Справа № 814/3940/14
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року справа № 814/3940/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення від 10.09.2013 року №000031/09-21 Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн., рішення від 10.09.2013 року №14/13-08 про анулювання ліцензії АЕ №008233, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа №814/4155/13-а за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення від 10.09.2013 року №000031/09-21 Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн., рішення від 10.09.2013 року №14/13-08 про анулювання ліцензії АЕ №008233.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не доведено факт продажу неповнолітньому тютюнових виробів, оскільки відсутній чек, який би підтвердив, що товар належав позивачу, а продавець не перебуває в трудових відносинах з позивачем. Крім того, позивач зазначив, що працівники органів внутрішніх справ не мали повноважень складати протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішень від 10.09.2013 року №000031/09-21, №14/13-08 було відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014 року апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2014 року касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було задоволено, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014 року по справі 814/4155/13-а скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи (ч. 5 ст. 227 КАС України).

Суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий судовий розгляд, виходив з того, що судами залишено поза увагою доводи позивача, що в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувані рішення, в графі правопорушник зазначено «ПП Возняк», що унеможливлю ідентифікацію фізичної особи-підприємця, якою допущено порушення вимог законодавства, та не надали зазначеним обставинам належної правової оцінки.

Окрім того, висновок судів попередніх інстанцій, що неповнолітній особі було продано товар саме позивача з огляду на те, що асортимент товарів складають лише продовольчі товари, в той час як у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - алкогольні та тютюнові вироби, є передчасним, оскільки не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

На думку Вищого адміністративного суду України, визначальною ознакою для висновку про наявність підстав для притягнення фізичної особи-підприємця фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», є встановлення фактів, які б свідчили, що при здійсненні господарської діяльності позивачем або його працівником було реалізовано неповнолітній особі тютюнові вироби.

Розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішень від 10.09.2013 року №000031/09-21, №14/13-08, ухвалою від 26.12.2014 р. суд прийняв справу до провадження та призначив її до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Крім того, відповідач надав до суду заперечення проти позову, у відповідності до яких, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення продавця ОСОБА_2 і неповнолітнього ОСОБА_3, що в сукупності підтверджує порушення позивачем ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

На підставі пункту 10 частини 1 статті 3, частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач, як фізична особа - підприємець зареєстрований виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області 28 листопада 2003 р. та має ліцензію на роздрібну торгівлю тютюновими виробами (а. с. 11, 44 на звороті). Підприємницьку діяльність позивач здійснює в одному приміщенні з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на підставі договору про порядок користування майном від 1 квітня 2010 р. (а. с. 13). 20 травня 2013 року оперуповноваженим відділу кримінальної міліції у справах дітей складено протокол про адміністративне правопорушення МИ № НОМЕР_1 (а. с. 42). Протоколом зафіксовано продаж ОСОБА_2 в магазині "Казка" пачки цигарок неповнолітньому ОСОБА_3 Вік неповнолітнього підтверджується копією свідоцтва про народження 1-ФП № 069724 (а. с. 91). 10 вересня 2013 року відповідач прийняв рішення про застосування фінансових санкцій № 000031/09-21, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 6800 грн. (а. с. 8). Того ж дня відповідач прийняв рішення № 14/13-08 про анулювання ліцензії (а. с. 10). Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.3 ст.2 КАС України суд повинен перевірити, чи діяв суб'єкт владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Частиною четвертою та п'ятою статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують-вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена абзацом 8 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідно до якого за порушення вимог статті 15-3 цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. Відповідно до частини двадцять восьмої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях. В матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_3, який повністю підтвердив факт продажу йому пачки цигарок (а. с. 94). На момент придбання йому виповнилося 15 років. Продавець не запитала в нього про вік та не вимагала документів. Також в матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_2, у відповідності до яких остання підтвердила факт продажу неповнолітньому пачки цигарок, при цьому вказавши, що він виглядав дорослим. Також зазначила, що вона не являється працівником позивача. Як вбачається з постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради від 11 червня 2013 р. № 95, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 156 Закону (а. с. 95). Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює за трудовим договором з ФОП ОСОБА_4 в магазині "Казка". З пояснень позивача вбачається, що магазин поділено на дві частини між її роботодавцем та позивачем, що підтверджується договором про порядок користування майном від 1 квітня 2010 р. Асортимент товарів ФОП ОСОБА_4 складають лише продовольчі товари, в той час як у позивача алкогольні та тютюнові вироби. У позивача є свій штат працівників. Діючи на виконання принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, встановленого ст. 11 ч. 4 КАС України, суд викликав в якості свідків оперуповноваженого ВКМСД Южноукраїнського УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_5 та продавця ОСОБА_2. Допитаний в якості свідка працівник ВКМСД Южноукраїнського УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_5, який складав матеріали про адміністративне правопорушення, пояснив суду таке. Він побачив, як із магазину "Казка" виходить ОСОБА_3, тримаючи в руці пачку цигарок. Знаючи, що він є неповнолітнім, свідок зайшов до приміщення магазину "Казка", де оформив відповідні матеріали адміністративного правопорушення. В свою чергу, свідок зазначив, що відбираючи пояснення у продавця ОСОБА_2, яка підтвердила факт продажу неповнолітньому пачки цигарок, остання повідомила, що працює за трудовим договором з ФОП ОСОБА_4, що магазин поділено на дві частини між її роботодавцем та позивачем, асортимент товарів ФОП ОСОБА_4 складають лише продовольчі товари, в той час як у позивача алкогольні та тютюнові вироби, проте де взяла пачку цигарок вона не зазначила. Викликана в якості свідка продавець ОСОБА_2 до суду не зявилась, хоча було належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомила. Таким чином, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувані рішення, складений у відношенні ОСОБА_2, яка працює за трудовим договором з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 в магазині "Казка". Доказів на підтвердження того, що неповнолітній особі було продано товар саме позивача до суду відповідачем надано не було. Разом з цим, доказів, які б свідчили, що при здійсненні господарської діяльності позивачем або його працівником було реалізовано неповнолітній особі тютюнові вироби, відповідачем також надано не було. Сам факт того, що позивач здійснює підприємницьку діяльність з продажу тютюнових виробів у приміщенні того ж магазину, де було реалізовано тютюнові вироби неповнолітній особі працівником іншого суб'єкта господарювання, не можуть бути розцінені як докази порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Відповідно до вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Згідно п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи його окремих положень.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що рішення від 10.09.2013 року №000031/09-21 Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. та рішення від 10.09.2013 року №14/13-08 про анулювання ліцензії АЕ №00823 є протиправними та підлягають скасуванню, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2,7,8,9,14,70,71,72,79,86,94,158-163,167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення від 10.09.2013 року №000031/09-21 Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн., рішення від 10.09.2013 року №14/13-08 про анулювання ліцензії АЕ №00823 задовольнити. Скасувати рішення від 10.09.2013 року №000031/09-21 Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн., рішення від 10.09.2013 року №14/13-08 про анулювання ліцензії АЕ №00823. Стягнути з державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 114,70 (сто чотирнадцять гривень сімдесят копійок), сплачений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за платіжним дорученням від 26.09.2013 року №170; в сумі 34,41 грн. ( тридцять чотири гривні сорок одна копійка) сплачений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за платіжним дорученням від 09.10.2013 року №182. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївській окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г.В. Лебедєва