Справа № 821/1913/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/1913/15-а

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р.

м. Херсон

Справа № 821/1913/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Відділу культури Голопристанської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

22 червня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної фінансової інспекції в Херсонській області (далі – позивач, ДФІ) до Відділу культури Голопристанської районної державної адміністрації (далі – відповідач, Відділ культури) з позовними вимогами про зобов'язання виконати вимогу про усунення порушень від 06 квітня 2015 року №244-13/543, а саме:

- стягнути з орендарів або за рахунок винних осіб в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України недоотримані кошти від оренди комунального майна у сумі 1596,78 грн.;

- стягнути з орендарів або за рахунок винних осіб в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України вартість спожитих комунальних послуг у сумі 524,40 грн.;

- за рахунок винних осіб або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати незаконні видатки на виплату заробітної плати (оплата праці концертмейстерів) у сумі 2373,75 грн. та нарахувань на заробітну плату в сумі 862,49 грн.;

- за рахунок винних осіб або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати зайве списання матеріальних цінностей, відсутніх в наявності на суму 4501,00 грн.;

- за рахунок винних осіб або за згодою одержувача або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати незаконні видатки на виплату заробітної плати (кошти індексації) у сумі 7225,90 грн. та нарахувань на заробітну плату в сумі 2622,90 грн.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач в адміністративному позові зазначив, що в ході проведеної ревізій фінансово-господарської діяльності Відділу культури Голопристанської РДА за період з 01.05.2009 року по 01.01.2015 року Голопристанською МДФІ були зроблені висновки про порушення вимог законодавства, які зафіксовані в акті №44-28/01 від 24.03.2015 р., на підставі якого відповідачу виставлено вимогу від 06.04.2015 р. за №44-13/453 про усунення фінансових порушень. Порушення викладені в вимозі відповідач добровільно не усунув, зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Представник позивача18 серпня 2015 року заявила клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач 18 серпня 2015 року надав письмові заперечення, згідно яких вимоги позивача не визнає з таких підстав. Відділом культури видано накази від 07 квітня 2015 року №49 «Про перерахування до загального фонду районного бюджету недоотриманих коштів», №48 «Про відшкодування незаконних видатків на виплату заробітної плати бібліотечних працівників» та №47 «Про відшкодування незаконних видатків на виплату заробітної плати». Відділом культури вчинено повний комплекс дій по усуненню виявлених порушень, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 18 серпня 2015 року заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до п.6.3.2.1. плану контрольно-перевірочної роботи ДФІ у Херсонській області за І квартал 2015 року на підставі направлень від 15 січня 2015 року №№1,2,3,4,5 Голопристанською МДФІ проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Відділу культури Голопристанської РДА за період з 01.05.2009 року по 01.01.2015 року.

За наслідками ревізії складено акт №44-28/01 від 24.03.2015 р., в якому зафіксовані порушення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Бюджетного кодексу України, постанов КМ України та Інструкцій.

Голопристанською міжрайонною державною фінансовою інспекцією 06 квітня 2015 року винесено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень №44-13/453.

Заявлені до виконання в даній справі пункти зазначеної вимоги передбачають:

- стягнути з орендарів або за рахунок винних осіб в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України недоотримані кошти від оренди комунального майна у сумі 1596,78 грн.;

- стягнути з орендарів або за рахунок винних осіб в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України вартість спожитих комунальних послуг у сумі 524,40 грн.;

- за рахунок винних осіб або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати незаконні видатки на виплату заробітної плати (оплата праці концертмейстерів) у сумі 2373,75 грн. та нарахувань на заробітну плату в сумі 862,49 грн.;

- за рахунок винних осіб або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати зайве списання матеріальних цінностей, відсутніх в наявності на суму 4501,00 грн.;

- за рахунок винних осіб або за згодою одержувача або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати незаконні видатки на виплату заробітної плати (кошти індексації) у сумі 7225,90 грн. та нарахувань на заробітну плату в сумі 2622,90 грн.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, акт ревізії – це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Пункт 35 цього Порядку передбачає, що акт ревізії складається зі вступної та констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться інформація про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням того, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

Виявлені допущені об’єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов’язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Пункти 45, 46 вказаного Порядку визначають, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об’єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього – не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об’єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В даному випадку законодавець поділяє повноваження ДФІ здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень та процедуру звернення до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

З наведеного суд дійшов висновку, що обов’язковими для виконання є не всі без винятку вимоги ДФІ. Для того щоб підпадати під визначення ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога повинна відповідати ознакам законності, тобто ґрунтуватись на нормах законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведені норми закріплюють за ДФІ право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може розглядатись лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для відповідача.

У справі, яка розглядається, ДФІ пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, однак в даному випадку адміністративний позов не має вимогою стягнення виявлених збитків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов’язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 122, 158 – 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Відділу культури Голопристанської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.5.