Справа № 826/18654/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Київ К/800/4725/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Маринчак Н.Є.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Інспекція)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015

у справі № 826/18654/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.10.2013 № /5275.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015, позов задоволено з посиланням на незаконність проведення податкової перевірки, що нівелює її правові наслідки у вигляді податкового повідомлення-рішення. Також суди зазначили про відсутність законних підстав для включення до оподатковуваного доходу позивача вартості придбаної частки в статутному фонді юридичної особи.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати оскаржувані судові акти та відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що на підставі підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК) Інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, оформлену актом від 19.09.2013 № 1053/26-51-17-01/НОМЕР_1.

Під час цієї перевірки Інспекцією було виявлено факт невключення платником до бази оподаткування цим податком вартості додаткового блага у вигляді 90% статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Лан Груп», що призвело до виникнення у ОСОБА_1 недоплати з цього податку в сумі 458 785,40 грн.

Наведений висновок став підставою для прийняття Інспекцією оспорюваного податкового повідомлення-рішення, згідно з яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 458 785,40 грн. за основним платежем та 170 грн. за штрафними санкціями.

В силу вимог пункту 79.1 статті 79 ПК документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Наведені положення податкового законодавства, що регулює спірні правовідносини, свідчать на користь висновку про те, що проведення перевірки як контрольного заходу передбачає обов'язкову наявність підстави, з якою закон пов'язує можливість її проведення.

За змістом підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК (який визначено підставою проведення спірної перевірки) документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 ПК платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Таким чином, на час проведення спірної перевірки строк подання податкової декларації про доходи та майновий стан за 2012 рік вже настав; доказів подання відповідної декларації позивачем матеріали справи не містять. А відтак у судів були відсутні мотиви для висновку про безпідставність оспорюваної перевірки.

У той же час суди надали правильну юридичному оцінку оспорюваному нарахуванню грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Так, порядок оподаткування інвестиційного прибутку від продажу корпоративних прав врегульовано положеннями пункту 170.2 статті 170 ПК.

Відповідно до підпункту 170.2.6 цього пункту до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

В силу підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 ПК інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Таким чином, в порядку наведених норм ПК внаслідок здійснення операції з продажу корпоративних прав оподатковуваних дохід виникає у продавця, тоді як ОСОБА_1 є покупцем частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Лан Груп», що виключає законність збільшення їй оподатковуваного доходу за розглядуваною операцією.

Оскільки помилковість окремих висновків судів не привела до прийняття ними невірного по суті спору рішення, підстави для скасування оскаржуваних судових актів та задоволення касаційних вимог Інспекції відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 у справі № 826/18654/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
Н.Є. Маринчак