Справа № 2а/1570/7078/2011
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2011-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/7078/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року м. Одеса

14 год. 30 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

судді - Потоцької Н.В.

судді - Вовченко О.А.

при секретарі судового засідання - Давтян Л.Г.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представник відповідача МВС України - ОСОБА_2 (за довіреністю)

представник відповідача ГУ МВС України

в Одеській області - ОСОБА_2 (за довіреністю)

представник відповідача Державної казначейської

служби України - не зявився

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій, бездіяльності відповідачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (надалі ГУ МВС України в Одеській області), Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій ГУ МВС України в Одеській області щодо порушення прав на обєктивний і своєчасний розгляд заяви, на захист порушених прав та отримання письмової вмотивованої відповіді; визнання неправомірними дій ГУ МВС України в Одеській області щодо несвоєчасного розгляду претензій від 15.06.2011 р., 19.07.2011 р., зобовязання ГУ МВС України в Одеській області розглянути претензії від 15.06.2011 р., 19.07.2011 р., стягнути з ГУ МВС України в Одеській області моральну шкоду у розмірі 40 000 грн. 00 коп., стягнути з ГУ МВС України в Одеській області матеріальну шкоду у розмірі 34 грн. 14 коп., та стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, повязані з поданням позову до суду, транспортними затратами, повязаними із прибуттям до суду, аргументуючи позовні вимоги тим, що 15.06.2011 р. та 19.07.2011 р. вона зверталася із претензіями до ГУ МВС України в Одеській області, однак відповідач ГУ МВС України в Одеській області в порушення Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 р. несвоєчасно розглянув її претензії у звязку із чим їй була завдана моральна і матеріальна шкода.

У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав зазначених в адміністративному позові.

Представник відповідачів ОСОБА_3 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та Міністерства внутрішніх справ України позовні вимоги не визнає, просить в їх задоволені відмовити, аргументуючи тим, що позивачу надані обґрунтовані та своєчасні відповіді на претензії.

Представник відповідача Державної казначейської служби України до судового засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, жодних заяв чи клопотань станом на 14.12.2011 р. до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, а також обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що в задоволені адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

15.06.2011 р. ОСОБА_1 звернулась із претензією до начальника ГУ МВС України в Одеській області щодо порушення співробітниками органів внутрішніх справ Конституції України та інших законодавчих актів, застосовуючи в своїй діяльності недіючий наказ № 552 від 18.09.1992 р. «Про затвердження Положення про спеціальний приймальник для осіб підданих адміністративному арешту», зазначивши, що цими діями 21.06.2010 р. були порушені її права та нанесена матеріальна та моральна шкода.

Листом ГУ МВС України в Одеській області № 8/Ф-249 від 13.07.2011 р. позивачу надано відповідь на вищевказану претензію та повідомлено, що наказ № 552 від 18.09.1992 р. «Положення про спеціальний приймальник для осіб підданих адміністративному арешту» є діючим, по фактам попередніх звернень щодо порушення чинного законодавства з боку працівників міліції Березівського РВ, керівництвом ОСОБА_3 управління проводились неодноразові перевірки та прокуратурою Березівського району надано правову оцінку, порушень не виявлено, про що на адресу позивача, було направлено лист № Ф-1202 від 21.06.2010 р. Оскільки по викладених у заявах відомостях раніше неодноразово проведені ретельні перевірки, про результати яких ОСОБА_1 направлялися відомості, у звязку із чим, заяви визнанні повторними та приєднані до матеріалів попередніх перевірок (аркуш справи 82).

19.07.2011 р. ОСОБА_1 повторно звернулась із претензією до начальника ГУ МВС України в Одеській області зазначивши, що відповіді на претензію від 15.06.2011 р. їй не було направлено чим порушено її права, у звязку із чим просить надіслати їй відповідь та застосувати заходи щодо усунення порушень стосовно направлення відповіді (аркуш справи 16).

Листом ГУ МВС України в Одеській області № 8/Ф-249/2 від 25.07.2011 р. позивача повторно повідомлено, що наказ № 552 від 18.09.1992 р. «Положення про спеціальний приймальник для осіб підданих адміністративному арешту»є діючим, по фактам попередніх звернень щодо порушення чинного законодавства з боку працівників міліції Березівського РВ, керівництвом ОСОБА_3 управління проводились неодноразові перевірки та прокуратурою Березівського району надано правову оцінку, порушень не виявлено, про що на її адресу, було направлено лист № Ф-1202 від 21.06.2010 р. та лист № 8/Ф-249 від 13.07.2011 р. (аркуш справи 83).

В судовому засіданні позивач пояснила, що 16.07.2011 р. вона особисто зверталась до ГУ МВС України в Одеській області стосовно надання відповіді на претензію від 15.06.2011 р. Проте, доказів звернення надати суду не може, тому як зверталась усно.

З наявної в матеріалах справи довідки начальника канцелярії ГУ МВС України в Одеській області вбачається, що відповідь на заяву громадянки ОСОБА_1 було направлена поштою 14.07.11 р. (аркуш справи 84).

Судом встановлено, що позивач відповідь ГУ МВС України в Одеській області від 13.07.2011 р. на її претензію від 15.06.2011 р. отримала поштою 25.07.2011 р. У судовому засіданні позивач не заперечувала факт отримання відповідей відповідача на претензії, проте наполягає на їх несвоєчасності на необґрунтованості.

Із матеріалів наданих у судовому засіданні представником відповідача, а саме, обліку звернень, прийнятих працівниками УДЗР вбачається, що скарга ОСОБА_1 від 15.06.2011 р. щодо незаконного поміщення до ІТТ Березівського РВ розглянута 13.07.2011 р., а скарга від 19.07.2011 р. щодо неотримання відповіді на попереднє звернення розглянута 25.07.2011 р. (аркуші справи 85, 86).

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян»№ 393/96-ВР від 02.10.1996 р. скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»№ 393/96-ВР від 02.10.1996 р. визначені обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»№ 393/96-ВР від 02.10.1996 р. закріплено, що звернення громадян розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З аналізу наведених норм вбачається, що ГУ МВС України в Одеській області обєктивно, всебічно і вчасно були розглянуті претензії ОСОБА_1 від 15.06.2011 р., 19.07.2011 р. про що, у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян»№ 393/96-ВР від 02.10.1996 р. заявника повідомлено.

Відповідач довів суду правомірність своїх дії, тому суд не вбачає підстав з яких позивачу могла бути заподіяна матеріальна шкода у розмірі 34 грн. 14 коп. та моральна шкода 40 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх владних повноважень.

Відповідно статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди та розрахунку розміру даної шкоди, а незаконності в діях відповідачів, яка могла заподіяти таку шкоду, судом не встановлено, вимога про стягнення моральної, матеріальної шкоди та понесених позивачем судових витрат є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень довів правомірність своїх дій.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій, бездіяльності відповідачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та не обгрунтованими, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись Законом «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 р. ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій ГУ МВС України в Одеській області щодо порушення прав на обєктивний і своєчасний розгляд заяви, на захист порушених прав та отримання письмової вмотивованої відповіді; визнання неправомірними дій ГУ МВС України в Одеській області щодо несвоєчасного розгляду претензій від 15.06.2011 р., 19.07.2011 р., зобовязання ГУ МВС України в Одеській області розглянути претензії від 15.06.2011 р., 19.07.2011 р., стягнення з ГУ МВС України в Одеській області моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. 00 коп., стягнення з ГУ МВС України в Одеській області матеріальної шкоди у розмірі 34 грн. 14 коп., та стягнення із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, повязані з поданням позову до суду, транспортними затратами, повязаними із прибуттям до суду відмовити у повному обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано «19»грудня 2011р.

Головуючий суддя Я.В. Балан

судді Н.В. Потоцька

судді О.А. Вовченко

19 грудня 2011 року

Дії

23.11.11