Справа № 760/6953/15-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а-298/15
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні без врахування 60% щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, стягнути з Міністерства оборони України на його користь недоплачену одноразову грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням раніше виплачених сум, мотивуючи свої вимоги наступним.
ОСОБА_1 25 років проходив службу в Збройних Силах України.
26.12.2014 Наказом Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) №744 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за станом здоров`я, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2014 №287 з 29 грудня 2014 року він був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
На час звільнення позивач мав щомісячну додаткову винагороду в розмірі 60%.
Позивач зазначає, що відповідно до вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2014 №287 та Постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», йому було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в запас в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 років.
Вихідна допомога виплачена в розмірі 71 219,12 грн. (5 697,53*50%*25)
Позивач акцентує увагу на тому, що розрахунок допомоги було здійснено виходячи з грошового забезпечення, до якого не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60%, яка була передбачена Постановою КМУ від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ МВС», яке він отримував щомісячно на постійній основі.
Таким чином, вважає, що розмір грошової допомоги при звільненні повинен був становити 113 950,60 грн.
Звернувшись із відповідною заявою до відповідача, отримав відмову, що і змусило в решті решт звернутися з даним позовом до суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив письмові заперечення, з яких вбачається, що він в своїх діях порушень закону не вбачає.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

26.12.2014 Наказом Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) №744 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за станом здоров`я, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2014 №287 з 29 грудня 2014 року він був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та йому виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні.

Розмір одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач обчислював з місячного грошового забезпечення позивача та не включив до його складу: щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60%.

Проте суд не погоджується із доводами позивача щодо протиправності дій відповідача по невключенню до складу грошової допомоги при звільненні щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60%, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, незважаючи на те, що зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена рішенням Кабінету Міністрів України, виплачувалася позивачу щомісяця, тобто мала постійний характер.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ)

Військовослужбовцяму зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 ст.9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою №1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови)

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений ст. 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови наявності у військовослужбовця вислуги 10 років і більше (пункт 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ)

В постанові від 17.06.2014 (справа № 21-117а14) Верховний Суд України висловив правову позицію, за змістом якої вищевказана допомога при звільненні є одноразовим видом грошового забезпечення військовослужбовців, яка має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців, та розмір якої визначається, виходячи з місячного грошового забезпечення військовослужбовців за займаною посадою, структура та умови виплати якого упорядковані постановою № 1294 згідно із затвердженими схемами посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення.
Слід зазначити, що позивач дійшов помилкового висновку про включення до розміру грошової допомоги при звільненні щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60%, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій» (далі - постанова № 889), виходячи з наступного.

У пункті 1 постанови № 889 встановлено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби, мають право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 зазначеної постанови)

На виконання вказаної постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15.10.2010 № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 01.10.2010.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Зокрема, в пункті 3 наводиться перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у п. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ.

За пунктом 5 Інструкції така винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників)

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У пункті 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

У первинній редакції Інструкція передбачала, що підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату винагороди є витяги з вахтових журналів, засвідчені командиром або старшим помічником командира корабля (судна) і скріплені гербовою печаткою корабля (судна). У витягах зазначаються номер і дата наказу про зарахування корабля (судна) в кампанію, а також дні плавання на кораблі (судні) за межами зовнішнього рейду (абзаци другий, третій пункту 5 Інструкції в редакції від 15.11.2010)

Із системного аналізу положень ст.ст. 9, 15 Закону № 2011- ХІІ та правил Інструкції суд приходить до висновку, що винагорода, встановлена постановою № 889 не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога при звільненні. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати.

Вказана винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення, її виплата ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічне розуміння положень постанови № 889 Верховний Суд України висловив у постановах від 04.11.2014 та від 03.03.2015 (справи №№ 21-473а14, 21-32а15 відповідно)

Постановою колегії суддів Вищого адміністративного суду України також підтримана зазначена позиція (справа №К/800/63534/14 від 30.04.2015)

За таких обставин підстав для задоволення позову суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій» та постановою Кабінету Міністрів України №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», ст. ст. 2, 6, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з моменту отримання її копії.

Суддя: В.С. Кицюк