Справа № 2а/0570/22602/2011
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року справа №2а/0570/22602/2011

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Васильєвої І.А., Гаврищук Т.Г., секретаря судового засідання Челахової О.О., представника позивача Максюти М.О., представника відповідача Кравченка О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краматорську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року у справі № 2а/0570/22602/2011 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краматорську Донецької області про стягнення заборгованості з витрат на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва та щомісячної цільової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.12.2011 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем виключені з актів звірки на відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій громадянам, які отримали каліцтво та мають право на отримання відшкодування шкоди за законодавством СРСР - загальна сума виплачених пенсій в розмірі 4605,57 грн.; сума адресної допомоги до виплачених пенсій в розмірі 20904,11 грн.; сума щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття в розмірі 192,00 грн. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем безпідставно не приймається сума витрат з виплати державної адресної допомоги 217 пенсіонерам в розмірі 664075,71 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265, та суми витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 875,94 грн.

Позивач просив суд стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краматорську Донецької області: суми витрат пенсійного органу за період з 01.06.2011 року по 31.10.2011 року на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва по громадянах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в розмірі 4605,57 грн., а також суми державної адресної допомоги до призначення пенсій цим громадянам в розмірі 20904,11 грн., щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття в розмірі 192,00 грн.; суми витрат пенсійного органу за період з 01.06.2011 року по 31.10.2011 року на виплату та доставку державної адресної допомоги до призначених пенсій 217 пенсіонерам у зв'язку з трудовим каліцтвом згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 в розмірі 664075,71 грн. та суми витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 875,94 грн.

Дана справа вже була предметом судового розгляду від першої до касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 16 квітня 2015 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 6 січня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року в частині задоволення позовних вимог і в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на виплату ОСОБА_7 основного розміру пенсії по інвалідності та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття - скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 6 січня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на виплату та доставку державної адресної допомоги залишено без змін (а.с. 76-79, 107-110, 157-165).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року у справі № 2а/0570/22602/2011 позов задоволено.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краматорську Донецької області () на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області () витрати позивача за період з 1 червня 2011 року по 31 жовтня 2011 року на виплату пенсії по інвалідності, виплаченої ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_7, пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплаченої ОСОБА_10 - в розмірі 4605,57 грн., та витрати по сплаті щомісячної цільової допомоги на прожиття, виплаченої ОСОБА_7 та ОСОБА_10, в розмірі 192,00 грн., всього - 4797 (чотири тисячі сімсот дев'яносто сім) грн.. 57 коп.

Не погодившись з даною постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що зазначені в позовній заяві особи не є застрахованими відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», не знаходяться на обліку у Фонду за місцем проживання. Особові справи перелічених у позові осіб до Фонду не передавалися, тому це унеможливлює, як відшкодування сплачених пенсій, так і проведення звірки. Крім того, відповідач зазначає, що він не має вільних коштів для відшкодування позивачу суми 4797,57 грн. В подальшому арешт рахунків фонду державною виконавчою службою тягне за собою несвоєчасне та неповне відшкодування шкоди страхових виплат потерпілим, ненадання державних гарантій реалізації застрахованим громадянам їх прав.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивачем за період з 1 червня 2011 року по 31 жовтня 2011 року були понесені витрати, пов'язані з виплатою та доставкою пенсій по інвалідності, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та щомісячної цільової грошової допомоги, зокрема, пенсіонерам, які отримали каліцтво у країнах СНД, а саме: 4 605,57 грн. - суми витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, отриманого у країнах СНД, та пенсії, призначеної у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві; 192,10 грн. цільової грошової допомоги на прожиття наступним особам:

ОСОБА_8- 750,00 грн. (основний розмір пенсії по інвалідності, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві);

ОСОБА_9 - 750,00 грн. (основний розмір пенсії по інвалідності, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві);

ОСОБА_6 - 750,00 грн. (основний розмір пенсії по інвалідності, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві);

ОСОБА_4 - 750,00 грн. (основний розмір пенсії по інвалідності, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві);

ОСОБА_5 - 750,00 грн. (основний розмір пенсії по інвалідності, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві);

ОСОБА_11 - 496,77 грн. (основний розмір пенсії по інвалідності, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з 1 серпня 2011 року по 15 жовтня 2011 року (з 16 жовтня 2011 року отримує пенсію за віком));

ОСОБА_7 - 459,00 грн. (основний розмір пенсії по інвалідності, отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві - 289,25 грн., 169,75 грн. щомісячна цільова грошова допомога);

ОСОБА_10 91,80 грн. (основний розмір пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплачений у червні 2011 року 69,55 грн., 22,25 грн щомісячна цільова грошова допомога).

Всього 4 797,57 грн. (в тому числі основний розмір пенсії 4 605,57 грн., цільова грошова допомога 192,00 грн.).

Вказані суми були включені позивачем до відповідних актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих (том 1 а.с. 5, 8, 11, 14, 17).

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Краматорську Донецької області вищезазначені суми не були прийняті до відшкодування, у зв'язку із тим, що нещасний випадок на виробництві із зазначеними особами трапився не на території незалежної держави України (нещасні випадки трапились на території колишніх республік СРСР), ці особи не є застрахованими особами відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, особові справи цих осіб Фонду не передавались. ОСОБА_7, крім іншого, отримав каліцтво на території незалежної держави Російської Федерації.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і визначив коло нормативно-правових актів, що регламентують спірні правовідносини.

Статтею 1 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 16/98-ВР) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Закону № 16/98-ВР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Пунктом 4 частиною 1 статті 25 Закону № 16/98-ВР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) визначено, що за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) - пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України, а ст. 81 цього ж Закону передбачено, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Стаття 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09. 1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) встановлено перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Статтею 28 Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми витрат на виплату пенсій громадянам держав - учасників СНД та членів їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на наступне.

13 березня 1992 року між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав (в тому числі Російською Федерацією і Україною) підписано Угоду про гарантії прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, в преамбулі якої визначено, що держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1); всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення (стаття 3); призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання; для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою (стаття 6); при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера (стаття 7).

Таким чином, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався на території будь-якої з держав-учасниць СНД або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР, виплачується особі за законодавством тієї держави-учасниці Співдружності, на території якої вона проживає.

За змістом частини 2 статті 2 Закону № 1105 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому, право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що витрати управління Пенсійного фонду України, пов'язані з виплатою і доставкою пенсіонерам пенсій по інвалідності внаслідок нещасних випадків на виробництві, що сталися з ними на території Росії як в період її входження до складу СРСР, так і в період входження до складу СНД, підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків як належного страховика від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Як встановлено судами, особи, яким пенсійним органом виплачено пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, отриманого у країнах СНД, та пенсії, призначеної у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві постійно мешкають в Україні (крім ОСОБА_13, який помер під час нещасного випадку на виробництві), проте, нещасні випадки на виробництві відбулися з ними на підприємствах республік колишнього СРСР (за винятком ОСОБА_14, який отримав каліцтво у країні СНД у 1995 року).

Пенсії вказаним особам призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів погоджується, що пенсія по інвалідності, яка виплачена позивачем громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_7 за період з червня 2011 р. до жовтня 2011 року на загальну суму 4 338,57 грн. підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Що стосується вимог про відшкодування сум витрат на виплату цільової грошової допомоги на прожиття громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у загальному розмірі 192,00 грн.

Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 5-4/4 від 4 березня 2003 року, визначено механізм відшкодування зазначених витрат на централізованому рівні, а саме Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України.

Відповідно до п. 4 цього Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, в тому числі: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Колегія суддів зазначає, що, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Вищий адміністративний суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не встановлено належним чином у якому саме розмірі понесені позивачем у період з 1 червня 2011 року по 31 жовтня 2011 року витрати на виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_11; не з'ясовано всіх обставин, які б підтверджували право ОСОБА_10 на отримання у червні 2011 року пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві; ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача витрат по виплаті основного розміру пенсій по інвалідності та по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, по ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_10, але сума, яка стягнута з відповідача по вказаним виплатам, не узгоджується із сумою, яка була заявлена у позові; відмовляючи у позові в частині стягнення витрат на виплату пенсії та цільової грошової допомоги на прожиття ОСОБА_7, суди не врахували того, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався на території будь-якої з держав-учасниць СНД або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР, виплачується особі за законодавством тієї держави-учасниці Співдружності, на території якої вона проживає, а витрати УПФУ, пов'язані із виплатою та доставкою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався з ними на території Росії як в період її входження до складу СРСР, так і в період її входження до складу СНД, підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (том 1 а.с. 157-165).

За приписами ч. 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

При новому судовому розгляді судом першої інстанції повністю враховано висновками суду касаційної інстанції і надав належної оцінки наявним в справі письмові докази, та правильно зроблено висновок про необхідність задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування ухваленого судового рішення колегія суддів не вбачає. До того є такі, що набрали законної сили судові рішення за цими ж самими особами але за інші періоди (том 1 а.с. 58-68, 191-235).

Приймаючи викладене до уваги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, у зв'язку з чим прийняв судове рішення з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краматорську Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року у справі № 2а/0570/22602/2011 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краматорську Донецької області про стягнення заборгованості з витрат на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва та щомісячної цільової грошової допомоги - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 20 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Міронова Г.М.

Судді Судді Васильєва І.А.

Гаврищук Т.Г.