Справа № 804/9127/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 р. Справа № 804/9127/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Каскад" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
21.07.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Каскад» (далі ТОВ фірма «Каскад», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.03.2015 року № НОМЕР_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ фірми «Каскад» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Гранд Ішим» за період квітень, червень 2014 року, висновки якого щодо нереальності здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «Гранд Іншим» за перевіряємий період та порушення норм податкового законодавства, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 984102 грн., не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства, ґрунтуються лише на матеріалах, отриманих від податкових органів, а також зроблені без урахування дійсних фактичних обставин, без надання належної оцінки документам, що були надані в підтвердження здійснення фінансово-господарських операцій з переліченими контрагентами, у звязку із чим податкове повідомлення-рішення від 17.03.2015 року № НОМЕР_1, прийняте на підставі акту перевірки, є незаконними та підлягають скасуванню.
Відповідач подав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, акт перевірки складений правомірно, згідно із діючим законодавством, висновки акта перевірки щодо заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 984102 грн., у звязку із чим позивачу збільшено суму грошового зобовязань із відповідного податку, є цілком обґрунтованими та доведеними, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що ТОВ фірма «Каскад» зареєстроване як юридична особа 24.11.1995р. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. Видами діяльності за КВЕД є: оптова торгівля металами та металевими рудами; демонтаж (розбирання) машин і устаткування; неспеціалізована оптова торгівля; виробництво будівельних металевих конструкцій і частин металоконструкцій; відновлення відсортованих відходів. З 04.07.1997р. ТОВ фірма «Каскад» є платником податку на додану вартість.
Судом встановлено, що у період з 19.01.2015р. по 23.01.2015р. на підставі наказу від 14.01.2015р. № 11 посадовими особами ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська згідно із п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ фірми «Каскад» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Гранд Ішим» за період з 01.04.2015р. по 30.04.2015р., з 01.06.2015р. по 30.06.2015р., за результатами якої складено Акт перевірки №31/22-05/23934596 від 26.01.2015 року.
Перевіркою встановлено, що документально не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «Гранд Ішим» за період з 01.04.2015р. по 30.04.2015р., з 01.06.2015р. по 30.06.2015р., у звязку з чим встановлено порушення: абз. «б» п.185.1 ст.185, абз. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 984102 грн., в тому числі по декларації за травень 2014 року на суму 491310 грн., по декларації за червень 2014 року на суму 494792 грн.
На підставі Акта перевірки №31/22-05/23934596 від 26.01.2015 року ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.03.2015 року № НОМЕР_1, яким ТОВ фірмі «Каскад» збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на суму 1476153 грн., в тому числі 984102 грн. - за основним платежем та 492051 грн. - за штрафними санкціями.
Судом встановлено, що ТОВ фірма «Каскад» в перевіряємий період мала взаємовідносини з ТОВ «Гранд Ішим» з приводу обробки металопрокату, а саме: 21.03.2014р. між вказаними підприємствами укладено договір №21/03/14-У, за умовами якого виконавець - ТОВ «Гранд Ішим» виконує роботи з обробки металу замовника - ТОВ фірма «Каскад», на підставі заявок замовника. При необхідності вивозу металопрокату для оброблення, транспортування здійснюється виконавцем. Замовник зобовязаний здійснити розрахунок з виконавцем за виконані роботи згідно наданому акту виконаних робіт, підписаному сторонами.
Сторонами було складено кошторис №1 від 30.04.2014р. на виконання робіт (правка та різка арматури, обробка кутків, обробка поверхні швелера, обробка поверхні листа, зачищення та обробка кромки листа, порубка та різка металопрокату) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №2 від 23.05.2014р. на виконання робіт (правка та різка арматури, обробка кутків, обробка поверхні швелера, обробка поверхні листа, зачищення та обробка кромки листа) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №3 від 26.05.2014р. на виконання робіт (правка та різка арматури, обробка кутків, обробка поверхні швелера, зачищення та обробка кромки листа) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №4 від 27.05.2014р. на виконання робіт (обробка кутків, обробка поверхні швелера, зачищення та обробка кромки листа) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №5 від 28.05.2014р. на виконання робіт (правка та різка арматури, обробка кутків, обробка поверхні швелера, обробка поверхні листа, зачищення та обробка кромки листа, порубка та різка металопрокату) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №6 від 29.05.2014р. на виконання робіт (обробка кутків, обробка поверхні швелера, зачищення та обробка кромки листа) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №7 від 30.05.2014р. на виконання робіт (правка та різка арматури, обробка кутків, обробка поверхні швелера, зачищення та обробка кромки листа, порубка та різка металопрокату) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №8 від 23.06.2014р. на виконання робіт (правка та різка арматури, обробка кутків, зачищення та обробка кромки листа) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №9 від 26.06.2014р. на виконання робіт (правка та різка арматури, обробка кутків, обробка поверхні швелера, обробка поверхні листа, зачищення та обробка кромки листа) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи, кошторис №10 від 27.06.2014р. на виконання робіт (правка та різка арматури, обробка кутків, обробка поверхні листа, зачищення та обробка кромки листа, порубка та різка металопрокату) із відображенням кількості виробів (ваги) та ціни за виконані роботи.
На підставі укладеного договору ТОВ «Гранд Ішим» виписані на адресу ТОВ фірми «Каскад» рахунки-фактури на оплату послуг.
Факт виконання умов укладеного договору підтверджено актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №513 від 23.06.2014р., №74 від 30.04.2014р., №514 від 26.06.2014р., №515 від 27.06.2014р., №180 від 23.05.2014р., №181 від 26.05.2014р., №182 від 27.05.2014р., №183 від 28.05.2014р., 184 від 29.05.2014р., №185 від 30.05.2014р., підписаними сторонами.
Розрахунок за виконані послуги підтверджено виписаним векселем від 25.07.2014р. та актом приймання-передачі векселя.
За фактом виконання договірних зобовязань ТОВ «Гранд Ішим» виписано податкові накладні, суми податку на додану вартість за якими включені ТОВ фірмою «Каскад» до складу податкового кредиту відповідних періодів.
Судом встановлено, що обробка металу здійснювалась на території позивача, та відвантаження транспортування металопродукції до місця обробки не відбувалось. Тому висновки відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій, які ґрунтуються на відсутності документів транспортування металу, суд вважає помилковими.
Надані ТОВ «Гранд Ішим» послуги з обробки металу застосовувались під час оброблення придбаного металопрокату та металобрухту з метою подальшого продажу.
З даних бухгалтерського обліку ТОВ фірми «Каскад» вбачається придбання металопрокату протягом 2014 року, в тому числі за зовнішньоекономічними контрактами.
Суд зазначає, що ТОВ фірмою «Каскад» здійснюється господарська діяльність за адресою, зокрема, вул. Гаванська, 4-Л, земля орендується у Дніпропетровській міській раді, на підставі договору оренди землі від 30.01.2006р.
За штатним розкладом на підприємстві ТОВ фірмі «Каскад» працює 79 осіб, у тому числі технолог, робітник відділу збуту, менеджери оптової торгівлі, спеціалісти цеху зварних конструкцій, електромеханічна служба, працівники складів.
Також згідно наданих матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ фірмою «Каскад» протягом 2014 року здійснювався продаж металопрокату підприємствам та фізичним особам, що відображено ТОВ фірмою «Каскад» в бухгалтерському обліку по рахунку 361.
Матеріали справи свідчать, що під час дослідження первинних документів податковим органом не встановлено жодних порушень щодо оформлення податкових накладних.
Як вбачається із Акта перевірки №31/22-05/23934596 від 26.01.2015 року, висновки відповідача ґрунтуються на отриманому листі Криворізької центральної ОДПІ про неможливість проведення зустрічної звірки від 06.01.2015р. №15/7/22-01 та акті ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 08.09.2014р. № 173/14-02-22-01/38969270 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гранд Ішим» щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин із платниками податків за червень-липень 2014 року».
Слід зазначити, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчує факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження або не підтвердження господарських відносин між платниками податків, оскільки додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом ДПА України від 22.04.2011 № 236, чітко встановлений зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, в якому не передбачено наявності висновку щодо реальності (нереальності) вчинення господарських операцій.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини.
1. Рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
2. Установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
Зокрема, підлягає встановленню статус постачальника товарів (послуг), придбання яких є підставою для формування податкового кредиту та/або сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
В даному випадку в обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Перевірці підлягають доводи податкового органу, що свідчать про відсутність ділової мети у діях платника податку, зокрема у разі подальшого продажу придбаного товару нижче за ціну придбання; придбання товарів (послуг) у посередників за наявності прямих контактів з їх виробниками; придбання послуг, використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податку тощо. Слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Водночас, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операція у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Отже, від належності первинних бухгалтерських та розрахункових документів залежить як податковий облік платника податків, так і реальність вчинення господарської діяльності такого платника взагалі.
Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: "документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце".
Аналізуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.
З наданих ТОВ фірмою «Каскад» доказів вбачається, що укладені ТОВ фірмою «Каскад» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Крім того, матеріали справи містять копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 р. у справі №804/4761/15, в якій за аналогічними правовідносинами між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «Гранд Ішим» встановлено надання цими підприємствами податковій всіх необхідних первинних документів, на підставі яких задекларовано грошові зобовязання з податку на додану вартість. Складені документи відповідали вимогам законодавства України, а придбані товари та послуги були використані у власній господарській діяльності. Також звернуто увагу на те, що ТОВ фірма «Каскад» не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами, зокрема - ТОВ «Гранд Ішим».
Суд погоджується з думкою податкового органу щодо можливої сумнівності реальності здійснених платником податків операцій, проте відповідно ст.62 Конституції України судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
А також суд звертає увагу, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем до суду були надані первинні документи, які містять всю необхідну інформацію.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи. Діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб'єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того не передбачає обов'язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.
Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Висновки податкової не узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява N 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Таким чином, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.
Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи недоведення Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області неможливість реального здійснення ТОВ фірмою «Каскад» операцій з ТОВ «Гранд Ішим» у квітні та червні 2014 року, оскільки викладені в акті перевірки №31/22-05/23934596 від 26.01.2015 року висновки ґрунтуються на припущеннях і не містять достатніх фактичних даних на підтвердження таких висновків, а також враховуючи рішення Європейського суду з прав людини щодо відповідальності платників податків за дії контрагентів, суд вважає твердження податкового органу про заниження податку на додану вартість на загальну суму 984102 грн., в тому числі за травень 2014 року на суму 491310 грн. та за червень 2014 року на суму 494792 грн., безпідставними, у зв'язку з чим визнає протиправним та скасовує податкове повідомлення-рішення від 17.03.2015 року № НОМЕР_1.
З урахуванням викладеного, суд задовольняє адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Каскад» повністю.
Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Каскад» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Р Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.03.2015 року № НОМЕР_1, яким ТОВ фірмі «Каскад» збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на суму 1476153 грн., в тому числі 984102 грн. - за основним платежем та 492051 грн. - за штрафними санкціями.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2015 року

Суддя < Список > ОСОБА_1