Справа № 725/3480/15-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3480/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Галичанський О. І.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

17 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

позивачки: ОСОБА_2,

представника позивачки: ОСОБА_3,

представник відповідача: Бучачі І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 09 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певнії дії щодо перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці, в якому просила визнати дії УПФУ в м. Чернівці щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років неправомірною та зобов'язати відповідача зарахувати період роботи на посаді друкарки 1 категорії з 21.07.1988 року по 23.12.1998 року в прокуратурі Чернівецької області для призначення їй пенсії за вислугу років.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.07.2015 року позов задоволено: визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці зарахувати період роботи на посаді друкарки 1 категорії з 21.07.1988 року по 23.12.1998 року в прокуратурі Чернівецької області для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_2

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.07.2015 року - без змін, виходячи з наступного.

16.04.2015 року позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях з заявою про призначення пенсії згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з наявністю відповідного стажу роботи, однак листом відповідача №76/П-11 від 28.04.2015 року позивачці відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років в зв'язку з відсутністю необхідної тривалості спеціального стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

В рішенні зазначено, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачка має стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років тривалістю 16 років 03 місяці 25 днів. При цьому, вбачається, що відповідачем не враховано стаж роботи позивачки друкаркою І категорії прокуратури Чернівецької області.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням управління Пенсійного фонду України в Чернівцях, позивачка звернувся до суду першої інстанції для захисту своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт просування по службі ОСОБА_2 підтверджено трудовою книжкою, остання з посади службовця перейшла на посаду державного службовця, а тому посада, яку обіймала з 02.03.1990 року по 23.12.1998 року (друкарка І категорії прокуратури Чернівецької області) може бути зарахована до стажу державної служби.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із записів у трудовій книжці позивачка працювала на наступних посадах:з 27.08.1985 року по 15.09.1986 року прийнята на роботк кур'єром прокуратури області, а з 16.09.1986 року переведена на посаду секретаря-машиністки; з 02.03.1990 року по 22.12.1998 року на посаді друкарки І категорії прокуратури Чернівецької області (наказ № 15 від 02.03.1990 р.); з 23.12.1998 року по 20.07.1999 року - виконуючою обов'язки помічника прокурора Герцаївського району; з 21.07.1999 року призначена помічником прокурора Герцаївського району і в подальшому постійно працювала в органах прокуратури.

Відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Специфіка пенсійного законодавства України, до якого в якості спеціальної норми відноситься і ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», полягає у тому, що для мети призначення пенсії, поняття «державний службовець», визначене Законом України «Про державну службу», має більш широкий зміст, яким охоплюються також посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років. Такі роботи і посади визначені низкою підзаконних нормативних актів, які є складовою пенсійного законодавства України.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі за текстом - Порядок).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, в редакції згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 2011 року № 9, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Згідно з пунктом 4 вищезазначеного Порядку документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно наказу прокуратури Чернівецької області №85-л від 21.07.1988 року секретаря-машиністку ОСОБА_2 (згідно наказу №3-л від 19.01.1990 року «ОСОБА_2»)переведено на посаду інспектора канцелярії.

Як вбачається з матеріалів справи, копією трудової книжки ОСОБА_2 підтверджено, що вона з 21.07.1988 року по 23.12.1998 року працювала на посаді друкарки І категорії прокуратури Чернівецької області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1994 року № 758, якою внесено зміни до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, до стажу державної служби зараховуються всі періоди роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 Порядку обчислення стажу державної служби та додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців. Під терміном "просування по службі" треба розуміти безпосередній перехід з посади службовця на посаду державного службовця в період роботи в державних органах.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 38, якою визначено посадові оклади службовців прокуратури (таблиця 5), посада друкарки І категорії віднесена до категорії службовців.

Факт просування по службі підтверджено витягом з трудової книжки ОСОБА_2 з посади службовця перейшла на посаду державного службовця в період роботи в органах прокуратури.

З довідки №11/365вих-14 від 04.06.2014 року, виданої прокуратурою Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_2 працює в органах прокуратури Чернівецької області з 27.08.1985 року.

При нарахуванні розміру надбавки за вислугу років відділ роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області керувався:

-Положенням про порядок виплати процентних надбавок за вислугу років до заробітної плати працівникам органів прокуратури України, затверджене Указом Президента України від 20 грудня 1991 року №11/91; -Порядком виплати надбавки за вислугу років працівникам органів прокуратури, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2008 року №425.

Таким чином, розмір надбавки за вислугу років ОСОБА_2 змінювався наступним чином: -з 12 вересня 1994 року у розмірі 10% по посаді секретаря-машиніста 1 категорії (стаж роботи, що дає право на отримання цієї надбавки складав 9 років); -з 27 серпня 1995 року у розмірі 15% по посаді секретаря-машиніста 1 категорії прокуратури Чернівецької області (стаж роботи, що дає право на отримання цієї надбавки складав 10 років); - з 19 серпня 1999 року у розмірі 20% по посаді помічника прокурора Герцаївського району Чернівецької області у зв'язку із присвоєнням класного чину - юриста 3 класу( стаж роботи, що дає право на отримання цієї надбавки складав 14 років); -з 01 квітня 2001 року у розмірі 25% по посаді помічника прокурора Герцаївського району Чернівецької області (стаж роботи, що дає право на отримання цієї надбавки складав 15 років 7 місяців); -з 27 серпня 2005 року у розмірі 30% по посаді старшого прокурора відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Чернівецької області (стаж роботи, що дає право отримання цієї надбавки складав 20 років); -з 27 серпня 2010 року у розмірі 40% по посаді старшого прокурора відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Чернівецької області (стаж роботи, що дає право отримання цієї надбавки складав 25 років).

На даний час вказана посада друкарки 1 категорії з 21.07.1988 року по 23.12.1998 року, яку обіймала позивачка, віднесена до відповідних посад державного службовця з присвоєнням відповідного рангу державного службовця. Стаж роботи друкарки прокуратури зараховується до стажу роботи державного службовця для виплати надбавки за вислугу років.

Більш того, працюючи на зазначеній посаді, ОСОБА_2 виконувала той же обсяг роботи і ті ж самі функції, що виконують на цей час спеціалісти обласної прокуратури, віднесені до відповідних посад державних службовців з присвоєнням відповідного рангу державного службовця та її посадові обов'язки були такими ж, оскільки посада друкарки 1 категорії прокуратури в минулому, ні за яким критерієм не відрізняється від посади спеціаліста прокуратури на даний час.

Щодо посилань відповідача на відсутність документа про наявність вищої юридичної освіти ОСОБА_2 в період її роботи з 21.07.1988 року по 23.12.1998 рік на посаді секретаря- машиністки та секретаря машиністки 1 категорії, колегія суддів зазначає, що вимога до осіб, які займають посади державних службовців, щодо наявності в них вищої освіти, в тому числі юридичної освіти, настала лише з 01.09.99 p., тобто після затвердження наказу Головного управління державної служби України № 65 від 01.09.99 р. Вимога щодо наявності вищої освіти для роботи на посаді державного службовця регламентована ч. 5 ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» та вступила в дію 12.07.2001 р.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Ця норма згідно зі ст. 8 Конституції має найвищу юридичну силу і є нормою прямої дії.

Отже, вимога стосовно обов'язковості вищої освіти на час роботи з 21.07.1988 року по 23.12.1998 рік на дані правовідносини не поширювалася.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посада, яку позивачка обіймала з 21.07.1988 року по 23.12.1998 року (друкарка І категорії прокуратури Чернівецької області), підлягає зарахованню до стажу державної служби.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 09.07.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 09 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 серпня 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.