Справа № 826/6562/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6562/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Літвіної Н.М.

при секретарі: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-проектно-впроваджувальна фірма «Графік-МС» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-проектно-впроваджувальна фірма «Графік-МС» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 27.10.2014 р. № про сплату штрафних санкцій у сумі 357,48 грн. (нарахованих за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання на 36, 35, 39 днів).

В судовому засіданні 02.07.2015 р. представником позивача було відкликано позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у м. Києві від 29.01.2015 р. № 1256/10/26-15-10-08 про результати розгляду первинної скарги; визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 31.03.2015 р. № 6636/6/99-10-01-02-25 про результати розгляду повторної скарги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.07.2015 р. провадження в частині вимог про визнання недійсним акту від 13.10.2014 р. № 000106/26-90-17-06/16485130 камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету по розрахунку суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - закрито.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2015 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ «НПВФ «Графік-МС» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами.

Перевіркою встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме: протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами на кількість днів затримки: дата виникнення податкового боргу 24.07.2014 р. - 36 днів, 31.07.2014 р. -35 днів, 31.07.2014 р. - 39 днів.

За результатами перевірки складено акт від 13.10.2014 р. № 000106/26-50-17-06/16485130 та винесено податкове повідомлення-рішення від 27.10.2014 р. № , яким позивача на підставі ст. 126 Глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України за затримку на 36, 35, 39 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1 784,40 грн. зобов'язано сплати штраф у розмірі 20 % у сумі 357,48 грн.

За результатами первинного адміністративного оскарження, 29.01.2015 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення № 1256/10/26-15-10-08, яким податкове повідомлення-рішення від 27.10.2014 р. № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

За результатами повторного адміністративного оскарження, 31.03.2015 р. Державною фіскальною службою України прийнято рішення № 6636/6/99-99-15-01-02-25, яким податкове повідомлення-рішення від 27.10.2014 р. № та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позивачем не було допущено порушень при сплаті податку з нерухомого майна відмінного від земельної ділянки, сплачене юридичними особами за І та ІІ квартал 2014 року.

Згідно з п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України (надалі по тексту - ПК України), податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 14.1.39 п. 14. ст. 14 ПК України, під грошовим зобов'язанням платника податків розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 ПК України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Згідно з пп. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Позивачем 24.07.2014 р. було подано до ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2014 рік № .

За вказаною декларацією позивачем розраховано поквартальну оплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2014 рік, а саме: за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2014 року.

Предметом непорозуміння між позивачем та відповідачем стало те, що з 01.04.2014 р. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» було внесено зміни до ст. 265 Податкового кодексу України, зокрема, слова «житлова площа» замінено словами «загальна площа», з огляду на що юридичним особам необхідно було здійснити перерахунок податку, подавши уточнюючі декларації. Зробити це необхідно було до закінчення граничного строку сплати авансових внесків з податку на нерухоме майно за 2 квартал 2014 р., тобто до 30.07.2014 р.

Зважаючи на труднощі, які виникли у сторін у зв'язку із необхідністю подання уточнюючих декларацій, на виконання ст. 265 Податкового кодексу України, позивачем було подано чотири уточнюючих декларації від: 24.07.2014 р. № , 37.07.2014 р. № , 29.08.2014 р. № , 04.09.2014 р.№ .

Таким чином, відповідачем було встановлено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі уточнюючої декларації, а саме: поданої 31.07.2014 р.

Відповідно до пп. 265.7.5 п. 265.7 ст. 265 Податкового кодексу України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Згідно з пп. 287.3, пп. 287.4 ст. 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Позивачем податок з нерухомого майна відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, - за І квартал 2014 року сплачено 03 квітня 2014 року у сумі 623,01 грн. - граничний термін сплати 30 квітня 2014 року, за ІІ квартал 2014 року - 10.07.2014 р. (відмітка банку 11.07.2014 р.) у сумі 1 164,41 грн. - граничний термін сплати 31 липня, тобто в строки визначені чинним законодавством.

За вказаних обставин суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку щодо неправомірності прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення в частині застосування до платника податків штрафних санкцій за порушення позивачем строків сплати узгодженого податкового зобов'язання з нерухомого майна відмінного від земельної ділянки, сплачене юридичними особами.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2015 року відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 20.08.2015 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Л.М. Гром,

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Літвіна Н. М.