Справа № 2029/2-а-7497/11
Суддя: Шевченко С. В.
Дата ухвалення: 2011-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Шевченко С. В.
Справа № 2029/2-а-7497/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2011 року м.Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Харкова - Шевченко С.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в м.Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі м.Харкова про зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 подав в суд позов до управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати йому державної пенсії та додаткової пенсії починаючи з 19.05.2011 року в розмірах, які не відповідають Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та діючому законодавству.

Представник відповідача заперечень проти позову у встановлений судом строк до суду не надав.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесений до 1 категорії постраждалих, що підтверджується копією посвідчення серія А №119583, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується копією вкладки до посвідчення №694423 с, а також є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується довідкою МСЕК.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова, отримує пенсію як інвалід другої групи, оскільки інвалідність настала внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З довідки управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова вбачається, що позивачу нараховується та виплачується державна пенсія та додаткова пенсія у меншому розмірі ніж встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам 2-ї групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Положення даних норм співпадає з приписом п.4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997 року №523.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

За змістом абзацу третього ст.1 вказаного Закону державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд приходить до висновку, що визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог.

Тобто, суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та №654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсій, визначених в статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В порядку, визначеному вище, відповідач повинен нараховувати позивачеві пенсії та доплати з 19.05.2011 року. Тому, відповідач при призначенні та нарахуванні позивачу державної та додаткової пенсій з 19.05.2011 року, мав виходити з прожиткових мінімумів, встановлених законами України про бюджети на відповідні періоди для осіб які втратили працездатність.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо виплати з 19.05.2011 року позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та діючому законодавству.

Проте, 06.07.2011 року Постановою Кабінету Міністрів України № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності 23.07.2011 року, встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а саме: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, які є інвалідами 2 групи складає - 1090 гривен і не може бути нижчім цього розміру, в свою чергу, розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, для осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і є інвалідами 2 групи - складає 20 відсотків до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням викладеного, для захисту прав позивача суд зобовязує управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії позивача за період з 19.05.2011 року по 22.07.2011 року включно.

В задоволенні вимог позивача в частині здійснення перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії з 23 липня 2011 року в порядку ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд відмовляє, в зв'язку з тим, що Кабінетом Міністрів України встановлені інші розміри державної та додаткової пенсії, що виплачується особам, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, що є інвалідами і віднесені до осіб постраждалих, внаслідок ЧАЕС певної категорії.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору він стягується з відповідача на користь державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 40, 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 р., суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Харкова про зобов'язання вчинення дій задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі м.Харкова щодо виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за період з 19.05.2011 року по 22.07.2011 року включно, в розмірах, які не відповідають Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та діючому законодавству - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі м.Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести виплату недоплаченої пенсії за період з 19.05.2011 року по 22.07.2011 року включно.

В решті позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в Харківський апеляційний адміністративний суд через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Суддя: С.В. Шевченко