Справа № 820/7457/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 р. № 820/7457/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.

за участі секретаря судового засідання Абояна І.І.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Ву ОСОБА_3 Зіанг до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Ву ОСОБА_3 Зіанг, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у невидачі Ву ОСОБА_3 Зіанг, ІНФОРМАЦІЯ_1, нової посвідки на постійне проживання в Україні взамін втраченої;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати Ву ОСОБА_3 Зіанг, ІНФОРМАЦІЯ_1, нову посвідку на постійне проживання в Україні взамін втраченої;

- зобовязати головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмовою у видачі посвідки взамін втраченої, відповідач порушив його права.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував. Вказав, що на даний час не має підстав для видачі посвідки на постійне проживання взамін втраченої, оскільки первинна посвідка отримана позивачем не на підставах, що передбачені Законом України «Про імміграцію».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку

Судом встановлено, що позивач у 1987 році прибув в Україну з метою працевлаштування та з 2003 року на території України займається підприємницькою діяльністю ( а.с.21).

Позивач має двох дітей ОСОБА_4 Ву Кионг, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 Йен, ІНФОРМАЦІЯ_3, які набули статусу громадян України ( а.с.25-28).

У встановленому законом порядку позивач був 15.05.2002 року документований посвідкою на постійне проживання серії ХР № 07184, терміном дії безстроково. Під час прийняття рішення про документування позивача посвідкою на постійне проживання уповноважений державний орган України з питань імміграційної політики перевіряв надані позивачем документи, вивчав підстави видачі посвідки на постійне проживання. Порушень законодавства з боку позивача та відсутності необхідних документів не виявив. Таким чином, уповноважений державний орган з питань імміграційної політики визнав правомірність прибуття позивача в Україну подальшого проживання, набуття дозволу на імміграцію.

20.05.2014 року позивач був вдруге документований посвідкою на постійне проживання серії ХР № 10778, терміном дії безстроково. Під час прийняття рішення про документування позивача посвідкою на постійне проживання органом з питань імміграційної політики не було виявлено підстав відмови у видачі посвідки.

Позивачем було втрачено посвідку, у звязку з чим останній звернувся до правоохоронних органів, проте за відсутності можливості встановлення обставин, перевірку за фактом було припинено ( а.с. 12).

Позивач 09.06.2015 року звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою про видачу посвідки взамін втраченої. До заяви було додано необхідний пакет документів ( а.с.11).

Відповідач листом від 19.06.2015 року № 04/12502 повідомив позивача про необхідність прибуття до Управління для надання пояснень ( а.с.23), після чого позивач прибув та надав необхідну інформацію.

Згодом, 09.07.2015 року орган ДМС листом № 04/1-13894 повідомив про відсутність підстав для видачі посвідки та додатково вказав, що на даний час вирішується питання про визнання Ву ОСОБА_3 Зіанг такою, що не мала дозволу на імміграцію в Україну ( а.с.24)

Підставою для надання такої відповіді було визначено, що на позивача не розповсюджується пункт 4 розділу V Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію".

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III (далі за текстом - Закон №2491) передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Представник відповідача в ході судового розгляду не заперечував, що на даний час рішення про скасування дозволу на імміграцію відносно позивача ще не прийнято.

Суд зазначає, що з моменту документування позивача посвідками на постійне проживання від 15.05.2002 року серії ХР № 07184 та від 20.05.2014 року серії ХР № 10778 не виникало нових обставин, які б тягли за собою обґрунтування скасування дозволу на імміграцію. Відповідачами у справі зазначені обставини не наводяться і документально не підтверджуються.

З приводу зазначення відповідачем у листі від 09.07.2015 № 04/1-13894 щодо порушення строку подання заяви позивачем суд відмічає, що на обґрунтування цих тверджень відповідачем не надані будь-які підтверджувальні документи.

Позивачу не надавався дозвіл на імміграцію в Україні, оскільки він прибув до України в 1987 році, а Закон України "Про імміграцію", прийнятий 07 червня 2001 року, передбачив набуття дозволу на імміграцію позивача в силу цього Закону без окремої дії чи рішення суб'єкта владних повноважень. Позивачу в силу дії цього Закону щодо набуття права на дозвіл на імміграцію надана посвідка на постійне місце проживання в Україні без надання дозволу на імміграцію.

Судом не встановлено і відповідачем документально не підтверджено, що позивачем для отримання дозволу на імміграцію подавались свідомо неправдиві відомості, підроблені документи чи документи, що втратили чинність.

Пунктом 4.5 Розділу IV Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом МВС України від 15.07.2013 року № 681, прийнятого відповідно до 2 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 28 березня 2012 року № 251, передбачено, що працівник територіального органу чи підрозділу ДМС України при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє: наявність підстав для обміну посвідки; звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах; перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку (Постанова КМУ № 251).

Відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМ України №251 від 28.03.2012р., цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання.

П. 22 Порядку передбачено, що у разі пошкодження чи втрати посвідки іноземець та особа без громадянства може звернутися за отриманням нової посвідки в порядку, встановленому для її обміну чи продовження строку її дії, до територіального органу або підрозділу ДМС за місцем проживання.

Відмова у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);інших випадках, передбачених законами ( п.17 Порядку).

Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області в своєму листі від 09.07.2015 № 04/1-13894 жодної з підстав відмови в обміну посвідки, які передбачені п.17 Порядку, не зазначило.

В ході розгляду справи відповідачем не було надано обґрунтованих пояснень з посиланням на докази, що на даний час наявні обєктивні підстави для невидачі позивачу посвідки на постійне проживання замість втраченої, за таких підстав позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправною бездіяльності суд зазначає, що спірне рішення прийнято органом державної влади в межах повноважень, ця позовна вимога задоволенню не підлягає. Позовну вимогу щодо надання до суду звіту суд вважає необґрунтованою та передчасною, в задоволенні цієї позовної вимоги суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 158-163, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Ву ОСОБА_3 Зіанг до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати Ву ОСОБА_3 Зіанг, ІНФОРМАЦІЯ_1, нову посвідку на постійне проживання в Україні взамін втраченої.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20.08.2015 року.

Суддя В.В.Сагайдак