання Указу Президента України від 09 грудня 2010 року N 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Кабінетом Міністрів України видано постанову N 346 «Про ліквідацію урядових органів», згідно з якою ліквідовано Державної екологічної інспекції України. При цьому, на базі ліквідованої інспекції було утворено нову юридичну особу публічного права.

Враховуючи те, що пунктом 5 цього Указу встановлено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються, відповідач був зобов'язаний вирішити питання щодо працевлаштування позивача.

Згідно із частиною 3 статті 36 КЗпП у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Крім того, процедура ліквідації передбачає значний обсяг певних дій, і відповідно до частини 2 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Доказів щодо наявності такого запису в реєстрі представником відповідача не надано.

Таким чином, станом на 10 січня 2011 року Державна екологічна інспекція України ще не була реорганізована.

З матеріалів справи вбачається, що уточнюючи позовні вимоги, позивач не ставив питання про поновлення на роботі, а просив змінити підставу звільнення на пункт 1 частини 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін).

Крім того, сторонами не заперечується, що з моменту звільнення та протягом розгляду даної справи, позивач не звертався до суду з позовом про поновлення на роботі на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції.

Колегія суддів звертає увагу, що накази про звільнення позивача були видані у 2010 році.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, встановивши, що звільнення проведено незаконно, суд на прохання працівника, який у зв'язку з допущеними щодо нього порушеннями законодавства про працю не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем, може визнати звільнення незаконним і не поновлюючи працівника на роботі, змінити дату звільнення (з дня постановлення рішення щодо незаконного звільнення) та формулювання його причин відповідно до статей 38 чи 39 КЗпП України.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП).

Колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи відсутнє підтвердження досягнення домовленості сторін про підставу припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зміни підстави звільнення позивача - ОСОБА_3 на підставі ст. 38 КЗпП України.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 КАС України передбачено, що підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3- підлягає задоволенню частково, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2012 року - скасуванню у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зміни підстави звільнення ОСОБА_3 з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України, з прийняттям у цій частині нової постанови, якою позовні вимоги - задовольнити частково. Керуючись ст. ст. ст. ст. 160, 198, 202, 207 КАС України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2012 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2012 року - скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зміни підстави звільнення ОСОБА_3 з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України.

Прийняти у цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Вважати ОСОБА_3 звільненим з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції України на підставі ст. 38 КЗпП України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанову може бути оскаржено протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 20.08.2015 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Л.М. Гром

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Літвіна Н. М.