Справа № 813/1059/14
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 р. Справа № 876/3167/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Затолочного В.С., Улицького В.З.

за участю секретаря Бєлкіної Н.І.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.03.2014 р. у справі №813/1059/14 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.03.2014 р. у справі №813/1059/14 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 21.08.2012 року № НОМЕР_1, позов було задоволено повністю.

В апеляційній скарзі скаржник просить постанову суду скасувати та відмовити у позові. Апеляційна скарга мотивована неврахуванням висновку акту перевірки, звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій, якими підтверджується стверджуваний в акті перевірки обсяг оподатковуваних операцій позивача. Ствердив, що позивач в порушення вимог п. 181.1 ст.181, п.183.10 ст. 183, ст. ПК України занизив податок на додану вартість на загальну суму 34442 грн, в тому числі: за січень 2012 - 8220 грн., за лютий 2012 - 8953 грн., за березень 2012 - 7565 грн., за квітень 2012 - 5189 грн., з травень 2012 - 4141 грн., за червень 2012 - 374 грн., та в порушення вимог п.п.49.18.1 п.49.18. ст.49 ПК України не подав декларацій з податку на додану вартість за січень 2012, лютий 2012, березень 2012, квітень 2012, травень 2012, червень 2012 року. Позивач підлягав обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість, починаючи з 01.08.2009 р., однак зареєструвався платником ПДВ з 12.06.2012 р. (свідоцтво №200051490, видане ДПІ у Сихівському районі м. Львова) і включив до декларації по ПДВ за липень 2012 р. суму проданого товару з 12.06.2012 р. Згідно звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій обсяг оподатковуваних операцій позивача становив: за січень 2012 - 41101,92 грн, за лютий 2012 44762,85 грн, за березень 2012 - 37825,59 грн, за квітень 2012 - 25945,65 грн, за травень 2012 20706,90 грн, за червень 2012 - 11230,60 грн (в т.ч. до 12.06.2012 - 1870 грн).

В судових засіданнях представник скаржника апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній мотивів.

В судовому засіданні на підставі ст. 55 КАС України апеляційний суд допустив заміну відповідача - Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивач 04.06.1999 р. зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області з 13.05.2008 року. Позивач є платником ПДВ відповідно до виданого ДПІ у Сихівському районі м. Львова Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 12.06.2012 р.

За результатами документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. був складений акт від 13.08.13 р. № 104/17-215/НОМЕР_2, у якому зафіксовано порушення позивачем п. 181.1 ст.181, п.183.10 ст. 183, ст. 187 ПК України, - занижено податок на додану вартість на загальну суму 34442 грн, в тому числі: за січень 2012 - 8220 грн, за лютий 2012 - 8953 грн, за березень 2012 - 7565 грн, за квітень 2012 - 5189 грн, за травень 2012 - 4141 грн, за червень 2012 - 374 грн.; п.п.49.18.1 п.49.18. ст.49 ПК України, - не подано декларацій з податку на додану вартість за січень 2012, лютий 2012, березень 2012, квітень 2012, травень 2012, червень 2012 року.

На підставі вказаного акту ДПІ у Сихівському районі м. Львова прийнято податкове повідомлення - рішення від 21.08.2012 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 52683 грн, у т.ч. 34442 грн - за основним платежем та 18241 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції правильно встановив, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки податкового органу в акті планової документальної перевірки від 10.05.2012 р. про перевищення позивачем під час перебування на загальній системі оподаткування обліку та звітності обсягу оподатковуваних операцій в розмірі 300000 грн.

Відповідно до п. 181.1 ст.181 ПК України у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку. Згідно з п. 183.10 ст.183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю. Відповідно до п. 187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Посилання скаржника на те, що обсяг валового доходу позивача в грудні склав 355882,91 грн., не ґрунтується на матеріалах справи. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.12.2012 р. у справі №2а-6053/12/1370 скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області ДПС від 23.05.2012 р. №000044172, яким визначено грошове зобов'язання з ПДВ в розмірі 494471,49 грн. та яке прийняте на підставі акту перевірки від 10.05.2012 р. №468/17- 215/НОМЕР_2. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013 р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.12.2012 р. у справі №2а-6053/12/1370 залишено без змін, відтак судове рішення набрало законної сили. Судовими рішеннями встановлено, що податковим органом не було доведено висновків акту перевірки, у т.ч. щодо обов'язку позивача у даному випадку реєструватися платником податку на додану вартість. Посилання скаржника на ту обставину, що висновки вказаної постанови не могли братись до уваги, оскільки акт перевірки був складений до дати набрання нею чинності, не беруться до уваги, враховуючи, що правове значення у даному випадку має наявність чи відсутність факту порушення, а не набрання законної сили судовим рішенням щодо цього. Тим більше, що вказана постанова була залишена без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013 р.

Статтею 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. У відповідності до положень частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З цих підстав скаржник безпідставно посилається на висновки акту перевірки, оцінка яким вже була надана судом. Тому, скаржником не доведено підставність визначення позивачу як податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень - червень 2012 року, так і для застосування штрафних санкцій за неподання протягом цього періоду податкових декларацій.

Мотиви апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом порядку не довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.03.2014 р. у справі №813/1059/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Затолочний В.С.

ОСОБА_3

Повний текст ухвали складений 20.08.2015 року.