Справа № 802/2213/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 серпня 2015 р. Справа № 802/2213/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника Віктора Сергійовича,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

свідка: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Жмеринці РС Жмеринського МУЮ

про: визнання протиправною відмови у внесенні змін до актового запису та зобов'язання внести відповідні зміни

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1М.) з адміністративним позовом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції (далі - відповідач) про визнання протиправною відмови у внесенні змін до актового запису та зобов'язання внести відповідні зміни.

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції з заявою, в якій просила виправити в актовому записі №401 від 11.11.1954 року про народження ОСОБА_4, складеному Холодо-Балківською селищною радою м. Макеєвки Донецької області, у графі "Відомості про національність матері" замість "українка" зазначити "полька". Однак, отримала відмову у внесені змін до актового запису, з якою не погоджується, оскільки на думку позивача, в неї є належні докази, які підтверджують походження матері.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, зазначили, що оскільки ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачає, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність, тому позивач має право на внесення змін до книги реєстрації акту про її народження у графу національність, оскільки насправді є полькою, як і її мати та дідусь.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, надіслав до суду клопотання за вх.№20070, у якому просив розглядати справу без участі представника та зазначив, що визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі (а.с.25).

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача та представника позивача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції із заявою про внесення змін до актового запису №401 від 11.11.1954 року про народження ОСОБА_4, складеному Холодо-Балківською селищною радою м. Макеєвки Донецької області, у графі "Відомості про національність матері" замість "українка" зазначити "полька".

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем видано висновок від 05.06.2015 року №22-3.1-05.06-83 про відмову у задоволенні прохання заявниці у внесенні вищевказаних змін до актового запису №401 від 11.11.1954 року про народження ОСОБА_4, складеному Холодо-Балківською селищною радою м. Макеєвки Донецької області, у зв'язку із відсутністю достатніх підстав для такого внесення.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_5, № 1 від 04.06.2015 року, який є дідусем ОСОБА_1, у графі національність вказано "поляк".

Також, у судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_3, яку було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, встановлених ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Також свідок оголосила Присягу свідка, яка долучена до матеріалів справи.

По суті заданих їй питань ОСОБА_3 пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_5 і рідною сестрою матері ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та зазначила, що у його документах у відомостях про національність зазначено "поляк". Більш того, зазначила, що її дідусь, батько ОСОБА_5, народився у Польщі, а у післявоєнні часи був завезений в Україну, де і залишився проживати. Отже, їх родина та родина позивачки, яка є рідною її племінницею, надалі дотримуються польських традицій, сповідують католицьку віру та беруть активну участь у житті польської громади м. Жмеринка.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VI від 1 липня 2010 року (далі - Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно частини 1 статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 із змінами і доповненнями (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами п.п. 1.7 та 1.15 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до п. 2.22 Правил після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" від 07.07.1995 року № 12 суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Відповідно до статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі за народженням або за законом.

Згідно із статтею 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до Закону України "Про національні меншини" від 25.06.1992 року № 2494-ХІІ громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно статті 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 року "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин", кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 цієї Конвенції визначено, що сторони зобов'язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім'я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

На думку суду, при прийняті рішення щодо відмови у внесені змін до актового запису, відповідачем не враховано всіх зазначених вище критеріїв, а тому оскаржуваний висновок є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно пункту 2 частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно із статтею 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції визнано позовні вимоги у повному обсязі. Можливість відповідача визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду передбачена частиною 1 статті 136 КАС України.

Судом не встановлено, що визнання адміністративного позову суперечить закону або порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, за таких умов, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то у відповідності до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, то суд присуджує всі, здійснені нею документально підтверджені, судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області у внесенні змін до актового запису №401 від 11.11.1954 року про народження ОСОБА_1 за її заявою від 05.06.2015 року, викладену у висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 05.06.2015 (справа №222-3.1-05.06.83).

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області в актовому записі №401 від 11.11.1954 р. про народження ОСОБА_4, складеному Холодо-Балківською селищною радою м. Макеєвки Донецької області, у графі "Відомості про національність матері" замість "українка" зазначити національність "полька".

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача - ОСОБА_1 (пров. Луначарського, 7, м. Жмеринка) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім) коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна