Справа № 2-а-417/10
Суддя: Любицький В. О.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Семенівський районний суд Полтавської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 10 червня 2010 року,

№2-а-417/2010

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Любицького В.О.,

при секретарі - Вареник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Семенівської РДА в Полтавській області про неправомірні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення ( надалі по тексту Управління ) Семенівської РДА у Полтавській області про визнання неправомірною відмови Управління в перерахунку одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інваліду 3-ої групи в розмірах , передбачених ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги змінив. Прохав суд визнати неправомірними дії відповідача та зобов»язати останнього провести перерахунок та доплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат за період з 2003 по 2009 роки включно. Від стягнення одноразової компенсації у зв»язку із встановленням інвалідності в розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат - відмовився.

Представники відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечили з тих підстав, що розмір одноразової компенсації в зв»язку із встановленням інвалідності та розмір щорічної допомоги на оздоровлення позивачу виплачені в розмірах, передбачених діючим законодавством, а саме: Постановами Кабінету Міністрів № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року і в межах асигнувань з Державного бюджету. Крім того, позивач пропустив річний строк звернення до суду за захистом порушеного права відповідно до ст. 100 КАС України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав .

Судом по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, категорія І та має право на пільги і компенсації встановлені Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « ( надалі по тексту Закон ), визнаний з 17.03.1994 року інвалідом 3-ої групи захворювання, пов»язаного з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою та відповідними посвідченнями на ім.»я позивача.

Відповідно до ч.І та ч.4 ст.48 Закону передбачено виплату одноразової компенсації учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами в розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат, а також щорічна допомога на оздоровлення інвалідом III групи в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат.

Судом по справі встановлено, що позивачу у справі відповідачем у 1994 році нарахована одноразова компенсація в зв»язку із встановленням III групи інвалідності як учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 3240000 крб.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст.48 Закону та Закону України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати по роках.

Згідно ст.48 Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Статтею 48 Закону передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІІ групи - 4 мінімальних заробітних плат.

Відповідачем суду не надано довідки про розмір та дати виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в 2003-2004 роках, а тільки надано розміри таких виплат за 2005-2009 роки, а саме:

у червні 2005 року - 21,50 грн.;

у вересні 2006 оку - 90,0 грн.;

у червні 2007 року - 90,0 грн.;

у лютому 2008 року - 90,0 грн.;

у лютому 2009 року - 90,0 грн.

Оскільки відповідач стверджує про виплату зазначених виплат позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « від 12.07 2005 року за № 562, то суд вважає, що зазначені виплати позивачу в 2003-2004 роках також були здійснені відповідно до зазначеної постанови, що являється протиправним, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст.48 Закону та Закони України про встановлення мінімальної заробітної плати по роках.

Протягом 2005 року дія ст.48 закону не змінювалась і була діючою.

Протягом 2006 року дія ст.48 Закону була зупинена в частині виплат компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п.34 ст. 77 Закону України « Про державний бюджет на 2006 рік « від 25.12.2005 року, який до теперішнього часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України і в цій частині позов не підлягає до задоволення.

Щодо виплат компенсацій і допомоги відповідно до ст,48 Закону за 2007 -2008 роки, в тім числі і щорічної допомоги на оздоровлення, суд виходить з наступного.

З 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення особам, що підпадають під дію Закону, в тім числі і позивачу по справі, встановлені певними нормами Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік « та Законом України « Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України «..

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік « щодо встановлення конкретних розмірів щорічної допомоги на оздоровлення , особам, що підпадають під дію Закону.

Також рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано також неконституційним аналогічне положення Закону України « Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України «.

Таким чином, виходячи із зазначених рішень Конституційного Суду України в 2007 році, а саме з дня його винесення 09.07.2007 року та в 2008 році з дня винесення рішення 22.05.2008 року, органи соціального захисту населення повинні здійснювати виплату щорічної допомоги на оздоровлення позивачу у порядку та розмірах , передбачених ст.48 Закону України, а в період з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року в порядку та розмірах передбачених законами України про державний бюджет на відповідний рік.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача про перерахунок та виплату йому щорічної допомоги н оздоровлення за 2007 рік, яку йому виплачено у червні 2007 року в розмірі 90 грн., та за 2008 рік не підлягають до задоволення, оскільки вказану допомогу позивачу виплачено в лютому 2008 року.

Щодо позовних вимог позивача про виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік , відповідно до розмірів, передбачених ст.48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « , суд виходить з того, що в зазначеній статті вказаного Закону передбачено виплату позивачу одноразової щорічної допомоги як інваліду III групи в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат.

Законом України « Про державний бюджет на 2009 рік « в ст.71 надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати , в абсолютних сумах у межах асигнувань передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Вказані положення ст.71 зазначеного Закону на даний час чинні, не змінені і не скасовані.

Таким чином, виплати одноразової щорічної допомоги на оздоровлення позивачу проведено відповідачем правомірно і в розмірах, передбачених чинною Постановою Кабінету Міністрів України « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « від 12.07.2005 року за № 562 в розмірі 90,00 гривень.

Крім того, суд вважає посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом необгрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено Інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Разом з тим, відповідно до ч.І вказаної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким іншим законом є Цивільний Кодекс України, де у п.З ч.І ст. 268 встановленого позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтва або іншим ушкодженням здоров»я або смертю.

Зі змісту ст.48 Закону № 796-ХІІ допомога на оздоровлення є способом відшкодування шкоди, спричиненої здоров»ю громадянина внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином , суд не вбачає підстав для відсови в позові з причини пропущення строку звернення до адміністртаивного суду.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 11,160,161,162,163 Кодексу адміністративного судочинства України , суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Семенівської РДА у Полтавській області у здійсненні перерахунку і виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення в 2003-2005 роках відповідно до положень ст.48 Закону України :< Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Семенівської РДА у Полтавській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, вул..Вишнева,48 Полтавської області, щорічну допомогу на оздоровлення:

за 2003 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, що діяв по стану на 01.01.2003 року; за 2004 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, що діяв по стану на 01.01.2004 року; за 2005 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, що діяв по стану на 01.06.2005 року;

відповідно до положень ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати відсутні.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження та протягом наступних 20-ти днів апеляційної скарги.

Головуючий-