Справа № 813/6093/14
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року Справа № 876/9183/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Гінди О.М., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Щерби С.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ДТГО Львівська залізниця звернулася в суд з позовом до відповідача - Берегівської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 23 липня 2014 року №, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб-найманих працівників у розмірі 117682,60 грн., в тому числі основний платіж 71512,98 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 46169,62 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано, прийняте Берегівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, податкове повідомлення-рішення від 23 липня 2014 року за №.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що структурний підрозділ (цех) у розумінні Господарського кодексу при застосуванні норм Податкового кодексу в частині сплати податку на доходи фізичних осіб необхідно відносити до відокремленого підрозділу, не уповноваженого нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб. Відповідно обовязок податкового агента щодо нарахування (сплати) податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників структурного підрозділу (цеху) виконує юридична особа. При цьому податок на доходи, нарахований працівникам структурного підрозділу (цеху), перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого підрозділу (цеху). Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу (вх.№30563/14 від 11.11.2014р. та вх.№К-18495/15 від 07.08.2015р.), у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю- доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 28 лютого 2014 року по 20 червня 2014 року Берегівська ОДПІ провела документальну планову перевірку Відокремленого підрозділу Ужгородська дистанція електропостачання щодо правильності нарахування та сплати податку на прибуток за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2012 року, якою встановлено, в тому числі, порушення п.168.4 ст.168 ПК України в частині несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету за місцезнаходженням дільниць, які входять до складу ВП Ужгородська дистанція електропостачання ДТГО Львівська залізниця на загальну суму 1046578 грн. 60 коп.

За результатами перевірки складено Акт №1817/07-01/22-00/05391324 від 04 липня 2014 року.

23 липня 2014 року на підставі вказаного акта Берегівська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб-найманих працівників в розмірі 117682,60 грн., в тому числі основний платіж 71512,98 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 46169,62 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що окремі структурні підрозділи (тягові підстанції та райони контактної мережі), що входять до складу Відокремленого підрозділу Ужгородська дистанція електропостачання ДТГО Львівська залізниця не є самостійними відокремленими підрозділами, а тому Відокремлений підрозділ Ужгородська дистанція електропостачання ДТГО Львівська залізниця, який в даному випадку є податковим агентом, не зобовязаний перераховувати суми податку з доходів фізичних осіб до місцевого бюджету за місцезнаходженням своїх віддалених підрозділів.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, згідно з пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розділом IV цього Кодексу.

П. 168.1.1 ст.168 ПК України пердбачає, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Згідно з п. 168.4.1 тієї ж статті податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.

В силу вимог п.п.168.4.4, 168.4.3 п.168.4 ст.168 ПК України суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу. У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу. Юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України за місцезнаходженням відокремлених підрозділів. Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Згідно з п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Кодексу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи ні доходи платникам податку зазначена особа протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до органу державної податкової служби за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку.

Відповідно до ст.64 ГК України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Як вбачається з п.1.2 Положення про Відокремлений підрозділ Ужгородська дистанція електропостачання ДТГО Львівська залізниця, затвердженої начальником ДТГО Львівська залізниця 18 квітня 2006 року, дистанція є відокремленим підрозділом ДТГО Львівська залізниця без права юридичної особи.

Вказаний підрозділ взятий на облік як платник податку з доходів фізичних осіб за своїм місцезнаходженням і на підставі ст.168 ПК України йому надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

Отже, в розумінні положень ПК України Відокремлений підрозділ Ужгородська дистанція електропостачання ДТГО Львівська залізниця юридично наділений статусом податкового агента.

З матеріалів справи вбачається, що Відокремлений підрозділ Ужгородська дистанція електропостачання ДТГО Львівська залізниця перераховував до місцевого бюджету за його місцезнаходженням суми податку з доходів фізичних осіб за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року, а тому висновок податкового органу про порушення позивачем пп.168.4.4. п.168.4 ст.168 ПК України є помилковим.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що залізничні станції є виробничими структурними підрозділами та не мають затверджених ДТГО «Львівська залізниця» положень, які б надавали їм статусу відокремлених підрозділів, а також законодавчо не наділені повноваженнями податкового агента (нарахувати заробітну плату найманим працівникам та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходів фізичних особі).

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення- рішення від 23 липня 2014 року № прийняте неправомірно та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі № 813/6093/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 21 серпня 2015 року.