Справа № 22-а-5120/11
Суддя: Коцюрба О. П.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
04 травня 2011 року м. Київ
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Оношко Г.М., Коцюрби О.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління пенсійного фонду України в Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від13 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Київській області про зобовязання відповідача провести виплату підвищення до пенсії як дитині війни , -
18 березня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області (далі відповідач, УПФУ у м. Біла Церква), визнати неправомірним рішення відповідача щодо відмови у проведенні їй перерахунку та виплаті надбавки до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.
Позовні вимоги мотивує тим, що він належить до категорії громадян, на яких поширюються соціальні пільги та гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", а тому має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, проте відповідачем вказана норма закону не була врахована при обчисленні розміру її пенсії.
ПостановоюБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії відповідача щодо не проведення перерахунку та виплатіОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2008 року неправомірними.
Зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплатитиОСОБА_1 щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахування раніше виплачених сум допомоги.
В задоволені решти вимог відмовлено.
Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та постановити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволені позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення вказаної справи.
Дослідивши матеріали справи та, перевіривши наведені в скарзі доводи, а також правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 202 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,ОСОБА_2 відноситься до категорії "діти війни".
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Пунктом 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена у наступній редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни".
22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".
Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Таким чином, спірні відносини з 22 травня 2008 року регулюються відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції закону, яка діяла до 01.01.2008 року.
Станом на 22 травня 2008 року розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування" і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.
Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування".
Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач дізналась про порушення своїх прав з моменту отримання листа УПФУ у м. Біла Церква про відмову здійснити перерахунок пенсії, а до суду позивач звернувся 18 березня 2009р., тобто в межах річного строку звернення до адміністративного суду з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Згідно з ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Оскільки позивач звернувся до суду 18 березня 2009 року, тому позов підлягає задоволенню в межах річного строку на звернення до суду з 22 травня 2008 року.
Однак погодитися з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може та вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенні а постанова суду скасуванню
Керуючись ст. ст. 198,201,202,207 КАС України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області задовольнити частково.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2009 року в частині зобовязання Управління Пенсійного Фонду України у м. Біла Церква зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2008 року скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.
Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква провести перерахунок та доплату до пенсії ОСОБА_1 як особі, яка має статус "дитини війни", за період з 22 травня 2008 року по 31 рудня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої Законами України про Державний бюджет на відповідний рік з врахуванням проведених виплат.
В решті постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2009 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.
Головуючий:
Судді: