Справа № 808/891/15
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 рокусправа № 808/891/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25березня 2015 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішень про результати розгляду скарг,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Приморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, в якому просив визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення - рішення № від 05.09.2014, № від 05.09.2014; рішення ГУ ДФС Запорізькій області про результати розгляду первинної скарги від 19.12.2014 №522/7/0801-100413, податкових повідомлень - рішень, прийнятих на підставі рішення ГУ ДФС Запорізькій області про результати розгляду первинної скарги від 19.12.2014 №522/7/0801- 100413; рішення ДФС України про результати розгляду повторної скарги від 21.01.2015 №405/111/99-99-10-01-03-14.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 397,37 грн.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що кам'яне вугілля, реалізацію якого здійснює позивач відноситься до корисних копалин, яке в свою чергу відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, а відтак, як зазначено у пункті 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, платниками єдиного податку не можуть бути суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють видобуток, реалізацію корисних копалин, крім реалізації корисних копалин місцевого значення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за їх відсутності, відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України, у відкритому судовому засіданні без фіксування останнього за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу від 08.07.2014 № 216 та повідомлення Приморської ОДПІ від 08.07.2014р. № 191/08-17-17 було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку позивача. Наказом Приморської ОДПІ № 227 від 16.07.2014р. проведення перевірки продовжувалося на строк до 2 днів, повідомлення про продовження термінів перевірки від 16.07.2014 № 207/08-17-17 позивачу вручено під підпис 16.07.2014.

Перевіркою встановлено, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований державною реєстраційною службою Приморського районного управління юстиції 06.08.2013. Згідно з реєстраційними документами, основними видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 визначено: оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (КВЕД 46.71); інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (КВЕД 47.99).

Також перевіркою вставлено, що ФОП ОСОБА_1, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, починаючи з 13.11.2013р. здійснював діяльність з реалізації корисних копалин загальнодержавного значення (вугілля антрациту, бурого вугілля, кам'яного вугілля), яка у відповідності пп.5 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України не дає права застосовувати спрощену систему оподаткування, і на порушення вимог п.п.296.5.5 п.296.5 ст.296 Податкового кодексу України не відобразив суму доходів від здійснення такої діяльності у рядку 15 розділу 5 податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2013 рік. На порушення вимог п.п.4 п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України при визначенні податкових зобов'язань по єдиному податку ФОП ОСОБА_1 неправомірно було застосовано ставку податку 5% замість 15%, що призвело до заниження податкових зобов'язань по єдиному податку за 2013 рік на 104 321,30грн.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 25 липня 2014 року №229/08-17-17/НОМЕР_1 (а.с.75-109).

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем зокрема:

- пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 296.3 ст.296 Податкового кодексу України в частині не подання за 9 місяців 2013 року податкової декларації платника єдиного податку (порушення, що оскаржується);

- пп.5 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України, здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, а саме реалізацію корисних копалин (вугілля) та пп. 296.5.5 п. 296.5 ст. 296, п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України, в частині не відображення доходу отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування в розмірі 1059379,80 грн. окремо в податковій декларації платника єдиного податку та не застосування 15 відсотків до доходу отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, в результаті чого занижено суму податкового зобов'язання з єдиного податку на суму 104 321 грн. 30 коп., відповідно п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України та розділу 2 наказу ДПА України від 17.12.10 №953 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби" на донараховану суму податку на доходи з фізичних осіб нараховано пеня за несвоєчасну сплату в сумі 3990,50 грн. (порушення, що оскаржується);

- п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати єдиного податку в строк до 19 лютого 2014 року в сумі 52 968 грн. 99 коп., нарахованого відповідно до декларації платника єдиного податку від 22.01.2014 № (порушення, що оскаржується).

На підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

-№ від 05.09.2014р., яким позивача зобов'язано сплатити суму штрафної санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 1,00 грн.;

-№ НОМЕР_2 від 05.09.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 8 904,69грн;

-№ НОМЕР_3 від 05.09.2014р., яким позивача зобов'язано сплатити суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 12 994,40грн.;

-№ від 05.09.2014, яким позивача зобов'язано сплатити суми грошового зобов'язання за платежем штраф з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 5 296,90 грн.;

-№ від 05.09.2014 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 130 571,63 грн. (в т.ч. за основним платежем - 104 321,30грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 26 250,33 грн.).

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, 16.10.2014 позивачем була подана була первина скарга до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області про результати розгляду первинної скарги №522/7/0801-100418 від 19.12.2014 частково задоволено скаргу, податкові повідомлення-рішення від 05.09.2014 №; №; № - скасовано; податкові повідомленні - рішення від 05.09.2014 № та № - залишені без змін. Крім того, збільшено на 5 197,80 грн. суму податкового зобов'язання по єдиному податку і на 1 299,45 грн. суму штрафних (фінансових) санкцій згідно п. 123.1. ст.123 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.3.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень - рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 №1236 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 №2135/22447 позивачем винесено податкове повідомлення - рішення від 29.12.2014 № на збільшену суму податкових зобов'язань з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 6 497,25грн.

Не погодившись з результатами розгляду первинної скарги, ФОП ОСОБА_1 подана повторна скарга до ДФС України, за результатами розгляду якої рішенням ДФС України про результати розгляду повторної скарги від 21.01.2015 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомленні - рішення від 05.09.2014 № та № - залишені без змін.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при проведенні перевірки, розгляді скарг позивача та винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв в межах свої повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності визначені главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Відповідно до п.291.2 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п. 291.5 ст.291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють видобуток, реалізацію корисних копалин, крім реалізації корисних копалин місцевого значення.

У відповідності до п.п.293.3.1 п.293.3 ст.293 Податкового кодексу України, для третьої групи платників єдиного податку ставка податку встановлюється у розмірі 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно з п.п.296.5.5 п.296.5 ст.296 Податкового кодексу України, у разі застосування іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі, здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку першої і другої груп, платники єдиного податку в податковій декларації додатково відображають доходи, отримані від здійснення таких операцій.

Відповідно до п.п.4 п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України, до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, для платників єдиного податку першої -третьої і п'ятої груп ставка єдиного податку встановлюється у розмірі 15 відсотків.

Статтею 1 Гірничого закону України визначено, що корисні копалини - природні мінеральні речовини, які можуть використовуватися безпосередньо або після їх обробки.

Згідно з п.п.14.1.91 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, корисні копалини - природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження у надрах, у тому числі будь-які підземні води, а також техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини, які можуть бути використані у сфері матеріального виробництва і споживання безпосередньо або після первинної переробки.

Пунктом 3.10 глави 3 Класифікатору корисних копалин ДК 008:2007, затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 357 від 12.12.2007, визначено, що корисні копалини - це природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження у надрах, на поверхні землі, у джерелах вод і газів, на дні водоймищ, придатні для промислового використання. Корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин державного та місцевого значення визначає Кабінет Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр.

Главою 5 встановлений класифікатор корисних копалин, де кам'яному вугіллю встановлений код об'єкта класифікації 13 003 000, вугіллю бурому - 13002000, а антрациту - 13 001 000.

Відповідно до пункту 3.18 глави 3 зазначеного Класифікатору, до твердих горючих корисних копалин відносяться скупчення в осадових породах метаморфізованих змертвілих рослин (вугілля) або змертвілих і неповністю розкладених болотних рослин під впливом біохімічних процесів за умов підвищеної вологості і нестачі кисню (торф).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 затверджено "Перелік корисних копалин загальнодержавного значення" та "Перелік корисних копалин місцевого значення", відповідно до яких, до корисних копалин загальнодержавного значення відноситься також, серед іншого, буре вугілля, кам'яне вугілля та антрацит.

Відповідно до марочної належності вугілля за ДСТУ 37472-96 "Вугілля буре, кам'яне, антрацит. Класифікація (затверджений наказом Держспоживстандарту України від 23.12.1996 №567) позначення марки А відповідає марці вугілля антрацит. Також класифікація вугілля здійснюється за розміром кусків. Класу "дрібне" відповідає позначка М,Ю класу "сім'ячко" відповідає позначка С, класу "горіх" відповідає позначка О.

Доводи апелянта щодо того, що вугілля, яке реалізовувалось ним не відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення колегія суддів оцінює критично, оскільки ФОП ОСОБА_1В здійснював реалізацію сортів (марок) вугілля антрацит, що в свою чергу класифікується як антрацит сім'ячка -АС, антрацит дрібний - АМ, газовий горіх - ДГО, довгополум'яний газовий рядовий горіх -ДГРО, а отже відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Таким чином, згідно приписів п.п.291.5.1.5 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України позивач, як суб'єкт господарювання, не може бути платником єдиного податку, оскільки він здійснює реалізацію корисних копалин загальнодержавного значення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що податковим органом порушено порядок проведення документальної перевірки позивача, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що перевірку проведено на підставі наказу ДПІ від 08.07.2014р. №216, докази оскарження цього наказу в матеріалах справи відсутні, а отже суд не вбачає порушень по проведенню перевірки з боку контролюючого органу.

Стосовно тверджень апелянта про неотримання ним рішення відповідача про продовження строку розгляду первинної скарги, що є підставою вважати задоволеною скаргу позивача, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи є підтвердження того що позивачем 01.11.2014р. було отримано рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 29.10.2014 №58/14/08-01-10-04-13 про продовження строку розгляду первинної скарги до 20.12.201, про що свідчить підпис позивача на корінці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а отже дані доводи є неспроможними.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що постанова суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм матеріального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення, не встановлено.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25березня 2015 року по справі № 808/891/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай