Справа № 569/23009/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Харечко С.П.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" серпня 2015 р. Справа № 569/23009/13-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі Шведюк М.М. ,

за участю позивача та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "19" березня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом, у якому просила визнати неправомірним рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 22.10.2013 року (протокол №1168.ІІ ) про її неналежність до осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " та зобов"язати відновити їй статус члена сім"ї загиблого військовослужбовця з відповідним відновленням прав на соціальний захист та видати посвідчення "член сім"ї загиблого військовослужбовця". Позивач також просила зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити їй пенсійні платежі як члену сім"ї загиблого військовослужбовця з 01.11.2013 року.

Постановою Рівненського міського суду від 19 березня 2014 року у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, зазначаючи, що відповідач, вказаним рішенням, порушив її конституційні права, оскільки статус "член сім"ї загиблого" їй був встановлений пожиттєво і підстав для його перегляду законом не передбачено. На думку ОСОБА_3, відповідач зобов"язаний видати дублікат посвідчення і права на перегляд раніше прийнятого рішення щодо надання статусу, не має.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 з 1968 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер (а.с.6-7).

Згідно висновку Рівненської міжрайМСЕК №2 від 20.09.2000 року №21, смерть ОСОБА_4 настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби (а.с.9).

З 01 жовтня 2000 року, на підставі рішення Рівненського облвійськкомату, яким встановлено ОСОБА_3 статус члена сім"ї загиблого військовослужбовця, видано відповідне посвідчення та призначена пенсія за померлого чоловіка ОСОБА_4 по втраті годувальника ( померлого військовослужбовця) за Законом України № 2262-Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», функції з призначення і виплати пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", передано органам Пенсійного фонду України з 01 січня 2007 року.

У зв"язку із втратою посвідчення, виданого облвійськкоматом , ОСОБА_3 звернулась із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому про видачу дублікату посвідчення. Дублікат посвідчення серії НОМЕР_1 позивачці був виданий 05 грудня 2008 року .

Дублікат посвідчення ОСОБА_3 знову загубила в 2013 році, у зв"язку з чим звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Рівненської міської ради щодо видачі дублікату посвідчення "Члена сім'ї загиблого".

Однак, у видачі дублікату їй було відмовлено, оскільки згідно з положеннями Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" надання статусу члена сім"ї загиблого поширюється на членів сімей військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків).

Як вбачається з витягу з протоколу № 1168.ІІ від 22 жовтня 2013 року засідання комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому , комісією прийнято рішення :

-про неналежність ОСОБА_3 до осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- відмову ОСОБА_3 у видачі посвідчення «Члена сім"ї загиблого»;

- визнання недійсним втраченого посвідчення "Члена сім"ї загиблого» серії НОМЕР_1 від 05.12.2008 року, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому;

-про припинення з 01.11.2013 року надання ОСОБА_3 пільг, передбачених статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"(а.с.5).

На підставі вказаного рішення, з 01.11.2013року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області позивачці припинено виплату підвищення до пенсії та надання пільг відповідно до статусу "Член сім"ї загиблого".

Вважаючи свої права порушеними протиправними діями відповідачів, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що померлий чоловік позивачки ОСОБА_4 не відносився до осіб зазначених у п.3 ч.1 ст.10 Закону №3551-ХІІ, а тому відповідач правомірно відмовив їй у наданні статусу члена та видачі посвідчення члена сім'ї загиблого військовослужбовця.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії к соціального захисту", ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

На виконання наведеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. N302 було затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, відповідно до п.4 якого, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім'ї загиблого".

Пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що чинність цього Закону поширюється на сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту" визначено, що чинність цього Закону поширюється також на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

У відповідності до абз. 2 п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно п.11 цього Положення, якщо посвідчення стало непридатним або було втрачене, то за заявою ветерана війни чи іншої особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видається нове посвідчення у порядку, визначеному пунктом 7 цього Положення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними.

За чинним законодавством, у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

Вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції допустив помилку у застосуванні норм матеріального права, зокрема, ототожнив поняття "втрата статусу " та " втрата оригіналу документа", що призвело до постановлення неправильного судового рішення.

У зв"язку з цим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають між державою й індивідом, і взаємовідносини людей один з одним закріплюються державою в юридичній формі - у формі прав, свобод і обов'язків, що утворюють правовий статус людини і громадянина.

Правовий статус - це відносини між особою і державою, суспільством, передбачені і гарантовані конституцією і законами країни. Правовий статус індивіда - система прав і обов'язків, які законодавчо закріплюється державою в конституції й інших нормативно-юридичних актах.

Взаємовідносини держави й індивіда повинні бути чітко врегульовані й упорядковані.

Надання статусу особі оформляється рішенням державного органу і підтверджується документом , встановленого зразка.

Дублікат - це повторний екземпляр оригіналу документа, що має юридичну чинність і видається взамін втраченого оригінала.

Видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин. За загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа, лише суб'єкт, що видавав такий документ, може видати його дублікат на підставі документів, за якими був виданий оригінал.

Законом не передбачено право суб"єкта, що видає дублікат, перевіряти та скасовувати рішення, на підставі яких видано оригінал документу.

При цьому втрата чинності нормативно-правовим актом, на підставі якого відповідний суб'єкт видавав документ, не є підставою для відмови у видачі дубліката документа.

Як встановив суд у даній справі, право на отримання пільг за позивачем після смерті чоловіка було визнано рішенням військкомату, на підставі якого та відповідно до п.2 ст.10 Закону встановлено статус особи, на яку поширюється чинність цього Закону і видано посвідчення згідно якого позивач протягом тринадцяти років користувалась пільгами, встановленими законодавством України для сімей померлих ветеранів війни.

Зазначене рішення є чинним і на час розгляду справи не скасоване.

Крім того, у 2008 році дублікат посвідчення позивачці виданий УПСЗН на підставі документів , які слугували для прийняття облвійськкоматом рішення про надання статусу у 2000 році.

З огляду на те, що статус позивачки був встановлений, вона не була зобов'язана при зверненні за отриманням дубліката, повторно доводити свою належність до відповідної категорії осіб. За наявності сумнівів саме відповідач або інша особа зобов'язана була довести протилежне, використовуючи процедуру, визначену законом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської, оформлене випискою з протоколу № 1168.ІІ від 22 жовтня 2013 року прийнято з порушенням норм закону, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про розгляд справи неповноважним судом, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову позову із викладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "19" березня 2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Скасувати рішення комісії для розгляду питань, пов'язаних з встановленням статусу згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому в частині, що стосується ОСОБА_3., оформлене випискою з протоколу №1168.ІІ від 22.10.2013року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33022

3- відповідачу/відповідачам: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради вул.Соборна,12,м.Рівне,33000 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028

4-третій особі: - ,