Справа № 808/5980/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" серпня 2015 р. справа № 808/5980/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Олефіренко Н.А.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю: представника відповідачів - Мунтян О.Л.,

представника третьої особи - Череповського В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2014 р. у справі №808/5980/14

за позовом капітана судна т/х «Вера» Димитрова Віктора Васильовича

до капітана Бердянського морського порту Єрьоменка Миколи Миколайовича (відповідач-1), служби капітана Бердянського морського порту (відповідач-2),

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Почерк»,

про визнання незаконною бездіяльність, -

встановив:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідачів в частині невиконання вимог п. 4.2 Наказу Міністерства інфраструктури України №430 від 27.06.2013 року, що порушує виключне право капітана судна «Вера» на повноцінне (в повному обсязі) право на працю.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2014 р. у задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що відповідачами правомірно з дотриманням вимог діючого законодавства та в межах наданих їм повноважень було відмовлено у видачі дозволу на вихід судна СЧС «Вера» з Бердянського морського порту, у зв'язку з наявністю за судном заборгованості зі сплати обов'язкових портових зборів.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - власник судна т/х «Вера» ТОВ «Почерк» оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить змінити постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник, зокрема, зазначив, що Переліком документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, встановленого Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» від 19 травня 2011 року № 3392-VI, не передбачено дозволу на вихід судна з порту, тому такий

дозвіл отримувати не потрібно. Згідно п.4.4. Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України № 430 від 27.06.2013 року (далі- Порядок), капітан порту оформляє процедури шляхом проставляння штампу на судової ролі судна каботажного плавання або видається документ під назвою Port Clearance Certificate (дозвіл на вихід). Судно т/х «Вера» не є судном закордонного плавання і не є судном каботажного плавання, а є судном рибного та іншого морського промислу прибережного плавання в розумінні Директиви ради 92/29/ЄЕС від 31.03.1992 року «Про мінімальні вимоги охорони праці для поліпшення медичного обслуговування на борту суден». Тому дозвіл передбачений ст.91 КтмУ отримувати не потрібно з тієї причини, що він не внесений до Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності. Суд помилково дійшов висновку, що відсутність штампу на суднової ролі є відмовою у надані дозволу, оскільки відмова або вимога капітана порту згідно ст. 79 КтмУ повинна бути письмовою. Таким чином, проставляння штампу на судовій ролі т/х «Вера» не передбачено законодавством. Суд помилково дійшов висновку, що третя особа стверджувала, що Порядок розповсюджується на позивача. На думку заявника, Порядок поширюється лише в частині, яка може бути застосована до торговельного судна для рибного та іншого морського промислу прибережного плавання. Відсутність дозволу не є забороною, а будь-яка заборона в переміщені судна є його арештом, проте, підстав для арешту та заборони виходу з порту не було, оскільки у даний період була відсутня заборгованість за портові збори.

Представник відповідачів надав суду письмові заперечення, в яких зазначає, що правова позиція скаржника є безпідставною, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

В судовому засіданні представник заявника апеляційної скарги підтримав її доводи, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 201 КАС України, зазначив, що не погоджується з мотивувальною частиною рішення, яке викладено в судовому рішенні, оскільки воно прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права, що є підставою для зміни постанови, з резолютивною частиною якої він погоджується.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, до судового засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи в його відсутності.

Представник відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечував, пояснив, зокрема, що представник третьої особи помилково тлумачить норми «Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.06.2013 року № 430, який є обов'язковим для третьої особи та належного їй судна «Вера», в тому числі, в силу Договора, укладеного між ТОВ «Почерк», як судновласником, та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України».

Вислухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач звертався із заявами від 10.07.2014 р. вих.№25, 17.07.2014 р. вих.№17/07, 20.07.2014 р. вих.№20/07 та від 21.07.2014 р. вих.№21/07 до начальника ДП «АМПУ» Резникова В.А., в яких просив перевірити документи, які вказані в п.4.3 розділу IV Порядку, затвердженого Наказом №430 від 27.06.2013 року, та оформити вихід на судно представника відповідача, а також повідомляв про намір виходу судна, відповідно до рейсового завдання для забезпечення харчової безпеки країни о 03:00 год. 11.07.14 р., 03:00 год. 18.07.14 р., 04:00 год. 21.07.14 р. та 06:00 год. 22.07.14 р.. Проте, після кожного із звернень представники відповідача на судно не виходили (а.с.3-6).

Суд встановив, що відповідно до Договору №59-П-БЕФ-14 від 14.02.2014 року, укладеному між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі начальника Бердянської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Бердянського морського порту) Резникова Вячеслава Олександровича, який діє на підставі Положення про Бердянську філію ДП «Адміністрація морських портів України» та довіреності від 19.12.2013 року з одного боку та ТОВ «Почерк» - судновласником, з іншого боку, на умовах та у порядку, передбаченому законодавством України та даним договором, АМПУ зобов'язується надавати при наявності вільного місця у причалів та технічної можливості, а Судновласник приймати та оплачувати послуги з обслуговування риболовецьких суден при заході у Бердянський морський порт.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що АМПУ оформлює кожний прихід судна в морський порт/вихід судна із морського порту та здійснює перевірку судна у порядку, встановленому наказом Міністерства інфраструктури України №430 від 27.06.2013 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2013 року за №1230/23762 (а.с.75-80).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.06.2013 року №430 затверджено Порядок оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту (далі - Порядок).

Пунктом 1.1. визначено, що дія цього Порядку поширюється на судна, які заходять у морські порти України (крім морських рибних портів), капітанів морських портів, служби капітанів морських портів (далі - Служби) під час виконання ними процедур з оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден із морського порту та оформлення виходу суден із морського порту.

На виконання вимог п.2.2 Порядку у зв'язку з приходом СЧС «Вера» 25.01.2014 року до Бердянського морського порту та після виконання усіх обов'язкових процесів передбачених цим пунктом, уповноваженою особою служби капітана порту було зареєстровано прихід судна до «Журналу реєстрації приходу суден» та здійснено відмітку на судновій ролі СЧС «Вера» шляхом проставлення штампу приходу (а.с. 107-112).

Пунктом 3.1 Порядку визначено, що дозвіл на вихід судна з порту надає капітан морського порту після перевірки суднових документів, зазначених у пункті 4.3 розділу IV, за умови позитивних результатів контролю судна, а також задовільного морехідного стану судна і готовності до виходу його в море.

Пунктом 3.4. Порядку зазначено, що вихід судна з порту без дозволу капітана морського порту забороняється.

Водночас капітан морського порту відповідно до п.3.2 Порядку наділений повноваженнями по відмові у видачі такого дозволу на вихід судна з порту серед іншого у разі несплати встановлених зборів, штрафів та інших платежів.

Вищезазначені повноваження капітана порту встановлені в ст.91 КтмУ та Положення «Про капітана морського порту та службу капітана морського порту». Відповідно до ст.91 КтмУ кожне судно зобов'язане до виходу з морського порту одержати на це дозвіл капітана порту. Капітан морського порту повинен відмовити у видачі дозволу на вихід з порту серед іншого у разі несплати встановлених зборів, штрафів та інших платежів.

З наявних в матеріалах справи доказах, а також пояснень з боку представника відповідачів, судом встановлено, що підставою для відмови у видачі дозволу на вихід судна СЧС «Вера» із Бердянського морського порту слугувало саме наявність заборгованості зі сплати обов'язкових портових зборів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю та вважає, що відповідачами правомірно з дотриманням вимог діючого законодавства та в межах наданих їм повноважень було відмовлено у видачі дозволу на вихід судна СЧС «Вера» з Бердянського морського порту, у зв'язку з наявністю за судном заборгованості зі сплати обов'язкових портових зборів.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на наступне.

На думку колегії суддів, третя особа помилково посилається на Закон України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» та вважає, що дозвіл на вихід судна в море не передбачений вказаним Законом, а тому не є обов'язковим.

Так у відповідності до ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», суб'єкт господарювання - зареєстрована в установленому законодавством порядку юридична особа України або іншої держави незалежно від її організаційно-правової форми та форми власності, яка здійснює господарську діяльність, крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також фізична особа - підприємець, у тому числі інвестор, що є стороною угоди про розподіл продукції відповідно до Закону України «Про угоди про розподіл продукції», його підрядник, субпідрядник, постачальник та інший контрагент, що виконує роботи, передбачені угодою про розподіл продукції, на підставі договорів з інвестором. Разом з тим позивач (капітан судна) та судно т/х «Вера» - не є суб'єктом господарювання в контексті вказаної правової норми, тому вона не поширюється на спірні відносини між сторонами.

Колегія суддів також погоджується з доводами відповідачів, що Директива ради 92/29/ ЄЕС від 31.03.1992 року «Про мінімальні вимоги охорони праці для поліпшення медичного обслуговування на борту суден» не є нормативним актом, який регулює спірні правовідносини та не є обов'язковим для України.

На думку колегії суддів, застосування Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.06.2013 року №430, яким затверджено «Порядок оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту» (далі - Порядок), є обов'язковим при здійсненні процедури оформлення виходу судна т/х «Вера» в море. Доводи заявника апеляційної скарги стосовно того, що вказане судно є риболовним, не здійснює каботажного плавання, а тому державний контроль щодо технічного стану судна здійснюється лише органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки мореплавства суден рибного господарства, є безпідставними.

Пунктом 1.1. визначено, що дія цього Порядку поширюється на судна, які заходять у морські порти України (крім морських рибних портів), капітанів морських портів, служби капітанів морських портів (далі - Служби) під час виконання ними процедур з оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден із морського порту та оформлення виходу суден із морського порту. Бердянський морський порт є торговельним, а не рибним.

Суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 85 КтмУ, якими визначено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами відповідачів, що судно СЧС «Вера» є каботажним.

Так, у відповідності до абз. 9 ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», каботажне плавання - плавання суден флоту рибної промисловості для здійснення рибогосподарської діяльності у межах Азово-Чорноморського басейну між портами України без заходу до портів інших держав. На думку колегії суддів, не має значення, що судно, в даному випадку, заходить лише до одного порту, але ж воно здійснює діяльність у межах вказаного басейну без заходу до портів інших держав.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно надано оцінку порядку застосування ст. 91 КтмУ, яка дозволяє відмовляти судну у дозволі на вихід із порту шляхом не проставляння штампу у судновій ролі, до погашення заборгованості із сплати портових зборів.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне. Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Отже, розглядаючи справу, суд має враховувати лише ті підстави, які вказав в обґрунтування позовних вимог позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України, позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви лише до початку судового розгляду справи. Доводи та вимоги апеляційної скарги, викладені третьою особою, переводять спір в площину господарських відносин, що складаються між нею та відповідачами, а тому не можуть бути враховані апеляційним судом.

Відповідно до ст. 58 КтмУ, капітан судна внаслідок свого службового становища визнається представником судновласника і вантажовласника щодо дій, викликаних потребами судна, вантажу або плавання, а також позовів, що стосуються довіреного йому майна, якщо на місці немає інших представників судновласника або вантажовласника. Вбачається, що всі події відбувались за місцезнаходженням судновласника у м. Бердянську, тому саме йому належить право вимоги до відповідачів, в тому числі шляхом звернення до суду з позовом.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2014 р. у справі № 808/5980/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Н.А. Олефіренко