Справа № 554/13667/13-а
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2013-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/428/2013
ПОСТАНОВА

Іменем України

Дата документу 19.11.2013

19 листопада 2013 року суддя Октябрського районного суду м.Полтави Савченко Л.І., розглянувши в порядку скороченого провадження в залі суду в м.Полтава справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, треті особи Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок, донарахувати та стягнення одноразової компенсації за встановлення групи інвалідності, щорічної допомоги на оздоровлення, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2013 року,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, визначивши третіми особами Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, ГУ ДКС України в Полтавській області, про визнання дій та відмов відповідачів у здійсненні перерахунку та виплаті одноразової компенсації за встановлення групи інвалідності, як різниці між 1 та 2 групами, що передбачені ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічної допомоги на оздоровлення за період 2013 року за 2 групу в розмірах, передбачених ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2013 року за 2 групу в розмірах, що передбачені ч.4 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту неправомірними; зобовязання відповідачів провести перерахунки та донарахувати одноразову компенсацію за встановлення 1 групи інвалідності у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат як інваліду 2 групи за період 2013 року від мінімальної заробітної плати на час здійснення виплати, з врахуванням раніше виплачених сум, щорічну разову грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за період 2013 року з врахуванням раніше виплачених сум; стягнення з ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області одноразової компенсації за встановлення 1 групи інвалідності у розмірі 15 мінімальних заробітних плат з врахуванням раніше виплачених сум, що становить 17 205 грн., щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат як інваліду 2 групи за період 2013 року від мінімальної заробітної плати на час здійснення виплати, з врахуванням раніше виплачених сум, що становлять 5 615 грн., щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за період 2013 року з врахуванням раніше виплачених сум, що становлять 5 042 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що являється учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід 1 групи, захворювання якого повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. 17 липня 2013 року йому встановлено 1 групу інвалідності через захворювання, повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 03 та 13 вересня 2013 року він звернувся до відповідачів з письмовою заявою, в якій прохав перерахувати та виплатити різницю в одноразовій компенсації, щорічну допомогу на оздоровлення та щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірах, передбачених законом, однак отримав відмову. Відповідно до листа від 13 вересня 2013 року управління праці та центру призначили йому компенсацію у сумі 94 грн. 80 коп., як різницю між 1 та 2 групами інвалідності, тоді як законом визначено у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, тобто 17 205 грн. на час подачі позову. Згідно листа управління праці та центру він отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як інвалід 2 групи, у сумі 120 грн., в той час як законом визначено 5 мінімальних заробітних плат, тобто 5 735 грн. Крім того, до 5 травня він отримав за період 2013 року як інвалід 2 групи щорічну разову грошову допомогу у розмірі 2 110 грн., тоді як законом передбачено 8 мінімальних пенсій за віком, тобто 7 152 грн. Вважає, що дії та відмови відповідачів у здійсненні перерахунку та виплаті зазначених виплат є неправомірними, тому звернувся до суду з позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради позов не визнав, направив до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розміри і цільове спрямування цих видатків визначаються тільки ЗУ Про Державний бюджет України. Норми, які вводяться ЗУ Про Державний бюджет України є безумовними та пріоритетними відносно інших законів. Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року по справі № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може водночас бути врегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Виходячи зі змісту положень Бюджетного Кодексу, розпорядники коштів нижчого рівня на законодавчому рівні позбавлені права самостійно (на власний розсуд) визначати розміри компенсаційних виплат. Здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України. Політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, Кабінет Міністрів України, виконуючи ОСОБА_4 України про Державний бюджет на відповідний рік, здійснює видатки на реалізацію положень Закону в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України. Згідно Порядку використання коштів Державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року № 936, фінансування щорічної допомоги на оздоровлення, передбачених ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в розмірах, затверджених постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фінансування одноразових компенсацій учасникам ліквідації Чорнобильської катастрофи, передбачених ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в рамках, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивачу були нараховані щорічна допомога на оздоровлення та компенсаційні виплати відповідно до вищезазначених постанов, контроль за правильністю призначення та виплату проводив ОСОБА_3 на нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Крім того, починаючи з 1996 року соціальні виплати, передбачені ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються в розмірах, встановлених КМУ. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2013 рік встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи із наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України на 2013 рік. ОСОБА_4 набрав чинності, неконституційним не визнавався, тому виплати проводилися в розмірах, визначених КМУ. Оскільки ЗУ Про Державний бюджет України на 2013 рік прийнятий в часі пізніше, ніж ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік застосовувалися саме його норми, згідно якого у 2013 році норми і положення ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються в порядку і розмірах, встановлених КМУ. Законом України Про внесення змін до ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 25 грудня 1998 року № 367, яким встановлено категорії одержувачів та розміри щорічної допомоги до 5 травня, передбачено, що порядок виплати зазначеної допомоги визначається КМУ. Відповідно до п.1 Постанови КМУ від 18 лютого 2004 року № 177 Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та Постанови КМУ від 13 березня 2013 року № 149 Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, інвалідам 2 групи виплачено 2 110 грн у квітні 2013 року. Оскільки прикінцеві положення ЗУ Про Державний бюджет України на 2013 рік, якими передбачено, що у 2013 році норми і положення статей 12-16 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік, неконституційними не визнавалися, його положення підлягають застосуванню. Таким чином щорічну допомогу до 5 травня проведено без порушень. Враховуючи, що щорічну допомогу до 5 травня виплачує ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, управління праці не має цільових рахунків та не являється розпорядником бюджетних коштів, в задоволенні позовних вимог до управління необхідно відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області прохав в задоволенні позову відмовити, надіслав до суду письмові заперечення, аналогічні запереченням управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради.

Представник третьої особи Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації прохав в задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області належним чином повідомлявся про розгляд справи (а.с.31), письмових заперечень проти позову не надіслав.

Суддя, розглядаючи справу відповідно до ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику о сіб, які беруть участь у справі, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід 1 групи, захворювання якого повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. 17 липня 2013 року йому встановлено 1 групу інвалідності через захворювання, повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.21-23).

Позивачу була призначена та виплачена різниця у компенсаціях у сумі 94 грн. 80 коп., у звязку із встановленням 1 групи інвалідності. Він також отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як інвалід 2 групи, у сумі 120 грн., та щорічну допомогу до 5 травня за період 2013 року, як інвалід 2 групи, у розмірі 2 110 грн.

Статтею 62 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що розяснення порядку застосування цього закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими до виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їхньої відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до ст. 63 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону, проводиться за рахунок державного бюджету.

Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено здійснення виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, встановлених від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. І ст. 17 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Одним із таких органів і є Кабінет Міністрів України, який згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України „Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Таким чином, Кабінет Міністрів України, виконуючи ОСОБА_4 України про Державний бюджет на відповідний рік, здійснює видатки на реалізацію положень Закону в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Виходячи з викладеного, Урядом були гарантовані виплати окремих видів компенсацій, доплат і допомоги, у розмірах визначених постановами Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 № З-рп/2012 підтверджено

право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення та акти міжнародного права.

Так, згідно з ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюється з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 р. у справі Ейрі проти Ірландії константував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі „Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно Порядку використання коштів Державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року № 936, фінансування щорічної допомоги на оздоровлення, передбачених ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в розмірах, затверджених постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фінансування одноразових компенсацій учасникам ліквідації Чорнобильської катастрофи, передбачених ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в рамках, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивачу були нараховані щорічна допомога на оздоровлення та компенсаційні виплати відповідно до вищезазначених постанов

Виплата щорічної разової грошової допомоги позивачу у 2013 р. проводилась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149 Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", якою затверджена категорія ветерана війни - отримувача допомоги та встановлений чіткий розмір допомоги.

Таким чином, здійснивши у зазначений період виплати допомоги у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, дії відповідчів були правомірними, на підставі та у спосіб, що визначений діючим законодавством України.

Враховуючи, що позивачу призначено та здійснено виплати в розмірах, встановленому чинним законодавством, то вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 7-14, 71, 94, 159-163, 183-2, 186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, треті особи Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок, донарахувати та стягнення одноразової компенсації за встановлення групи інвалідності, щорічної допомоги на оздоровлення, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2013 року відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

СуддяОСОБА_5