Справа № 2-а-4560/11
Суддя: Диба О. В.
Дата ухвалення: 2011-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Справа № 2а-4560/11року
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2011 року суддя Оболонського районного суду м. Києва О.В. Диба, розглянувши у скороченому порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про зобов'язання суб'єкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавки до пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 27.07.2011 року звернулася до суду з даним адміністративним позовом в якому просить визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України у Оболонському районі м. Києва по невиконанню вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"щодо не нарахування їй щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а також просить зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити недоотриману соціальну допомогу починаючи з 01.01.2006 р. відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"в розмірі 30% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб на відповідний період часу та 300 грн. затрачених на правову допомогу.

Позовні вимоги підтверджуються: паспортом позивача; пенсійним посвідченням; довідкою УПФ в Оболонському районі м. Києва.

Позивач є дитиною війни згідно з Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Отже, на позивача розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом, в тому числі й право на підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Однак нарахування позивачу доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідачем не проводилося.

Ухвалою суду від 05.08.2011 р. позовні вимоги щодо визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни з 01.01.2006 р. по 27.01.2011 року були залишені без розгляду. Також судом винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження у справі, в межах шестимісячного строку для звернення з позовом до адміністративного суду.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав, письмових заперечень від відповідача до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього Закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч.3 цієї статті вказаний мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе та належне застосування для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а іншого мінімального розміру пенсії законодавством не передбачено.

Разом з тим, відповідно до п.7 Прикінцеві положення ЗУ "Про внесення змін до ЗУ "Про державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19.06.2011 установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни"застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Відповідно до ст.6 Постанови КМУ від 06.06.2011 №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності з 23.07.2011, установлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

Таким чином, позивач має право та законні підстави для отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 27.01. 2011 р. по 22.07.2011.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача, зокрема щодо виплати позивачу надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому, ніж це встановлено законом та відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної державної соціальної 30% надбавки до пенсії як дитині війни у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"у період з 27.01.2011 по 22.07.2011 року виходячи з встановлених обставин справи, а тому вважаю наявними законні підстави для часткового задоволення вимог, а саме щодо перерахування та виплати позивачу щомісячної державної соціальної 30% надбавки до пенсії як дитині війни у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"з урахуванням проведених виплат за вищевказаний період.

Таким чином, вимоги позивача за період з 23.07.2011 та зобов'язання здійснювати дану соціальну виплату в подальшому задоволенню не підлягають.

Суд також приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 300,00 грн.

Статтею 87 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно з ст.90 цього Кодексу витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Як вбачається з акта приймання-передавання послуг та квитанції, позивач сплатив виконавцеві товариству з обмеженою відповідальністю "Надія"300,00 грн. в якості оплати за правову допомогу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави"від 27.04.2006 року №590 граничний розмір таких витрат складає 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи. Якщо компенсація сплачується за рахунок держави граничний розмір таких витрат не може перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день. У довідці, виданій товариством з обмеженою відповідальністю "Надія"вказано, що на надання правової допомоги позивачу було витрачено три години, проте якими доказами підтверджується витрата такої кількості годин на правову допомогу не зазначено. Крім того, у довідці про витрату робочого часу на надання правової допомоги вказано на те, що проводився збір необхідних документів, проте, крім документів, які знаходяться у самого ж позивача, до позовної заяви нічого не додано, а роз'яснення режиму роботи суду та того, що позивач має право, підписавши позовну заяву не з'являтися до суду, з урахуванням того, що справа розглядається без виклику сторін у скороченому провадженні, взагалі не є правовою допомогою. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п.7 Прикінцеві положення ЗУ "Про внесення змін до ЗУ "Про державний бюджет України на 2011 рік", ст.6 Постанови КМУ від 06.06.2011 №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", ст.ст. 2, 11, 17, 18, 94, 99, 128, ст.160, 167, 184-186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії та здійснювати відповідні виплати з урахуванням попередніх виплат з нарахуванням щомісячної соціальної державної допомоги як дитині війні у розмірі 30 % (тридцяти відсотків) мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 27.01.2011 року по 22.07.2011 включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова підлягає негайоному виконанню в частині стягнення платежів за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Диба О.В.

24.09.2011 Справа № 2-а-4560/11