Справа № 826/11848/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 серпня 2015 року № 826/11848/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві
про скасування постанови та вимоги
Обставини справи:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з вимогами про скасування Постанови від 28.05.2015 року ВП № 47284173 про накладення штрафу та вимогу державного виконавця від 28.05.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на незаконність оскаржуваної постанови та вимоги державного виконавця, посилаючись на відсутність пенсійних активів Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Тернопілля», про що відповідач був проінформований. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи, проте явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений по місце, дату та час судового розгляду справи.

В судовому засіданні з урахуванням положень частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2014 року відмовлено в задоволені адміністративного позову Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйова Н.А. про визнання протиправною бездіяльності щодо повернення активів у розмірі 19 000 грн., розміщених у ПАТ "Банк Форум" згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку №212від 28.03.2013 та договору банківського вкладу (депозиту) "Строковий" №212/1 від 28.03.2013 та зобов'язання повернути позивачу пенсійні активи у розмірі 19 000 грн. розміщених у ПАТ "Банк Форум" згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку №212 від 28.03.2013 та договору банківського вкладу (депозиту) "Строковий" №212/1 від 28.03.2013.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 адміністративний позов Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" задоволено частково, а саме: зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" пенсійні активи у розмірі 19 000 грн. 00 коп. (дев'ятнадцять тисяч), розміщених у ПАТ "Банк Форум" згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку № 212 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) "Строковий" №212/1 від 28 березня 2013 року.

На виконання вищезазначеної Постанови, Київським апеляційним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист від 02.04.2015 про зобов'язання Фонду повернути Непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" пенсійні активи у розмірі 19 000 грн. 00 коп. (дев'ятнадцять тисяч), розміщених у ПАТ "Банк Форум" згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку № 212 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) "Строковий" №212/1 від 28 березня 2013 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучко В. В. від 21.04.2015. відкрито виконавче провадження № 47284173 про примусове виконання виконавчого листа.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови боржнику - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надано строк для добровільного виконання рішення суду до 27.04.2015.

У зв'язку з невиконанням Фондом рішення суду і вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2015 державним виконавцем, винесено постанову від 28.05.2015 року ВП № 47284173 про накладення штрафу у розмірі 680 грн., а також вимога державного виконавця, якою зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в семи денний термін з дня отримання даної вимоги, виконати рішення суду шляхом повернення пенсійних активів у розмірі 19 000,00 грн. Непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля".

Позивач вважає винесені Постанова про накладення штрафу та вимога державного виконавця є протиправними у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, Окружний адміністративний суд міста Києва досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність оскаржуваних рішень чинному законодавству та законність процедури їх прийняття.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV).

Статтею 1 Закону №№ 606-ХІV визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчий лист, виданий судом є виконавчим документом, на підставі якого державною виконавчою службою здійснюється примусове виконання рішень (стаття 17 Закону України "Про державну виконавчу службу").

Частиною 2 статті 25 Закону N 606-XIV передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 52 Закону №606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувана постанова та вимога державного виконавця прийняті у зв'язку з невиконанням в добровільному порядку рішення суду, яке набрало законної сили.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: "Совтрансавто-Холдинг проти України", № 48553/99, § 77, від 25.07.2002; "Україна-Тюмень" проти України", № 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

У відповідності до частини 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи, що рішення суду, яке набрало законної сили позивачем у визначений Законом строк не виконано, суд приходить до висновку про правомірність вчинених відповідачем дій та прийняття Постанови від 28.05.2015 року ВП № 47284173 про накладення штрафу та винесення вимоги державного виконавця від 28.05.2015.

Твердження позивача про неможливість виконання рішення суду суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем дій з метою роз'яснення судового рішення, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення та/або оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження

Враховуючи, що рішення суду в добровільному порядку позивачем не виконано, постанови про відкриття виконавчого провадження, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови, винесення вимоги та на момент розгляду даної справи є чинним, суд приходить до висновку про правомірність постанови про накладення штрафу від 28.08.2015 року та вимоги державного виконавця від 28.05.2015 року.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є необґрунтованими, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда