Справа № 826/4473/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 серпня 2015 року № 826/4473/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії"
до Державної авіаційної служби України

провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява відкритого акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» (далі також - ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії», позивач) до Державної авіаційної служби України (далі також - Державіаслужба України, відповідач), в якій позивач, зокрема, просив визнати протиправними дії відповідача щодо складання протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації №№ 2507, 2508, 2509, 2510, 2511, 2512, 2513, 2514, 2515 від 05 лютого 2015 року, №№ 3140, 3141, 3142, 3143, 3144, 3145, 3146 від 13 березня 2015 року, №№ 3093, 3094, 3095, 3096, 3097, 3098, 3099 від 02 березня 2015 року та зобов'язати відповідача скасувати зазначені протоколи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що протоколи про правопорушення у галузі цивільної авіації складені державним інспектором без належних на те повноважень та з порушенням вимог Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26 грудня 2011 року № 637, а саме, протоколи складені державним інспектором Державіаслужби України, який не мав повноважень на проведення інспектування (перевірки) у сфері авіаційної безпеки, а також під час складання протоколів інспектор не здійснював перевірку інформації, що стала підставою для встановлення фактів вчинення з боку позивача правопорушень у галузі цивільної авіації. При цьому, позивач наголошує на тому, що інспектор не здійснив самостійне заповнення реквізитів протоколу, а лише завдяки працівникам юридичного відділу відповідача частково переніс інформацію телеграм до завчасно підготовлених названими працівниками протоколів.

У наданих суду додаткових письмових поясненнях представник позивача також зауважив, що відповідачем не надано доказів того, що телеграми, які зазначені у протоколах, були адресовані відповідачу та в свою чергу отримані ним у порядку, передбаченому Правилами авіаційного електрозв'язку в цивільній авіації України. Крім того, представником позивача зазначено, що лише матеріали об'єктивного контролю є підтвердженням факту порушення порядку використання повітряного простору України.

В наданих суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача, посилаючись на викладені в них обставини, зазначив про правомірність протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації, з приводу яких заявлені позовні вимоги, та дій відповідача по їх складанню.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на те, що 12 серпня 2015 року сторонами по справі було подано до суду спільну заяву про проведення розгляду справи без їх участі в порядку письмового провадження, з урахуванням вимог статті 122 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2015 року державним інспектором Державіаслужби України Кареліним В.О. в присутності уповноважених представників позивача, було проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмах Украероцентру № 231903, №240441.

Також, 02 березня 2015 року державним інспектором Державіаслужби України Байдуж Р.Є. в присутності уповноважених представників позивача, було проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмах Украероцентру № 221108, 201330, 201330.

Крім того, 13 березня 2015 року державним інспектором Державіаслужби України Байдуж Р.Е. в присутності уповноважених представників позивача, було проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмах Украероцентру №151644, 101836, 101832, 071739.

В результаті перевірки було встановлено, що повітряні судна позивача здійснювали польоти з порушенням порядку використання повітряного простору України, незважаючи на заборону використання повітряного простору, чим порушено вимоги статті 30 Повітряного кодексу України, п.п. 94 та 118 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 401 «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України» (далі - Положення № 401), що і було зафіксовано шляхом складання протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 КАС України, а є лише підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності за правопорушення у галузі цивільної авіації згідно з вимогами Повітряного кодексу України (далі - ПК України) та у спосіб, визначений Порядком накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26 грудня 2011 року № 637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2012 року за № 73/20386 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до п. 3.1 названого Порядку, Державіаслужба України розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації та за результатами такого розгляду виносить постанову про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 2) або постанову про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 3).

Наведена правова норма дає підстави для висновку, що за результатами розгляду протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації відповідач, як суб'єкт владних повноважень, може прийняти два рішення у вигляді постанов: про накладення штрафу або про закриття провадження у справі.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до положень п. 3.1 Порядку № 637, прийняття рішення за результатами розгляду протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації покладається на Державіаслужбу України.

За таких обставин суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації щодо вирішення питання про прийняття рішення за результатами розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на час вирішення даної справи перевірку обставин, встановлення яких стало підставою для складення протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації, вже проведено, а за її наслідками, відповідно, були складені зазначені протоколи та постанови про накладення штрафу за порушення у галузі цивільної авіації.

Відповідно, в даному випадку Державіаслужбою України фактично реалізована її компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки. А тому, як дії відповідача з проведення такої перевірки так і самі протоколи про правопорушення у галузі цивільної авіації, вичерпали свою правову дію і не є такими, що порушують права позивача, а отже, їх оскарження не сприяє відновленню можливих порушених прав ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії».

В даному випадку, належним способом захисту прав позивача э оскарження рішень, прийнятих на підставі таких протоколів, а саме - постанов про накладення штрафу за порушення у галузі цивільної авіації.

З огляду на зазначене, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, є позовні вимоги, заявлені ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» в межах розгляду даної адміністративної справи.

Водночас, при вирішенні даної справи колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 4 ПК України, державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 16 ПК України, державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.

Процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті визначено Порядком № 637.

Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів авіаційної діяльності (далі - Суб'єкт) у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті (п. 1.2 Порядку).

Оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації визначено у розділі ІІ названого Порядку.

Підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації, згідно з п. 2.1 Порядку № 637, є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1.

Усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, стосовно якої він складений.

Відповідно до п. 2.2 Порядку № 637, протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.

Повноваження державних інспекторів підтверджуються посвідченням державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України, а уповноважених на проведення перевірок посадових осіб Державіаслужби України - наказом Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням (п. 2.3 Порядку № 637).

Аналіз наведеної правової норми Порядку № 637 дає підстави для висновку, що інспектори з авіаційного нагляду, в силу займаної посади, мають повноваження на проведення перевірок.

Крім того, на підтвердження правомірності дій інспекторів щодо перевірки допущення позивачем порушень правил використання повітряного простору, відповідачем надано наказ Державіаслужби України від 30 грудня 2014 року № 806 «Про проведення перевірки фактів порушення порядку використання повітряного простору», яким відповідач уповноважив державних інспекторів з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією здійснити перевірку інформації, викладеної в первинних повідомленнях про порушення порядку використання повітряного простору України, чим, фактично, делегував свої функції на складання протоколу відповідним інспекторам.

Допитаний в судовому засіданні свідок Байдуж Роман Едуардович повідомив, що він працює державним інспектором з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією Державіаслужби України. За фактом порушення ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» складено протоколи, несанкціоновані взліт-посадка літаків в аеропорту «Сімферополь». Про факт правопорушення було повідомлено начальником відділу Державіаслужби України. На зачинений аеродром було здійснено посадку літака, що є порушенням льотної експлуатації повітряних суден. Здійснення польотів (рейсів) повітряних суден є льотною експлуатацію таких повітряних суден. Екіпаж зобов'язаний бути ознайомлений з телеграмами, проти умисно здійснив польот. Стягнення накладено за порушення повітряного простору та посадки повітряних суден на зачинений аеропорт. Свідок пояснив, що у нього було достатньо доказів для складання спірних протоколів.

Допитаний в судовому засіданні свідок Карелін Вадим Олександрович повідомив, що повідомив, що він працює державним інспектором з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією Державіаслужби України та складав оскаржені протоколи. Свідок повідомив, що інформація викладена в протоколах отримана з телеграм. На кожному номері телеграмі та протоколі було відмічено номера рейсів, я заповнював протокол та підписував. Бланки протоколів та телеграми приносили з юрвідділу. Свідок пояснив, що він не наділений повноваженням щодо перевірки правильності оформлення телеграм. Протоколи заповнювались в присутності представника ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» чи задавав питання не пам'ятає. Положення про використання повітряного простору йому відомо. Свідок пояснив, що у нього був наказ голови Державіаслужби України, яким свідку делеговано права на складання протоколів про правопорушення.

Отже, повноваження інспекторів не обмежено кваліфікацією посад державних інспекторів, а тому посилання позивача на наявність у державних інспекторів Державіаслужби України кваліфікації з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією не позбавляє їх повноважень на проведення перевірки та оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи представників позивача на обґрунтування протиправності дій щодо складання протоколу на ту обставину, що протокол не заповнений розбірливим почерком, а надрукований, оскільки закріплення у п. 2.1 Порядку № 637 обов'язку по заповненню протоколу розбірливим почерком українською мовою покликаний гарантувати суб'єкту правопорушення його право ознайомитись з протоколом та надати щодо викладених в ньому фактів свої пояснення та зауваження.

Отже, заповнення протоколу машинописним способом в жодному разі не позбавило представників позивача прав, закріплених у Порядку № 637.

Пунктами 2.5 - 2.8 Порядку № 637 передбачено, що протокол складається за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації, підписується посадовою особою, що склала протокол, та керівником або уповноваженим представником Суб'єкта. У разі наявності свідків протокол підписується також і цими особами.

Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати в протоколі пояснення і зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання та робити заяви і подавати клопотання. У разі якщо правопорушник викладає свої пояснення на окремому аркуші, у протоколі про це робиться відповідна відмітка.

Протокол складається у двох примірниках. Перший примірник протоколу вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику Суб'єкта чи надсилається рекомендованим листом поштою. Другий примірник протоколу надсилається до Державіаслужби України.

У повній відповідності до наведених положень, оскаржені протоколи надані повноважним представникам позивача для ознайомлення, підписання та надання письмових пояснень і зауважень.

Щодо позиції позивача про те, що інспектор не здійснив самостійне заповнення реквізитів протоколу, а лише завдяки працівникам юридичного відділу відповідача частково переніс інформацію телеграм до завчасно підготовлених названими працівниками протоколів, суд зазначає, що підписання протоколів посадовою особою відповідача, яка їх склала, свідчить про взяття на себе зазначеною особою відповідальності за їх складання. Використання такою особою під час складання протоколів будь-якої допоміжної інформації, у тому числі, наданої працівниками юридичного відділу Державіаслужби України, Порядком № 637 не заборонено, а не наведення представниками позивача доводів щодо порушення прав позивача такими діями інспектора дає підстави суду не приймати такі посилання до уваги.

Аргументи позивача, що телеграми Украероцентру не містять вказівку на їх направлення саме відповідачу суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем під час розгляду справи надано копії телеграм, зазначених в оскаржуваних протоколах в адресному рядку яких зазначено AFTN адресу Центральної диспетчерської служби Державіаслужби України - UKKACGXX.

Зазначене вище, на думку суду, додатково стверджує про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про визнання протиправними дій Державіаслужби України щодо складання протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації про правопорушення у галузі цивільної авіації №№ 2507, 2508, 2509, 2510, 2511, 2512, 2513, 2514, 2515 від 05 лютого 2015 року, №№ 3140, 3141, 3142, 3143, 3144, 3145, 3146 від 13 березня 2015 року, №№ 3093, 3094, 3095, 3096, 3097, 3098, 3099 від 02 березня 2015 року..

Відповідно, не підлягає задоволенню похідна від зазначеної вимога ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» про зобов'язання Державіаслужби України скасувати зазначені протоколи.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур