Справа № 2-а-9438/11
Суддя: Шинкар А. О.
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-9438/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2011 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Шинкар А.О., розглянувши порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що має правовий статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 та є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, він, як інвалід ІІІ групи, внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має право на отримання державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю.

Згідно ст.ст. 50, 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір його пенсії, як інваліда ІІІ групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, має виплачуватись в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Розмір призначеної та виплачуваної йому державної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоровю, не відповідає зазначеним вище розмірам, встановленим цим Законом.

Крім того, він має правовий статус інваліда війни ІІI групи і відповідно до ст. 13 Закону України № 488/95-ВР від 22.12.1995 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому, як інваліду війни ІІ групи повинна підвищуватися пенсія в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком.

Проте відповідач нараховує підвищення до пенсії в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України 2939-ІУ від 05.10.2005 року «Про внесення змін до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Він звертався до Управління ПФУ з проханням провести перерахунок розміру його пенсії, але в задоволенні його прохання відмовлено.

Просить визнати такі дії відповідача неправомірними та зобовязати його здійснити з 02.08.2011 року перерахунок державної пенсії, як інваліду ІІІ групи, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком; підвищення до пенсії як інваліду війни ІІІ групи у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 488/95-ВР від 22.12.1995 року, в розмірі 200% від мінімальної пенсії за віком та виплатити недонараховану частину пенсії.

Відповідач в наданих суду письмових запереченнях заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач отримує пенсію відповідно до вимог закону та чинних постанов Кабінету Міністрів України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, інвалідом ІІІ групи і перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у м. Броварах, одержує пенсію по ІІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призначену згідно із ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 49 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІI групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ч. 4 ст. 54 вказаного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із ЧАЕС, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності, ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

Управління ПФУ нараховує та виплачує позивачу основну і додаткову пенсії у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

У ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, а не розміри визначені, вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що Управління ПФУ повинно виплачувати позивачу основну та додаткову пенсії, передбачені ст. ст. 50, 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком на момент виплати.

У ч. 3 ст. 67 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Беручи до уваги наведене суд вважає неправомірними дії відповідача щодо непроведення перерахунку розміру основної та додаткової пенсій позивача згідно із ст. ст. 50, 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобовязує його провести з 02.08.2011 року перерахунок розміру основної та додаткової пенсій позивача відповідно до ст. ст. 50, 54 вищеназваного Закону та виплатити йому недоплачену суму пенсії.

Судом також встановлено, що позивач має статус інваліда війни ІII групи, в зв'язку з чим має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що не заперечується відповідачем.

Як встановлено у п. 27 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла до 01.01.2006 року, інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.3 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05 жовтня 2005 року N 2939-ІУ, який набрав чинності з 01.01.2006 року, статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в наступній редакції: "Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод, людини є головним обов'язком держави.

Ст. 8 Конституції встановлює, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки позивач є інвалідом війни II групи, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема, право на отримання відповідного розміру пенсії.

Наділивши зазначеною соціальною гарантією інвалідів війни, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що є чинною на даний час, права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний суд неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року за № 8-рп/2005, визначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права.

Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики, пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Беручи до уваги вищенаведене, суд зобов'язує Управління ПФУ провести перерахунок підвищення до пенсії позивача, виходячи з розміру 200 % мінімальної пенсії за віком, відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до внесення змін Законом N 2939-ІУ від 5 жовтня 2005 року та провести виплату відповідно до проведеного перерахунку з врахуванням вже проведених виплат, починаючи з 02.08.2011 року.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати основну, додаткову пенсію та підвищення до пенсії інвалідам війни, суд приходить до наступних висновків.

На день розгляду справи розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, чинним законодавством не встановлено.

Таким чином, при визначенні розміру пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На підставі ст. ст. 49, 50, 54, 67 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, керуючись ст. ст. 71, 86, 159 163, 183-2, 256 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ст.. 13Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до внесення змін Законом N 2939-ІУ від 5 жовтня 2005 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області провести ОСОБА_1 з 02 серпня 2011 року перерахунок:

- розміру основної та додаткової пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54 і ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування;

- підвищення до пенсії, відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», із розрахунку 200% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити йому недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Шинкар А.О.