Справа № 202/4641/15-а(2-а/202/104/2015)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2015 рокусправа № 202/4641/15-а(2-а/202/104/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Олефіренко Н.А. Білак С.В.

секретар: Фірсік Д.Ю.

за участі: представника відповідача Ляшенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2015 р. в справі № 202/4641/15-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії як інваліду 3 групи з дитинства з 01.04.2015 р., зобов'язання поновити виплату пенсії з 01.04.2015 р., в обґрунтування якого зазначила, що вона отримує пенсію як інвалід 3 групи з дитинства відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 р. відповідачем припинено виплату пенсії, оскільки вона є державним службовцем. Позивач вважає такі дії дискримінаційними по відношенню до неї та такими, що суперечать Конституції України, Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Конвенції «Про права інвалідів»

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2015 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про задоволення позову через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Апелянт зазначає, що приписи ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній з 01.04.2015 р., розповсюджуються на осіб, яким пенсії призначено за спеціальними законами: Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності 3 групи з дитинства, призначену за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відсутні підстави для припинення виплати пенсії.

До судового засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлено належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, отримувала пенсію по інвалідності 3 групи з дитинства. Одночасно позивач працює на посаді помічника судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, посада якої згідно з ч. 3 ст. 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відносить до державної служби.

З 01.04.2015 р. позивачу припинено виплату пенсії.

З урахуванням приписів абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд першої інстанції вважав обґрунтованим припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2015 р.

Колегія суддів вважає такий висновок частково необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи з дитинства безстроково, до 01.04.2015 р. отримувала пенсію як інвалід 3 групи, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач працює на посаді помічника судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, посада якої згідно з ч. 3 ст. 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відносить до державної служби.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, колегія суддів виходить з такого.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Колегія суддів зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому колегія суддів вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2015 р. в справі № 202/4641/15-а задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2015 р. в справі № 202/4641/15-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 202/4641/15-а нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська відновити з 1 червня 2015 року виплату ОСОБА_3 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 54 (п'ятдесят чотири) грн. 81 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 20.08.2015 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак