Справа № 826/13888/15
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 серпня 2015 року № 826/13888/15

за позовом Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

до Міністерства аграрної політики та продовольства України

третя особа Оріхівське державне сільськогосподарське племінне підприємство по шовківництву

про стягнення заборгованості

Головуючий суддя - Вовк П.В.,

судді: Данилишин В.М.

Келеберда В.І.

при секретарі судового засідання Хайло А.А.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

від третьої особи: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі також - Пологівська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, позивач) до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі також - відповідач), в якій позивач просив стягнути з відповідача податкову заборгованість Оріхівського державного сільськогосподарського племінного підприємства по шовківництву в розмірі 15 300, 00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2015 року в даній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні, залучено до участі в справі Оріхівське державне сільськогосподарське племінне підприємство по шовківництву в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (далі також - підприємство, третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за третьою особою рахується податковий борг в розмірі 15 300, 00 грн. Оскільки у підприємства відсутнє майно, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, позивач звертався до відповідача в передбаченому статтею 96 Податкового кодексу України (далі - ПК України) порядку. Проте, оскільки відповідачем було фактично відмовлено в задоволенні вимог податкового органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

У судове засідання, призначене на 20 серпня 2015 року, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи представники позивача, відповідача та третьої особи не з'явились.

Водночас, 20 серпня 2015 року на адресу суду надійшли клопотання позивача та відповідача про здійснення розгляду даної справи у їх відсутності.

Також, відповідачем через канцелярію суду були надані письмові заперечення на адміністративний позов, в яких він просив відмовити в задоволення позовних вимог податкового органу з огляду на відсутність у позивача передбачених п. 96.3 статті 96 ПК України підстав для звернення до суду з даним позовом.

За час розгляду справи, письмових заперечень або інших документів, з яких було б можливо встановити відношення третьої особи до заявлених позовних вимог, до суду надано не було.

Враховуючи зазначене та те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення адміністративної справи, суд визнав за можливе проводити її розгляд за відсутності представників сторін та третьої особи.

На підставі зазначеного та відповідно до положень ч. 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З наявних в матеріалах справи даних облікових карток платника податку - третьої особи вбачається, що за підприємством, станом на 31 грудня 2014 року, рахується заборгованість в загальному розмірі 15 300, 00 грн. зі сплати податку на прибуток підприємств та частини прибутку казенного підприємства, що вилучається до державного бюджету.

Позивачем направлялись на адресу третьої особи перша податкова вимога від 10 жовтня 2001 року № 1/7 та друга податкова вимога від 15 листопада 2001 року № 2/159.

Оскільки у третьої особи відсутнє майно, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, позивачем, з метою погашення податкової заборгованості підприємства, було направлено на адресу відповідача, в передбаченому статтею 96 ПК України порядку, подання № 30/9 від 31 січня 2015 року .

У відповідь на подання Пологівської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, листом від 16 березня 2015 року № 37-27-3-15/3772 Міністерство аграрної політики та продовольства України повідомило податковий орган про те, що відповідачем наказом Мінагрополітики України від 30 грудня 2011 року № 811 прийнято рішення про ліквідацію підприємства та затверджено склад ліквідаційної комісії, проте його ліквідація на даний час не завершена, оскільки більшість членів комісії з ліквідації не працюють в міністерстві. У зв'язку з цим, відповідачем було вказано, що погашення податкового боргу третьої особи можливе в ліквідаційній процедурі після оновлення складу комісії з ліквідації.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти вказані в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до положень п. 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог п. 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В силу вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Статтею 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Як було зазначено вище, позивачем направлялись на адресу третьої особи перша податкова вимога від 10 жовтня 2001 року № 1/7 та друга податкова вимога від 15 листопада 2001 року № 2/159.

Отже, за підприємством станом на 31 грудня 2014 року обліковується сума узгоджених та несплачених податкових зобов'язань в розмірі 15 300, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами.

В контексті зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою суду від 11 серпня 2015 року у позивача були витребувані документи, зокрема, належним чином засвідчені облікові картки по платнику податків - третій особі, з яких можливо було б встановити розмір заборгованості такого підприємства станом на день звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Між тим, така вимога суду податковим органом виконана не була, у зв'язку з чим колегія суддів критично оцінює позицію Пологівська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про наявність у третьої особи податкового боргу в розмірі 15 300, 00 грн. станом на день звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Водночас, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії статуту третьої особи, органом управління підприємства є Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Згідно даних долучених позивачем до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, листа директора КП «Імпульс» Пологіської райради (бюро технічної інвентаризації) від 23 лютого 2012 року № 57, листа Оріхівського районного відділу Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» № 100569 від 29 березня 2010 року, листа начальника Токмацького ВРЕР УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області від 18 лютого 2012 року № 51/378, вбачається, що у третьої особи відсутнє майно, яке може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств визначені статтею 96 ПК України.

Відповідно до п. 96.2 статті 96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

- надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;

- досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;

- ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

- виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Водночас, відповідно до п. 96.3 статті 96 ПК України, відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Між тим, як вбачається з листа від 16 березня 2015 року № 37-27-3-15/3772, Міністерство аграрної політики та продовольства України, у відповідь на подання контролюючого органу, повідомило про те, що відповідачем наказом Мінагрополітики України від 30 грудня 2011 року № 811 прийнято рішення про ліквідацію підприємства та затверджено склад ліквідаційної комісії, проте його ліквідація на даний час не завершена, оскільки більшість членів комісії з ліквідації не працюють в міністерстві. У зв'язку з цим, відповідачем було вказано, що погашення податкового боргу третьої особи можливе в ліквідаційній процедурі після оновлення складу комісії з ліквідації.

Аналізуючи надану відповідачем відповідь, колегія суддів не вбачає в її змісті відмови в задоволенні вимог податкового органу, як про це зазначає позивач, адже своїм листом Міністерство аграрної політики та продовольства України фактично повідомило про вчинення ним дій спрямованих на ліквідацію платника податків, з метою, в тому числі, погашення його податкової заборгованості в межах відповідної ліквідаційної процедури.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 96 ПК України визначаються, зокрема, особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації.

Перелік таких підприємств визначений Законом України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», проте Оріхівське державне сільськогосподарське племінне підприємство по шовківництву до такого переліку не включено, а тому положення статті 96 ПК України взагалі не підлягають до врегулювання правовідносин щодо погашення податкового боргу третьої особи.

Таким чином, з огляду на положення статті 96 ПК України, суд констатує відсутність у податкового органу правових підстав для звернення до суду з даним адміністративним позовом, а тому, відповідно, вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Оріхівське державне сільськогосподарське племінне підприємство по шовківництву, про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя П.В. Вовк

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда