Справа № 804/7692/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 р. Справа № 804/7692/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за участю:
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоном» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, податкового повідомлення-рішення та його скасування,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоном» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправними дії Державної податковою інспекцією у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоном», за результатами якої було складено акт № 2553/151/34734352 від 20.05.2015р.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від
05.06.2015р. № НОМЕР_1 Державної податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ТОВ «Енергоном» не погоджується з діями ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо проведення камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року та зробленими висновками, викладеними в Акті камеральної перевірки № 2553/151/34734352 від 20.05.2015р. щодо порушення вимог підпункту 5 розділу VI порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затвердженого Наказом МФУ №13 від 23.01.2015р. та статті 200 Податкового кодексу України, а також прийнятим за результатами перевірки податковим повідомленням-рішенням від 05.06.2015р. № НОМЕР_1, оскільки на підставі пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71- VIII від 28.12.2014р., проведення такої перевірки на даний час заборонено.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення на позов, в обґрунтування яких зазначив, що камеральну перевірку ТОВ «Енергоном» було проведено у відповідності до п. 8 прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким встановлено, що перевірки підприємств, установ організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби та Державної фінансової інспекції України) здійснюється протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявою субєкта господарювання щодо його перевірки. Крім того, перевіркою встановлено порушення вимог підпункту 5 розділу VI порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затвердженого Наказом МФУ №13 від 23.01.2015р. та статті 203 Податкового кодексу України, що не заперечується позивачем, а тому дії ДПІ є правомірними, а підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 05.06.2015р. № НОМЕР_1 відсутні.
Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоном» (надалі за текстом ТОВ «Енергоном» або позивач) зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі за текстом ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська або відповідач) як платник податків.
Як вбачається із матеріалів справи 20.05.2015р. ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «Енергоном» за березень 2015 року.
Перевіркою встановлено порушення вимог підпункту 5 розділу VI порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затвердженого Наказом МФУ №13 від 23.01.2015р. та п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України.
Результати перевірки зафіксовані в акті Акті камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року № 2553/151/34734352 від 20.05.2015р.
За результатами перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська у відношенні ТОВ «Енергоном» винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.06.2015р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, за основним платежем в розмірі 455 382 грн. та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) в розмірі 113 845,5 грн.
Суд вважає, що дії відповідача щодо проведення перевірки підприємства позивача є правомірними, а вищезазначене податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
Згідно п. 75.1. ст 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або не виїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 1. п.1. ст 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.
З матеріалів позову вбачається, що ТОВ «Енергоном» вважає протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська стосовно проведення камеральної перевірки підприємства у звязку з відсутністю у відповідача повноважень на проведення такої перевірки та як наслідок протиправність винесеного за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.
Підставою, що забороняє проведення таких перевірок позивач вважає пунктом 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014р. № 71- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким визначено наступне, - «Установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість».
Представник позивача всудовому засіданні вказав, що дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення такої перевірки у відповідача відсутній, а обсяг доходу ТОВ «Енергоном» за 2014 рік не перевищує 20 мільйонів гривень.
Проте, відповідно до п. 8 прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» визначено, - «Установити, що перевірки підприємств, установ організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби та Державної фінансової інспекції України) здійснюється протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявою субєкта господарювання щодо його перевірки».
Постановою Кабінет Міністрів України № 236 від 21.05.2014р. затрерджено Положення про Державну фіскальну службу України.
Завданням Державну фіскальну службу України є реалізація державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.
ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.
До складу територіальних органів ДФС входить також і Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Таким чином суд вважає, що у ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська були правові підстави для проведення камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності ТОВ «Енергоном» з податку на додану вартість за березень 2015 року.
Стосовно правомірності виявлених порушень, які зафіксовані в Акті камеральної перевірки № 2553/151/34734352 від 20.05.2015р. від представника позивача в судовому засіданні заперечень не надходило.
Відповідно до п.1 ст. 46 ПКУ - Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Судом встановлено, що при перевірці підприємства відповідача перевіряючим було використано: податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року № НОМЕР_2 від 30.04.2015р., розшифровку податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) за № НОМЕР_3 від 30.04.2015р. та розрахунок коригування № НОМЕР_4 від 30.04.2015р.
Згідно показників податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року перевіряючим встановлено, що підприємством до складу податкового кредиту включено суму ПДВ у розмірі 4 739 743 грн. в т.ч. згідно податкових накладних, виписаних платником податку на додану вартість - продавцем товару/послуг, які перелічені у таблиці 3 Акту.
Так, від'ємне значення лютого 2015 року, що виникло після подання зазначеного вище уточнюючого розрахунку у квітні 2015 року, платником податків враховано у податковій звітності з ПДВ за березень 2015 року.
Згідно п.5 розділ VI порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений Наказом МФУ №13 від 23.01.2015 року, - у разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або пятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується при визначенні значень рядків 21.1 та 24 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок.
Відповідно до абзацу 4, 5 п. 50.1 статті 50 розділу II Податкового кодексу України платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.
В свою чергу п.6 розділ VI порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений Наказом МФУ №13 від 23.01.2015 року визначає, що - у разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах впливало на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 24 декларації впливало на значення рядка 25 чи рядка 23. Такі уточнюючі розрахунки можуть бути подані лише у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу, оскільки форма декларації передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку як додатка до неї лише за один звітний період, помилки якого виправляються.
Отже, підприємством порушено п.5 розділ VI порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений Наказом МФУ №13 від 23.01.2015 року, а саме: у разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або п'ятому пункту 50.1 статті 50 Податкового Кодексу.
Таким чином, з урахуванням відсутності обгрунтованих заперечень позивача стосовно виявлених порушень, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.06.2015р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, за основним платежем в розмірі 455 382 грн. та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) в розмірі 113 845,5 грн. винесено ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області правомірно та не підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів суду правомірність своїх дій та рішень.
Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.
Крім цього, ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік установлено, що у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня становить - 1218 гривень.
Таким чином, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору є не менше 1 827 грн. та не більше 4 872 грн. та за подання адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 73, 08 грн.
Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 560 грн. 30 коп., що підтверджується плптіжним дорученням № 303 від 16.06.2015р.
Із матеріалів справи вбачається, що у даному випадку розмір судового збору, що підлягає сплаті позивачем за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, (у розмірі 1,5 розміру мінімальної заробітної плати) становить не більше 4 872 грн.
Враховуючи наведене решта суми судового збору у розмірі 4384 грн. 78 коп. (4 872 грн. 487 грн. 22 коп.) підлягає стягненню з позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоном» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, податкового повідомлення-рішення та його скасування відмовити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом пяти днів.

Суддя ОСОБА_3