Справа № 133/1226/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 133/1226/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воронюк В.А.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

18 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Козятині та Козятинському районі Вінницької області на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Козятині та Козятинському районі Вінницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Козятині та Козятинському районі Вінницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 працювала в відділі статистики Головного управління статистики у Вінницькій області на посаді головного спеціаліста економіста відділу статистики виробництва продукції сільського господарства, що підтверджується довідкою головного управління статистики у Вінницькій області від 19.12.2014 року №30.

ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Козятині та Козятинському районі Вінницької області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки перед виходом на пенсію перебувала на державній службі.

Згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" (далі Закон №3723-ХП), у редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати.

Пенсію ОСОБА_2 було нараховано відповідно ст. 37 ЗУ «Про державну службу» в розмірі 70 відсотків. Однак, позивачці пенсію було нараховано в меншому розмірі, не включивши всі складові заробітної плати.

Із довідки Головного управління статистики у Вінницькій області № 14-45/311 про складові заробітної плати ОСОБА_2 за період з 1 січня 2009 року по 30 листопада 2014 року, випливає, що індексація заробітної плати, щорічні матеріальні допомоги на оздоровлення, та соціально - побутові умови їй були нараховані та виплачені у наступному розмірі: матеріальна допомога на оздоровлення, виплачена - 5345,00 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових умов -5270,00 грн., індексація заробітної плати - 22 363,65 грн., на загальну суму 32 978,65 грн. та на усі вказані суми нараховано внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

24.02.2015 року позивачка звернулась із заявою до відповідача про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з урахуванням виплачених інших виплат відповідно до довідки № 14-45/311 від 19.12.2014 року.

Відповідач листом № 7/3-8 від 04 березня 2015 року повідомив про відмову у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що інші виплати, що зазначені в довідці, не є складовими заробітної плати державного службовця, а тому не враховуються при розрахунку пенсії державного службовця.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII(у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону № 108/95ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IVдо виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Як вбачається із судових рішень Вищого адміністративного суду України від 18 травня та 20 грудня 2012 року у справах № К-10879/09, № К-9991/59887/12 відповідно касаційний суд у подібних правовідносинах дійшов висновку про те, що матеріальна допомога, на яку нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується до заробітку для обчислення пенсії державного службовця.

Верховний Суд України вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 33,37 Закону України №3723-Х11 в постановах від 20 лютого 2012 року та 14, 28 травня 2013 роках у справах №№21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ст. 244-2 ч.1 КАС України рішення Верховного Суду України , прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Таким чином з огляду на вищевикладене суд вважає, що дії управління пенсійного фонду в м. Козятині та Козятинському районі щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії відповідно до довідки № 14-45/313 від 19 грудня 2014 року щодо включення до заробітної плати таких складових як індексація заробітної плати, щорічні матеріальна допомога на оздоровлення та соціально побутові умови, які вона отримувала в з 1 січня 2009 року по листопад 2014 року є неправомірними та необґрунтованими.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Козятині та Козятинському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.