Справа № 2а/1770/4882/2011
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2012-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4882/2011

16 січня 2012 року 17год. 35хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д. П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 підприємства "КВ-ТРЕЙД"
до Державної податкової інспекції у м. Рівне
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" № НОМЕР_1 від 08.08.2011 року,
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "КВ-ТРЕЙД" звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" № НОМЕР_1 від 08.08. 2011 року.

Позовні вимоги мотивовано наступним.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже, за своїм змістом наведені норми закону передбачають, як на підставу не включення до валових витрат лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, а тому і неможливість віднесення до складу валових витрат підприємства нереальних сум, непідтверджених будь-якими документами взагалі.

Згідно з пунктом 5.11 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Аналіз вищезазначених норм дозволяє зробити однозначний висновок, що якщо наслідком понесених підприємством витрат є отримання виручки від реалізації продукції, то ці витрати відносяться до складу витрат.

Позивачем було надано документальне підтвердження для перевіряючого щодо отримання товару від ТзОВ "Гранд Технолоджі", що підтверджено видатковою та податковою накладними, банківською випискою по рахунку.

ТзОВ "Гранд Технолоджі" на момент вчинення господарських операцій з позивачем було зареєстроване як платник податку на додану вартість, відомості про нього у встановленому законом порядку були внесені до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Ні установчі документи контрагента, ні його свідоцтво про реєстрацію як платника податку на додану вартість не були визнані на момент вчинення правочину з ПП "КВ-Трейд" недійсними в установленому порядку. Чинним законодавством на сторону правочину, яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснювати перевірку відповідності законодавству установчих документів іншого учасника господарських правовідносин та ставити під сумнів внесені до Єдиного державного реєстру відомості.

Фактично висновки ДПІ у м. Рівне про заниження позивачем податку на прибуток та завищення податкового кредиту, базується на підставі інформації щодо ТзОВ "Гранд Технолоджі", що містяться в базі даних ДПА України та інформації Слідчого управління податкової міліції ДПА України про порушення кримінальної справи за фактом вчинення фіктивного підприємництва.

Разом з тим, вказана вище інформація, як і наявність кримінальної справи, порушеної по факту фіктивного підприємництва ТзОВ "Гранд Технолоджі", не є достатніми і незаперечними доказами фіктивності здійснених вказаним суб'єктом господарювання господарських операцій і, відповідно, недійсності фінансово-господарських документів, якими вони оформлені.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відтак позивач не може нести відповідальності за діяння контрагента та третіх осіб.

Оскільки всі необхідні первинні документи позивачем було надано для перевірки, то будь-яких правових підстав робити висновки про те, що ПП "КВ-Трейд" безпідставно сформовано валові витрати по безтоварним операціям з ТзОВ "Гранд Технолоджі" немає, а тому позивач вважає, що в спірному податковому повідомленні-рішенні не зазначено жодної норми податкового законодавства, яка дійсно порушена ПП "КВ-Трейд". Враховуючи наведене вище, позов просить задовольнити повністю.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового засідання судом повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача. Судом не визнавалася обов'язковою участь представника позивача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач позов не визнав з мотивів викладених у письмових запереченнях, у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового засідання судом повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судом не визнавалася обов'язковою участь представника відповідача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведені взаєморозрахунків з контрагентами, проведена відповідачем з 20.07. 2011 року по 26.07. 2011 року. Її результати оформлені актом № 338/23-100/35658929 від 29.07. 2011 року (а.с. 11-15).

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.08. 2011 року, згідно якого позивачу донараховано податкове зобовязання за платежем "податок на прибуток" в сумі 1041,25 грн., в тому числі за основним платежем - 833,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 208,25 грн. (а.с. 10).

В основу вказаного податкового повідомлення-рішення покладено висновки про встановлення перевіркою порушень вимог п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року.

Згідно з положеннями п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12. 1994 року, валовими витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12. 1994 року, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з положеннями пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12. 1994 року, у звязку з висновками про порушення якого, позивачу донараховано податкові зобовязання з податку на прибуток спірним рішенням, не включаються до складу валових витрат, зокрема, будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. В свою чергу, стаття 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року (Правила ведення податкового обліку) не встановлює вимог до форми чи виду документів, які були б належні для цілей податкового обліку, тобто були б обов'язковими для підтвердження віднесення певних витрат до складу валових витрат. Відтак, підлягають застосуванню загальні вимоги до первинного документу, які встановлені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07. 1999 року, тобто документи повинні мати такі обов'язкові реквізити, як назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідачем зроблено висновки, що в результаті порушення позивачем вказаних норм податкового права, в їх сукупності, позивачем завищено валові витрати за 1 квартал 2008 року на суму 3333 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за ІІ квартал 2008 рік у розмірі 883 грн.

Вказані висновки зроблені на підставі аналізу господарських операцій позивача з ТОВ "Гранд Технолоджі".

За результатами операцій з вказаним контрагентом ПП "КВ-ТРЕЙД" віднесено: 3333 грн. - до складу валових витрат за 1 квартал 2008 року.

За умовами укладеного між сторонами усного договору, ТОВ "Гранд Технолоджі" зобовязалася продати ящики картонні 335-255-155 в кількості 1600 шт., а ПП "КВ-ТРЕЙД" - провести оплату після отримання товарно-матеріальних цінностей. Вартість товарно-матеріальних цінностей встановлена договором на рівні 4000 грн. в т.ч. ПДВ 666,67 грн. На виконання вищевказаного договору ТОВ "Гранд Технолоджі" оформлено та передано до оплати рахунок-фактуру № СФ-25-06/1 від 25.06. 2008 року, на суму 4000 грн., в т.ч. ПДВ 666,67 грн. (а.с. 40). Згідно виписки з рахунку позивача від 25.06. 2008 року ПП "КВ-ТРЕЙД" перераховано ТОВ "Гранд Технолоджі" в оплату отриманих ящиків картонних 4000 грн. відповідно до видаткової накладної № 25-06/1 від 25.06. 2008 року (а.с. 18, 41). В свою чергу, ТОВ "Гранд Технолоджі" виписана податкова накладна № 25-06/1 від 25.06. 2008 року на 4000,00 грн. в т.ч. ПДВ 666,67 грн. (а.с. 19). Актом відповідача зафіксовано, що позивачем до перевірки було надано такі первинні документи, як видаткова накладна № 25-06/1 від 25.06. 2008 року та податкова накладна № 25-06/1 від 25.06. 2008 року (а.с. 12 на звороті).

Судом встановлено і актом перевірки підтверджено, що усі первинні документи з обліку вказаної господарської операції оформлені належним чином, підписані повноважними особами та завірені печатками підприємств.

Позивачем, факт використання картонних ящиків у господарській діяльності підтверджено актами списання (а.с. 42, 43).

Пред'явлені до перевірки та надані позивачем суду документи є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року та повністю підтверджують факт здійснення операцій і, відповідно, право ПП "КВ-ТРЕЙД" на включення до складу своїх валових витрат, вартості прийнятих товарів.

Разом з тим, відповідачем зроблено висновки про необхідність виключення зі складу валових витрат позивача сум коштів, сплачених на користь ТОВ "Гранд Технолоджі", як таких, що за даними перевірки не підтверджені.

Крім того, що такі висновки відповідача суперечать змісту самого акту перевірки, в їх основу покладено фактично лише інформація СУ податкової міліції ДПА України про порушення кримінальної справи за фактом вчинення фіктивного підприємництва ТОВ "Гранд Технолоджі".

Таким чином, відповідачем було визначено позивачу податкове зобовязання на підставі інформації, одержаної з джерел, інших ніж первинні документи бухгалтерського і податкового обліку, що за своєю суттю є методикою непрямих методів, правові підстави для застосування якої відсутні.

Актом відповідача зафіксовано, що позивачем до перевірки не представлено таких обовязкових документів, як товарно-транспортних накладних.

В той же час, згідно з наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна накладна - це необхідний юридичний документ для всіх учасників транспортного процесу, а учасники транспортного процесу - вантажовідправники, вантажоодержувачі, перевізники та особи, що здійснюють вантажні і (або) складські операції з вантажем. Вказаний нормативно-правовий акт визначає, як вантажовідправника - фізичну або юридичну особу, що подає перевізнику вантаж для перевезення, а як вантажоодержувача - фізичну або юридичну особа, що здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку. Оскільки податковим органом в ході перевірки не було встановлено, що саме позивач повинен був здійснювати розвантаження товару, або оплачувати вартість його поставки, тобто являвся вантажоодержувачем за умовами відповідних правочинів, як і не було встановлено, що ТОВ "Гранд Технолоджі" передавало призначений для ПП "КВ-ТРЕЙД" товар будь-якій транспортній організації для перевезення, і, відповідно, являлося вантажовідправником, то відсутність у документообігу позивача товарно-транспортних накладних, при наявності інших документів, якими підтверджено факт відпуску та приймання товарно-матеріальних цінностей, не може спростовувати факту придбання позивачем товару даного контрагента.

Також в акті перевірки зазначено про безтоварність операцій позивача з даним контрагентом. Вказані висновки ґрунтуються на твердженні про неспроможність ТОВ "Гранд Технолоджі" здійснити ті господарські операції, які відображені в його обліку, яке, в свою чергу базується на тому, що у вказаного субєкта господарювання відсутні трудові ресурси та виробничі потужності, основні фонди та інші активі, які б приймали участь у продажі товару.

Щодо господарської операції з продажу товару, то, поміж того, що такі обставини не можуть бути доказом неспроможності виконання такої операції, з огляду на відсутність законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних засобів, як і найманої праці шляхом укладення трудових, а не цивільно-правових договорів, вони не можуть бути підставою для висновків про порушення вимог податкового законодавства позивачем, позаяк не залежать від волі останнього.

Крім того, висновки відповідача про безтоварність операцій позивача з ТОВ "Гранд технолоджі" спростовуються додатково наданими ПП "КВ-ТРЕЙД" документами, а саме копією картки складського обліку матеріалів, копією витягу з журналу вхідної сировини, тари та пакувального матеріалу (а.с. 44, 45-50), які підтверджують факт надходження до ПП "КВ-ТРЕЙ" товару, який був реалізований ТОВ "Гранд Технолоджі".

Разом з тим, на момент вчинення спірних господарських операцій відомості про ТОВ "Гранд Технолоджі" внесені до Єдиного державного реєстру (а.с. 52-53). Згідно з п. 1 ст. 18 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" №755-IV від 15.05.2003 року, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" №755-IV від 15.05.2003 року, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Відповідно до інформації з бази даних Державної податкової служби України ТзОВ "Гранд Технолоджі" на момент вчинення спірних господарських операцій було платником податку на додану вартість (а.с. 51).

Чинним законодавством України на сторону правочину, яка є платником податків, не покладено обовязку здійснювати перевірку відповідності законодавству установчих документів іншого учасника господарських правовідносин та ставити під сумнів внесені до Єдиного державного реєстру відомості.

Ні установчі, ні статутні документи контрагентів позивача, ні їх свідоцтва про реєстрацію платниками податку на додану вартість не визнані в установленому порядку недійсними і доказів про зворотне в матеріалах справи немає.

Обставини порушення кримінальних справ, зокрема, за ознаками злочину, передбаченого ст. 205 КК України, не є достатнім і незаперечним доказом фіктивності здійснених вказаними суб'єктами господарювання господарських операцій і, відповідно, недійсності фінансово-господарських документів, якими вони оформлені. Крім того, представником відповідача не надано суду жодного доказу щодо руху кримінальної справи та наявності у ній вироку, який набрав законної сили, що є небхідним для визнання нікчемності спірних господарських операцій.

Відтак, під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження висновок податкового органу, зроблений в акті перевірки, про те, що господарські операції позивача з його контрагентами, є нікчемними. Зокрема, відповідачем не було обґрунтовано належним чином і доведено у встановленому законом порядку, в чому саме відповідні угоди порушують публічний порядок, а також не доведено їх безтоварність.

Самі по собі правочини позивача не є такими, що суперечать інтересам держави та суспільства, на час їх укладення та виконання сторони були належним чином зареєстрованими та були платниками податку на додану вартість, а якщо контрагент за договором не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету чи подачі звітності до податкових органів, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, і не є підставою для визнання фіктивними укладених з ним угод.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог, а відповідач не підтвердив правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Враховуючи викладене та те, що позов задоволено повністю на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, позивачу підлягає поверненню 28 грн. 23 коп. судового збору, сплаченого згідно квитанції № 1942.94.3 від 07.11. 2011 р. (а.с. 2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 08 серпня 2011 року № НОМЕР_1 прийняте Державною податковою інспекцією у м. Рівне.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 підприємства "КВ-ТРЕЙД" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 28 (двадцять вісім) грн. 23 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д. П.