Справа № 804/4774/15
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 р. Справа № 804/4774/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Маковської О.В.
судді Златіна С.В.
судді Ляшко О.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія-Геос», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання дій протиправними,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія-Геос» (далі позивач 1, Фонд), ОСОБА_1 (далі позивач 2, ОСОБА_2О.), ОСОБА_2 (далі - позивач 3, ОСОБА_2А.), ОСОБА_3 (далі позивач 4, ОСОБА_3А.) до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі відповідач, ОСОБА_4), в якому позивачі просять суд з урахуванням доповнення до позовної заяви:
- визнати, у відповідності до повноважень адміністративного суду в області захисту порушених прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від незаконних дій державних органів влади та їх посадових осіб, згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 1 Постанови Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАСУ під час розгляду адміністративних справ», на підставі листа Міністерства освіти і науки України від 22.01.2014 №1/11-816 та листа Міністерства юстиції України від 24.03.2014 № Б-3084/10.2, що «Правила розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель», які затвердженні Наказом № 197 Міністерства освіти і науки від 15.03.2002 не пройшли антикорупційну експертизу у сфері прав та свобод людини і громадянина та надання адміністративних послуг щодо їх відповідності частин 1 та 2 статті 54 Конституції України, статті 309 Цивільного кодексу України, Закону України «Про авторські права» та зобов'язати, на підставі частини 2 статті 19 та частин 1 і 2 статті 54 Конституції України, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України доручити Державній службі інтелектуальної власності України та Державному підприємству «Український інститут промислової власності», на підставі повноважень визначених частиною 1 статті 3 закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» щодо організації науково-дослідних робіт з удосконалення законодавства та організації діяльності у сфері правової охорони інтелектуальної власності, привести нормативно-правові акти у сфері правової охорони інтелектуальної власності у відповідності до вимог антикорупційного законодавства у сфері прав та свобод людини і громадянина та надання адміністративних послуг, згідно статті 15 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», а також зобов'язати "Державну службу інтелектуальної власності України та Державне підприємство «Український інститут промислової власності» провести кваліфікаційну експертизу заявок ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на захист об'єктів інтелектуальної власності України. по заявкам на винаходи №№а201100150, а200901089, а200906381, а201013926, а201015046, а201101311, а201203908, а200901096, а200900229, а200713421, а200711579, а201013925, а20111508, а201202042, а201202234 у відповідності до «Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель», Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», статті 309 Цивільного кодексу України, Закону України «Про авторські права» та статті 41, статті 54 Конституції України та Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції».
- визнати, у відповідності до повноважень адміністративного суду в області захисту
ОСОБА_6 Президента України № 22/008971-04 від 10.03.2015 вказаний лист Фонду переадресовано до ОСОБА_4.
ОСОБА_4 розглянуто звернення Фонду №2014 від 31.01.2015 та надано відповіді на зазначені в ньому питання.
Позивачі вважають, що пропозиції Фонду, щодо зниження вартості виробництва теплової, механічної та електричної енергії практично до експлуатаційних витрат шляхом застосування в двигунах і котлах продуктів згорянню горючих окислювальних речовин у якості альтернативної сировини для безпечного і екологічного виробництва енергії «Теплоагенти ОСОБА_3», посадовими особами ОСОБА_4 та підпорядкованими ОСОБА_4 державними органами влади не підтримуються та не запроваджуються у виробництво, що стримує розвиток економіки в Україні; порушує, конституційне право громадян на добробут, безпечне для життя і здоров'я довкілля; знищує енергетичні запаси, які належать Українському народу, а також така бездіяльність спрямована проти забезпечення енергетичної та економічної незалежності України і підвищення оборонної здатності Збройних сил України.
Відповідач проти позову заперечив про що надав до суду письмові заперечення, у яких, посилаючись на діючі норми законодавства, просв відмовити у його задоволенні з тих підстав, що ОСОБА_4 не має повноважень зобовязувати Державну службу інтелектуальної власності України видати патенти на винаходи №№а201100150, а200901089, а200906381, а201013926, а201012046, а201101311, а201203908, а200901096, а200900229, а200713421, а200711579, а201013925.
Що стосується позовної вимоги позивачів про визнання бездіяльності ОСОБА_4, то відповідач зазначив те, що листом №1-6/311від 20.01.2015 №4201-6/1482-07 надіслано на адресу Фонду лист Державної служби інтелектуальної власності від 17.01.2015, яким зокрема було надано інформацію про встановлені чинним законодавством умови та порядок проведення експертизи за заявками на винаходи, а також інформацію стосовно розгляду заявок на винаходи, які були вказані у зверненнях Фонду.
З огляду на викладене, відповідач вважає, що з його боку будь які порушення відсутні, а тому позовні вимоги, на його думку, не підлягають задоволенню.
Позивачі у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, що повернулося на адресу суду з відміткою про вручення повістки про виклик до суду, представник позивачів надав до суду заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за відсутності позивачів у порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, що повернулося на адресу суду з відміткою про вручення повістки про виклик до суду, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду у письмовому провадженні, а поданих доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Дослідивши всі документи і матеріали, чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, Дніпропетровський обласний благодійний фонд «Екологія-Геос» є місцевою благодійною організацією, предметом діяльності Фонду є надання благодійної допомоги її набувачам, а метою діяльності Фонду є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства, окремих категорій осіб, сприяння розвитку природоохоронної справи, ресурсозбереження і енергозбереження.
«Теплоагенти ОСОБА_3» - альтернативна сировина для безпечного, екологічного та економічного виробництва енергії дозволяє заощаджувати бюджетні кошти, знижувати, а не підвищувати, тарифи для населення і підприємств, що в свою чергу дозволяє знижувати вартість виробництва вітчизняних товарів і послуг, підвищувати їх конкурентну здатність, створювати додаткові робочі місця, збільшувати надходження до бюджету, виключити енергетичну та економічну залежність України та забезпечити конституційні права громадян на добробут і безпечне для життя і здоров'я довкілля.
ОСОБА_6 Президента України № 22/008971-04 від 10.03.2015 вказаний лист Фонду переадресовано до ОСОБА_4.
Відповідно до матеріалів справи листом ОСОБА_4 розглянуто звернення Фонду №2014 від 31.01.2015 та надано відповіді на зазначені в ньому питання.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.
Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 20 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
Щодо бездіяльності ОСОБА_4 при розгляді звернень Фонду від 04.01.2015 та від 03.12.2014 №917 суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:
- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.
Відповідно до статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 листом №4201-06/1482-07 від 20.01.2015 надіслано на адресу Фонду лист Державної служби інтелектуальної власності №1-6/311 від 17.01.2015, яким зокрема було надано інформацію про встановлені чинним законодавством умови та порядок проведення експертизи за заявками на винаходи, а також інформацію стосовно розгляду заявок на винаходи, які були вказані у зверненнях позивача 1.
Таким чином, відповідач відреагував на звернення Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія Геос» №917 від 03.12.2014 та 04.01.2015 у встановленні чинним законодавством строки, а тому твердження позивачів про бездіяльність Мінекономрозвитку суд вважає помилковим.
Щодо вимоги про зобовязання ОСОБА_4 поновити порушене право винахідників на захист обєктів інтелектуальної власності України по заявкам на винаходи та зобовязання провести кваліфікаційну експертизу заявок на винаходи суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наказ ОСОБА_4 від 23.01.2015 №61 «Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України» (далі - Порядок) визначає організаційні та процедурні питання взаємодії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з Державною службою інтелектуальної власності України у процесі формування та реалізації державної політики у відповідній сфері.
Відповідно до пункту 6 Порядку ОСОБА_4 здійснює контроль за виконанням покладених на центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи, підприємства, установи і організації, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, завдань та планів їх роботи, виконанням доручень Президента України, Прем'єр-міністра України, доручень Міністра та дотриманням вимог цього Порядку.
Суд звертає увагу на той факт, що Порядком не передбачено повноваження ОСОБА_4 щодо зобов'язання цих органів приймати певні рішення, що належать до їх компетенції, за наявності вже прийнятих ними рішень протилежного змісту.
Таким чином, Мінекопомрозвитку, керуючись статтею 19 Конституції України та Порядком, не має повноважень зобов'язувати Державну службу інтелектуальної власності України видати патенти на винаходи №№а201100150, а200901089, а200906381, а201013926, а201015046, а201101311, а201203908, а200901096, а200900229, а200713421. а 200711579, а 201013925.
З огляду на викладене, позовна вимога про зобов'язання ОСОБА_4 поновити порушене право винахідників на захист об'єктів інтелектуальної власності України по заявкам на винаходи не підлягає задоволенню, оскільки відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» наголошується, що право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією та законами України, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Відповідно до зазначеної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Поряд з цим, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про вирішення питання про відшкодування позивачу моральної шкоди.
Позивачі не пояснили у чому полягає моральна шкода, не обґрунтували визначений розмір цієї шкоди, не обґрунтували з чого вони виходили, оцінюючи заподіяну шкоду.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви, оскільки позивачами обґрунтовані вимоги щодо спричинення моральної шкоди, у суду відсутня обєктивна можливість вирішити у цій частині заявлений позов та заволинити такі вимоги.
У зв'язку із тим, що суд звільнив позивачів від сплати судового збору, судові витрати по справі відповідно до положень статті 94 КАС України не підлягають відшкодуванню позивачам.
Керуючись ст.ст. 71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія-Геос», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання дій протиправними відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) Суддя (підпис) Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 08.06.2015 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_10