Справа № 2а-0770/2513/11
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2012-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-0770/2513/11
Рядок статзвіту № 8.2.8
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2012 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ващиліна Р. О.,

при секретарі судового засідання - Фантич В. В.,

за участю сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 - не зявилася;

відповідача: Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Закарпатської області, представник - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання неправомірним податкового повідомлення-рішення № /0 від 07 листопада 2006 року та зняття податкової застави (виключення запису реєстру обтяжень рухомого майна), зареєстрованої ДПІ у м. Ужгороді на активи позивача згідно ОСОБА_2 про реєстрацію у Державному реєстрі обмежень рухомого майна від 23 листопада 2006 року, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України 24 квітня 2012 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 03 травня 2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 червня 2011 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання дій та рішення відповідача, а саме: акту перевірки № 92/17-119/НОМЕР_1 від 01 листопада 2006 року, податкового повідомлення-рішення № 4243/17-0//30179 від 07 листопада 2006 року щодо сплати податку в сумі 34143,79 грн. та застосування податкової застави - протиправними, зобов'язання відповідача скасувати зазначені рішення та виконувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 серпня 2004 року, стягнення з відповідача на користь позивача 34143,79 грн. моральної шкоди, направлено на новий судовий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року справу призначено до судового розгляду.

03 жовтня 2011 року до суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, просить суд визнати неправомірним податкове повідомлення-рішення № /0 від 07 листопада 2006 року та зняти податкову заставу (виключити запис реєстру обтяжень рухомого майна), зареєстрованої Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді на активи позивача згідно ОСОБА_2 про реєстрацію у Державному реєстрі обмежень рухомого майна від 23 листопада 2006 року.

05 січня 2012 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

09 лютого 2012 року до суду від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову від 09 лютого 2012 року № 1161/10/10, згідно яких позовні вимоги не визнає. Вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /0 від 07 листопада 2006 року про визначення позивачу податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 34143,79 грн. законним, посилаючись на наступне. Підставою для визначення податкового зобов'язання слугувало відображення у самостійно поданому позивачем до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді звіті суб'єкта малого підприємництва обсягу виручки в розмірі 339711,44 грн. Актом виїзної планової перевірки № 92/17-119/НОМЕР_1 від 01 листопада 2006 року встановлено, що позивач не має право на оподаткування його доходів за спрощеною системою оподаткування обліку та звітності. З метою оподаткування доходів позивача перевіркою визначено валовий дохід у 2005 році на рівні суми 339711,44 грн., самостійно задекларованої позивачем у поданому звіті. Також, перевіркою враховано витрати позивача пов'язані з отриманням доходу в сумі 63282,32 грн. та сплату податку у 2005 році в сумі 1792 грн. Перевіркою визначено фактичний (чистий) дохід та оподатковано його за ставкою 13% у зв'язку з чим позивачу нараховано до сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 34143,79 грн. Зазначає, що приватні нотаріуси, у тому числі і позивач, не можуть обрати спрощену систему оподаткування як спосіб оподаткування та оподатковувати доходи відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва". Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді було видано позивачу ОСОБА_3 платника єдиного податку на 2004 рік. Позивачем подавалися до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді заяви про видачу ОСОБА_3 платника єдиного податку, зокрема, і на 2005 рік, однак, у видачі ОСОБА_3 позивачу було відмовлено і такі відмови ним не оскаржувалися. Вважає, що у позивача не було жодних законних підстав для оподаткування у 2005 році доходів за спрощеною системою оподаткування. В частині оскарження дій щодо застосування податкової застави просить суд закрити провадження у зв'язку з відсутністю предмету спору.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, наведених у письмових запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 серпня 2004 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2004 року, Державну податкову інспекцію у м. Ужгороді зобовязано перевести ОСОБА_1 на спеціальну (спрощену) систему оподаткування з часу її звернення 13 лютого 2004 року та видати їй ОСОБА_3 про сплату єдиного податку.

У відповідності до п. 2 Порядку видачі ОСОБА_3 про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року № 599, підставою для видачі ОСОБА_3 є подання суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою письмової заяви згідно з додатком 1 до цього Порядку та платіжного документа (квитанція, копія платіжного доручення з відміткою банківської установи) про сплату (перерахування) єдиного податку за період не менше ніж календарний місяць. Заява має бути подана не пізніше ніж за 15 днів до початку кварталу, з якого він обирає спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів, термін сплати яких настав на дату подання заяви.

Орган державної податкової служби за місцем державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи за наявності платіжного документа про сплату єдиного податку зобов'язаний протягом десяти робочих днів після отримання заяви безоплатно видати ОСОБА_3 або надати письмову мотивовану відмову.

Проте, незважаючи на численні звернення ОСОБА_1 протягом 2004-2006 років із відповідними заявами та сплату єдиного податку, всупереч рішенню Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 серпня 2004 року, яким відповідача зобовязано перевести позивача на спеціальну (спрощену) систему оподаткування, останній було неодноразово відмовлено у видачі ОСОБА_3 про сплату єдиного податку.

З 17 жовтня по 31 жовтня 2006 року Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді проведено виїзну планову перевірку приватного нотаріуса - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2003 року по 31.12.2005 року, за результатами якої складено акт № 92/17-119/НОМЕР_1 від 01 листопада 2006 року.

Відповідно до висновків вищезазначеного акта, перевіркою встановлено порушення, в тому числі, ст. 7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", ст.ст. 13, 14 п. 1 а), п. 1 б) ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат, та не включення до декларації доходів, отриманих від нотаріальної діяльності на загальній системі оподаткування, в результаті чого нараховано податку з доходів фізичних осіб за 2005 рік в сумі 34143,79 грн.

На підставі акта перевірки № 92/17-119/НОМЕР_1 від 01 листопада 2006 року Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 07 листопада 2006 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності у розмірі 34143,79 грн.

ОСОБА_1 подала заперечення до акта перевірки № 273/2-25 від 02 листопада 2006 року, однак листом № 29931/Д/170 від 06 листопада 2006 року Державна податкова інспекція у м. Ужгороді повідомила позивача про залишення матеріалів перевірки без змін.

П. 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зазначене положення Основного закону кореспондується також з п. 2 ст. 11 Закону України "Про судоустрій України" № 3018-III від 07 лютого 2002 року (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

У відповідності до п. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

П. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні представник відповідача зауважив, що ОСОБА_1 не мала права на здійснення нотаріальної діяльності на спрощеній системі оподаткування протягом 2005 року, у звязку з чим ОСОБА_3 про сплату єдиного податку їй не видавалось. Проте, вказане спростовується твердженням представників відповідача в судових засіданнях в апеляційній інстанції, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом судового засідання від 23 квітня 2006 року, де зазначено, що на запитання головуючого було надано відповідь, що відповідачем виписано свідоцтво ОСОБА_1 про сплату єдиного податку за 2005 рік. Крім того, в наявному в матеріалах справи запереченні на позовну заяву № 4075/9/10 від 12 лютого 2007 року (а. с. 80), відповідач також зазначає, що ОСОБА_1 виписані ОСОБА_3 про сплату єдиного податку на 2005-2007 роки.

Таким чином, незважаючи на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 серпня 2004 року, заяви щодо видачі ОСОБА_3 про сплату єдиного податку, а також сплату позивачем за спрощеною системою оподаткування податку з доходів у розмірі 2400,00 грн., подачею передбаченої законодавством звітності, Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді було неправомірно нараховано ОСОБА_1 грошове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності за загальною системою оподаткування за 2005 рік у розмірі 34143,79 грн.

У звязку з вищенаведеним, позовна вимога ОСОБА_1 в частині визнання неправомірним податкового повідомлення-рішення № /0 від 07 листопада 2006 року підлягає задоволенню.

Разом з тим, ОСОБА_1 просить визнати оскаржуване податкове повідомлення-рішення неправомірним без вимоги про його скасування.

В свою чергу, п. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне визнати податкове повідомлення-рішення № /0 від 07 листопада 2006 року Державної податкової інспекції у м. Ужгороді таким, що прийняте протиправно, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зняття податкової застави (виключити запис реєстру обтяжень рухомого майна) на активи позивача, то вона задоволенню не підлягає у звязку з тим, що у відповідності до ОСОБА_2 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) (а. с. 214) 14 травня 2007 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вилучено запис 4104867.

П. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи норми нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, встановлені матеріалами справи обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 Віталіївни до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання неправомірним податкового повідомлення-рішення № /0 від 07 листопада 2006 року та зняття податкової застави (виключення запису реєстру обтяжень рухомого майна), зареєстрованої ДПІ у м. Ужгороді на активи позивача згідно ОСОБА_2 про реєстрацію у Державному реєстрі обмежень рухомого майна від 23 листопада 2006 року - задовольнити частково.

2.Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області № /0 від 07 листопада 2006 року.

3.В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Ващилін Р. О.