Справа № П/811/4069/14
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2015 рокусправа № П/811/4069/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В. Гімона М.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

представника позивача - Балакіної Т.А. ( довіреність від 31.07.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Іноземного підприємства «Ліга»

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі № П/811/4069/14 за позовом Кіровоградської Митниці ДФС України до Іноземного підприємства «Ліга» про стягнення заборгованості, -

встановив:

У листопаді 2014 року Кіровоградська митниця ДФС України (далі - Позивач) звернулася з позовом до Іноземного підприємства «Ліга» (далі - Відповідач), в якому просили стягнути до Державного бюджету України несплачені платежі (витрати на зберігання товарів на складі митного органу) в розмірі 523 022,81 грн.

В обґрунтування адміністративного позову посилались на те, що у відповідності до приписів ч.4 ст.239 Митного кодексу України митним органом було організовано склад Кіровоградської митниці для зберігання живих свиней на території свинокомплексу ІП «Ліга». Разом з тим, після оформлення товару у митному відношенні він не міг бути виданий Відповідачу через відсутність оплати за зберігання, відповідно до приписів Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів від 15.06.2012 р. № 731. При цьому, відповідно до вказаного Порядку, оплата коштів має здійснюватися незалежно від фактично понесених витрат (а.с.2-6)

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Постанова суду обґрунтована тим, що приписами Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів від 15.06.2012 р. № 731 передбачене обов'язкове відшкодування витрат митного органу за зберігання товару, при цьому фактичне перебування товару у складських приміщеннях ІП «Ліга» не свідчить про автоматичну передачу товару після митного оформлення, а тому за Відповідачем зберігається обов'язок сплати відповідних коштів згідно приписів Порядку. (а.с.116-117)

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ІП «Ліга» подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що митним органом фактично не було понесено жодних витрат по зберіганню товару. При цьому всі первинні документи, складені між Позивачем та Відповідачем, носили формальний характер та були складені для дотримання порядку і процедур у відповідності до діючого митного законодавства і не можуть вважатися первинними документами, які б свідчили про здійснення будь-яких господарських операцій. Аналогічного висновку дійшов і Сумський окружний адміністративний суд у справі № 818/1800/14. Звертають увагу на те, що в період з 14.08.2014 р. по 13.09.2014 р. товар знаходився на карантині та цей період не міг бути включений митницею до строку розрахунку витрат за зберігання товару на митному складі. Не погоджуються також і з розрахунками Кіровоградської митниці щодо розміру відшкодування, адже такий розрахунок має здійснюватись на підставі довідки про розрахунковий об'єм займаної площі, яка відсутня. Також зазначають, що законом не передбачено права на звернення митного органу до суду із таким позовом, оскільки у разі несплати, зокрема, витрат на зберігання товарів, що зберігаються на митному складі, відповідні кошти можуть бути отримані від реалізації такого товару. (а.с.124-127)

Кіровоградська митниця надала заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких зазначають, що організація складу митного органу була здійснена виключно за ініціативою ІП «Ліга», при цьому оплата коштів за зберігання товару має здійснюватися незалежно від фактично понесених витрат митницею. Відносно посилань заявника апеляційної скарги на відсутність довідки про розрахунковий об'єм займаної площі для здійснення відповідних розрахунків, зазначили, що така довідка складається лише під час розміщення товару на складі митниці у митному режимі митного складу. Звертають увагу на те, що Порядок відшкодування витрат № 731 не передбачає звільнення від плати за зберігання живих тварин при проходженні ними карантину. (а.с.149-151)

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково у зв'язку з наступним.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.06.2014 року до Кіровоградської митниці Міндоходів звернулося ІП "ЛІГА" з заявою про організацію складу Кіровоградської митниці для зберігання живих свиней на території свинокомплексу ІП "ЛІГА", розташованого за адресою: Кіровоградська обл., смт.Компаніївка, вул. Кірова, 37 (карантин) (а.с.7).

На виконання зазначеної заяви, відповідно до ч.4 ст.239 Митного кодексу України, між ІП "ЛІГА" та Кіровоградською митницею Міндоходів укладено договір зберігання матеріальних цінностей №82 від 14.08.2014 року. (а.с.8-10)

14 серпня 2014 року Кіровоградською митницею прийнято рішення про створення в межах критого свинокомплексу, що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., смт.Компаніївка, вул. Кірова, 37, зони митного контролю строком дії до 31.12.2014 року (а.с.12).

На підставі МД-1 №462175 від 14.08.2014 року розміщено на складі Кіровоградської митниці ДФС товар "живі свині в кількості 332 штук" (а.с.8-11, 14).

Відповідно до митних декларацій №901050000/2014/009624 від 18.09.2014 року та №90105000/2014/009625 від 18.09.2014 року товар "живі свині в кількості 332 штук" оформлений у митному відношенні (а.с.15-37).

18.09.2014 р. від ІП "ЛІГА" до Кіровоградської митниці Міндоходів надійшов лист №02-3/21, у якому, з посиланням на приписи статті 242 МК України, ставилось питання про надання дозволу навивантаження зі складу митниці товару "живі свині в кількості 332 штук", що були оформлені за ВМД від 18.09.2014 року. (а.с.38)

09.10.2014 р. Кіровоградською митницею ДФС до ІП "ЛІГА" направлено листа №1700/03/11-70-05-64 щодо проведення інвентаризації та забезпечення вільного доступу працівникам Кіровоградської митниці та представнику експертної організації до переданих ІП "Ліга" на зберігання матеріальних цінностей відповідно до договору №82 від 14.08.2014 року (а.с.39-40).

Листом від №1030-10 від 17.10.2014 р. ІП "ЛІГА" повідомило, що відповідно до договору №82 від 14.08.2014 р. 332, тварини поміщено на ІП "ЛІГА" на період карантину. Згідно ч.1 ст.248 та ч.5 ст.255 Митного кодексу України, імпортоване майно (живі свині) розмитнене, воно перебуває поза межами митного контролю та належить ІП "ЛІГА" на праві приватної власності, а тому в доступі інвентаризаційній комісії відповідачем відмовлено. (а.с.41).

Задовольняючи позовні вимоги Кіровоградської митниці ДФС, суд першої інстанції виходив з того, що приписами Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів від 15.06.2012 р. № 731 передбачене обов'язкове відшкодування витрат митного органу за зберігання товару, при цьому фактичне перебування товару у складських приміщеннях ІП «Ліга» не свідчить про автоматичну передачу товару після митного оформлення, а тому за Відповідачем зберігається обов'язок сплати відповідних коштів згідно приписів Порядку.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.4 ст.239 Митного кодексу України товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, можуть передаватися на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів, а таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

Згідно ч.6 ст. 239 Митного Кодексу України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у п.п. 1-5 ч.1 та у ч.5 ст.238 Митного кодексу України, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Згідно підпункту 2 пункту 2 Розділу І Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів затвердженого наказом Міністерства Фінансів України №731 від 15.06.2012 р. (далі - Порядок №731), для розрахунку витрат за зберігання використовуються такі розрахункові одиниці використання складських приміщень, як кубічний метр (м-3), зокрема, при розміщенні живих тварин. Розрахунки об'єму здійснюються залежно від розмірів місця у складському приміщенні, відведеного для зберігання таких тварин.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Порядку №731 витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Згідно з п.6 Розділу ІІ Порядку №731 строк зберігання товарів і транспортних засобів на складі митного органу для обрахунку витрат обчислюється, починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів і транспортних засобів на зберігання митним органом і до дня їх видачі зі складу митного органу власникам або вповноваженим особам.

Статтею 242 Митного кодексу України визначено, що товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Колегія суддів, враховуючи, що спору щодо фактичних обставин справи, встановлених судом, між сторонами не виникало, та виходячи із приписів вищевказаних правових норм та фактичних обставин справи, приходить до висновку, що позовні вимоги Митниці підлягають частковому задоволенню щодо суми відшкодування витрат за зберігання товару, виходячи саме із строку, за який слід розраховувати таке відшкодування.

Відповідно до матеріалів справи, між Митницею та ІП "ЛІГА" укладено договір зберігання матеріальних цінностей №82 від 14.08.2014 року (далі - Договір № 82) , згідно з яким Зберігач (ІП «ЛІГА») приймає від Поклажодавця (Митниці) на зберігання в складському приміщенні матеріальні цінності, які знаходяться під митним контролем. Визначено адресу та площу складського приміщення - 332 м2, та строк дії Договору - з 14.08.2014р. по 31.12.2014р. (п.1.1, 1.2, 6.1 Договору на а.с.8,9)

Оскільки даний договір складався за заявою саме ІП "ЛІГА" та підписаний обома сторонами, то посилання Підприємства у апеляційній скарзі на формальність його складення визнається колегією суддів безпідставним.

Сторонами не спростовано, що згідно з Рішенням Митниці № 90100/0247 від 14.08.2014р. саме на підставі вищевказаного Договору, створено в межах критого свинокомплексу, що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., смт.Компаніївка, вул. Кірова, 37, зону митного контролю. (а.с.12)

Також сторонами визнано та матеріалами справи не спростовано, що Зберігач ( за умовами договору) та Декларант (покупець, а після розмитнення - власник поставляємого товару) є одне і те ж підприємство ІП "ЛІГА".

Задовольняючи у повному обсязі вимоги Митниці, суд першої інстанції не врахував, що згідно з пунктом 6.3 Договору № 82 визначено, що у випадку встановлення недоцільності зберігання матеріальних цінностей заінтересована сторона, протягом трьох місяців з моменту прийняття рішення, вносить пропозиції про дострокове припинення дії договору. (п.6.3 на а.с.9)

Крім того, пунктом 2 Розділу ІІ Порядку №731 визначено, що витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Митницею визнано та матеріалами справи підтверджено, що розмитнення всього товару (з перерахуванням відповідних даних усіх 332 свиней) та сплата ІП "ЛІГА" відповідних митних платежів мали місце 18 вересня 2014 року (а.с. 15-37), що свідчить про те, що з указаного часу ІП "ЛІГА" (як покупець та Зберігач одночасно) фактично стає власником товару (332 свиней), що не спростовується ніякими доказами.

18.09.2014 року ІП "ЛІГА", зазначаючи про недоцільність подальшого зберігання товару у зв'язку з його розмитненням та переходом у власність (маються посилання на відповідні ВМД), підприємство повідомляє про це Митницю та просить надати дозвіл на вивантаження вантажу (свиней) (а.с. 38), що узгоджується з приписами пункту 6.3 Договору № 82.

У відповідь на це, 19.09. 2014 року Митниця направляє ІП "ЛІГА" рахунок на оплату за зберігання товару за 27 днів тобто, починаючи з 11 дня після укладання Договору , а саме - з 24 серпня, на загальну суму 155914.98 грн. (а.с.58)

Вказане розцінюється колегією суддів як дострокове розірвання договору, що не протирічить п. 6.3 Договору № 82, а витрати на зберігання товару слід обраховувати з урахуванням приписів п.2 Розділу ІІ Порядку №731

Сама по собі несплата Зберігачем фактичних витрат за зберігання товару по рахунку Митниці від 19.09.2014р. за умови митного оформлення товару з повним його переліком, сплати митних платежів та фактичним отримання товару станом на 19 вересня 2014 року не свідчить ні про неможливість застосування за вищевказаних обставин п.6.3 Договору № 82, тобто, про дострокове його розірвання, ні про неможливість застосування при цьому приписів пунктом 2 Розділу ІІ Порядку №731.

Митним органом не надано до суду беззаперечних доказів тому, що після 19 вересня 2014 року продовжувала діяти процедура зберігання товару (живі свині) на складі Митниці та товар продовжував залишатись в зоні митного контролю, як і доказів того, що після 19.09.2014 року товар (живі свині у кількості 332 штуки), продовжували залишатись за адресою: Кіровоградська обл., смт.Компаніївка, вул. Кірова, 37), чи доказів, що вищевказаний договір за вимогою саме Митниці (бо Позивач про недоцільність продовження зберігання товару повідомив Відповідача іще у вересні 2014 року) був розірваний у іншу дату.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що зберігання товару на складі митного органу мало місце з 14 серпня 2014 року по 19 вересня 2014 року, а тому відшкодування витрат за зберігання товарів ІП "ЛІГА" має бути проведено за строк зберігання товару у 27 днів ( з 24.08.2014 по 19.09.2014), відповідно до рахунок на оплату за зберігання товару за 27 днів тобто, починаючи з 11 дня після укладання Договору , а саме - з 24 серпня по 19 вересня 2014 року, на загальну суму 155914.98 грн., що відповідає рахунку, виставленого підприємством Митницею 19 вересня 2014 року. (а.с. 58)

При цьому колегія суддів зазначає, що посилання заявника апеляційної скарги на те, що за встановлених обставин, коли митним органом фактично не було понесено жодних витрат по зберіганню товару, коли всі первинні документи, складені між Позивачем та Відповідачем, носили формальний характер, та враховуючи, що у період з 14.08.2014 р. по 13.09.2014 р. товар знаходився на карантині та цей період не міг бути включений митницею до строку розрахунку витрат за зберігання товару на митному складі, а тому відсутні підстави для задоволення вимог у повному обсязі, вважаються колегією суддів безпідставними та такими, що спростовуються вищенаведеними доказами, та правовими нормами, що застосуються до фактичних обставин справи, встановлених судом та підтверджених матеріалами справи.

Оскільки судом першої інстанції не в повній мірі були враховані вищевказані обставини та допущено порушення норм матеріального права, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення вимог Кіровоградської Митниці.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Іноземного підприємства «Ліга» - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі № П/811/4069/14- скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Кіровоградської митниці ДФС України - задовольнити частково.

Стягнути з Іноземного підприємства «Ліга» до Державного бюджету України несплачені платежі (витрати на зберігання товарів на складі митного органу) в розмірі 155914.98 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, визначеному ст.. 212 КАС України.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2015 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: М.М.Гімон