Справа № 623/2931/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 р.Справа № 623/2931/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.07.2015р. по справі № 623/2931/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 07 липня 2015 року звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області, в якому просив: визнати неправомірними дії і зобовязати УПтаСЗН здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2014 рік з урахуванням фактично виплачених сум; визнати неправомірними дії УптаСЗН при виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобовязати УПтаСЗН здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік відповідно до статті 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, у розмірі, встановленому у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.07.2015р. по справі № 623/2931/15-а адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нову ухвалу, якою задовольнити клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, незаконне та необґрунтоване.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 20.08.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом, встановлений ст. 99 КАС України. Доказів поважності пропуску строку позивачем надано не було, а тому згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи слідує, що предметом спору у даній справі є визнання дій незаконним та зобовязання вчинити певні дії, а саме зробити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення та до 5 травня та провести їх виплати.

Спірні виплати мають разовий характер, а тому про порушення своїх прав позивач мав можливість дізнатися в день отримання цієї виплати та звернутися до суду за захистом своїх прав в межах шестимісячного строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до листа УПтаСЗН від 16 січня 2015 року № 381 позивачу призначена і виплачена щорічна допомога на оздоровлення 27.02.2014 року та 29.04.2014 року одноразова грошова допомога до 5 травня за 2014 рік ( а.с.8).

Отже, підстави, що дають позивачу право на звернення з даним позовом до суду, виникли, відповідно у лютому і квітні 2014 року, проте позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом лише 07.07.2015 р., тобто за межами строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно ч. 2 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Також слід відмітити, що в силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Будь-яких доказів того, що у позивача існували дійсно такі обставини, які можна визнати поважними суду не надано.

Доводи позивача про те, що він 16 січня 2015 року з листа відповідача дізнався про порушення своїх прав, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані виплати є одноразовими.

З огляду на викладене, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.07.2015р. по справі № 623/2931/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4