Справа № 810/2220/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/2220/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року справа №810/2220/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування рішень відповідача про коригування митної вартості товарів від 25.11.2014 р. №№100260006/2014/000089/2; 100260006/2014/000088/2 та від 24.11.2014 р. 100260006/2014/000086/2 з огляду на їх незаконність та прийняття без достатніх правових підстав та зазначив, що при ухваленні рішень відповідач допустив порушення норм матеріального права, не врахував фактичні обставини справи, просив позов задовольнити.

У призначений для розгляду справи час у судове засідання представник відповідача не прибув з невідомих для суду причин, про дату та місце проведення розгляду справи був повідомлений судом належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі не надав.

07.08.2015 р., через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно із ч.6 ст.128 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у розгляді справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Суд здійснив розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи та матеріали, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке:

24.11.2014 р., ТОВ «Фоззі-Фуд» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів були подані митні декларації щодо імпорту свинячої печінки по поставках №№491.1 90, 491.1 91, 491.1 92 продавець та виробник «Vion Sales West B.V.», Нідерланди.

До митної декларації №100260006/2014/158036 такий самий пакет документів та заяву про перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Того ж дня, митний орган направив електронні повідомлення про необхідність подачі додаткових документів по усім поставкам однаковий пакет: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експортною організацією; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Вказана вимога була обумовлена тим, що відповідно до пункту 1.1.1. Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 №101014611 вантаж вважається застрахованим згідно умов договору, якщо страхувальником на цей вантаж оформлено та надіслано за електронною поштою повідомлення - додаток №1, який є невід?ємним додатком до договору з описом такого вантажу, маршруту, номером інвойсу, страхової суми. Додаток №1 декларантом надано без опису вантажу, маршруту, номеру інвойсу, страхової суми.

У страхових полісах зазначені замовлення, які також декларантом не надавались. Крім того, ТОВ «Фоззі-Фуд» не були надані зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності, а також додатки до договору про перевезення. У графі 44 митних декларацій зазначено, що документи не подаються одночасно з митною декларацією та зберігаються у декларанта.

Тобто, на думку митного органу, декларантом не були надані документи, що підтверджують митну вартість товару згідно 2 статті 53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (додатки до договору про перевезення).

Відповідно до п. 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно п. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням.

Відповідно до п. 21 ст. 58 МКУ використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та обрахунку.

Проте, відповідач, 25.11.2014 р., прийняв рішення про коригування митної вартості товарів: № 100260006/2014/000089/2 (поставка № 491.1_91); № 100260006/2014/000088/2 (поставка № 491.1 90) та від 24.11.2014 № 100260006/2014/000086/2 (поставка № 491.1 _92) із зазначення про ненадання ТОВ "Фоззі-Фуд" витребовуваних документів.

З метою випуску товару у вільний обіг ТОВ «Фоззі-Фуд» подало митні декларації № 100260006/2014/158051 від 25.11.2014 (поставка №491.1 _90), №100260006/2014/158052(поставка №491.1_91), №100260006/2014/158047 від 24.05.2015 (поставка № 92) з урахуванням прийнятих рішень про коригування вартості товарів. Загальний розмір переплати податків та зборів, як стверджує позивач склав для нього 86 697,00 грн..

Не погоджуючись із вказаними рішеннями товариство оскаржило їх в адміністративному та судовому порядку.

Частиною 1 ст. 337 МКУ встановлено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.4. 337 МКУ контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно 4.2 ст.53 Кодексу, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; і) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 0 рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі- продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3. ст. 53 Кодексу, у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично визначена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові.

Вищий адміністративний суд України сформував судову практику, згідно з якою митниця має право витребувати додаткові документи при дослідженні митної вартості виключно за наявності встановлених підстав, зокрема сумнівів, що мають бути належним чином обґрунтовані. Тобто, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

При цьому, встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та, які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Тобто процедура витребування додаткових документів під час контролю митної вартості виглядає наступним чином: 1)необхідна наявність обґрунтованих сумнівів у поданих до митного оформлення документах. Сумніви є обґрунтованими у разі, якщо подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. 2) У випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. 3) Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МКУ можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити.

Тобто витребування всіх документів передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з цих документів.

Розбіжності щодо умов поставки, які не вплинули на показник митної вартості, не можуть бути підставою витребовування додаткових документів. У випадку, коли певні витрати вже включені до контрактної вартості товару, митниця не може запитувати додаткові документи для підтвердження їх числових показників (рішення ВАСУ від 28.08.2014 у справі №826/3364/13-а, від 07.10.2014 у справі №826/528/14 та від 16.12.2014 у справі №826/8398/14).

Як вбачається із оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, підставою для витребовування митницею додаткових документів у позивача стала відсутність повідомлення-додатку з описом вантажу, маршруту, номером інвойсу, страхової суми та ненадання замовлень вказаних у страхових полісах.

Крім того, згідно заявлених претензій митниці декларантом, тобто позивачем, не були надані зовнішньоекономічний договір або документ, що його посвідчує та транспортні документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Суд вважає, що вимоги митного органу про витребовування додаткових документів є неправомірними, а підстави для їх витребовування надуманими, оскільки відповідачем не зазначено, які саме розбіжності містять вищезазначені документи позивача, що впливають на визначення числових значень складової митної вартості товарів та не зазначено, які відомості щодо ціни товару, яка фактично була сплачена чи підлягає сплаті не відповідає заявленій контрактній ціні. Митним органом також не надано обґрунтування необхідності кожного витребовуваного додатково документу та не вказано які конкретні відомості має підтвердити такий документ. Не зазначені спірні відомості та обґрунтування необхідності їх перевірки.

Проте, відповідачем були ухвалені рішення про коригування митної вартості товарів з огляду на те, що декларантом (позивачем) не були надані виписка із бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Проте, на противагу своєму ж невизнанню факту додатково поданих документів, зазначено, що надання певних додаткових документів не свідчить про підтвердження митної вартості імпортованих товарів позивачем.

Таку позицію суд вважає хибною, оскільки аналіз представлених до митного органу документів не свідчить про наявні у них розбіжності. Крім того, відповідачем не зазначено, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими та недоведена неможливість митного органу встановити дані складові митної вартості товару на підставі наявних документів.

Як слідує із представлених до суду матеріалів відповідачем не вказані конкретні обставини, які викликали сумнів щодо заявленої ціни товару, причини неможливості перевірки відомостей позивача, а також обґрунтування необхiдності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Відтак суд вважає, що само по собі ненадання документів чи надання неналежних документів не може бути самостійною підставою для коригування заявленої митної вартості у випадку, коли обмеження для застосування 1-го методу відсутні.

Суд також вважає безпідставними претензії митного органу до визначеної митної вартості товарів позивачем, оскільки в оспорюваних рішеннямх не зазначено, які самі документи містять розбіжності числового значення складової митної вартостітоварів. Суд також звертає увагу на безпідставність висновку відповідача про ненадання позивачем додаткових документів на письмову вимогу митного органу, оскільки цей факт спростовано наявними у справі доказами.

Разом з тим, суд зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Тобто сам лише факт ненадання додаткових документів не є достатнім обґрунтуванням незастосування методу вартості операції при визначенні митної вартості товару.

Так, статтею 57 МКУ передбачені такі методи визначення митної вартості товарів:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, резервний метод визначення митної вартості використовувався неправомірно, без зв'язку з наявною розбіжністю у документах, про що зазначнено вище.

З огляду на викладене, суд вважає заявлені позивачем вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості від 25.11.2014 р.№№100260006/2014/000089/2 та 100260006/2014/000088/2; від 24.11.2014 р. №100260006/2014/000086/2.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"182,70 (сто вісімдесят дві) грн.70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.