Справа № К/9991/83256/11-С
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року м. Київ К/9991/83256/11

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

суддів: Олексієнка М.М. (доповідач), Ємельянової В.І., Кочана В.М.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (далі - УПФ) до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми (далі - Фонд) про зобов'язання до вчинення дій по прийняттю до заліку витрат на виплату і доставку пенсії за касаційною скаргою представника позивача на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року представник УПФ звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив зобов'язати Фонд прийняти до заліку витрати на виплату державної адресної допомоги за період з 01.01.2011 року по 01.03.2011 року в розмірі 338113,51 грн., витрати допомоги на поховання в сумі 1479,60 грн., про що скласти та підписати акт звірки розрахунків.

Посилався на те, що не включення зазначених витрат до актів звірки в подальшому унеможливлює проведення розрахунків або пред'явлення вимоги про стягнення витрат на централізованому рівні.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на обов'язок Фонду відшкодовувати понесені витрати.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, між УПФ та Фондом на підставі списків було проведено звірку витрат по особових справах потерпілих, проте при підписанні акту не прийнято до заліку і не відшкодовано витрати на виплату державної адресної допомоги за період з 01.01.2011 року по 01.03.2011 року в розмірі 338113,51 грн., витрати допомоги на поховання в сумі 1479,60 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що обрання позивачем такого способу захисту, як відновлення порушеного права, не відповідає змісту прав УПФ щодо відшкодування понесених ним витрат.

Висновок судів є законним та обґрунтованим.

З набранням чинності Закону України 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Міністерством юстиції України 16.05.2003 року зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року N 5-4/4 (далі - Порядок), якою затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, які призначені застрахованим особам.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Відповідно до пунктів 6,7 Порядку головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. На підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду України.

УПФ звернулося до суду з адміністративним позовом про захист його порушеного права шляхом зобов'язання Фонду включити до актів щомісячної звірки вказані витрати.

Порядок, на який посилається позивач, не врегульовує відносин, які виникають у випадку не підписання актів звірки розрахунків, оскільки встановлене ним правило розраховано на відсутність спору. У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду вимоги саме про стягнення таких сум мають вирішуватися в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення органами УПФ позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 червня 2014 року (справа №21-154а14), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного, рішення судів про безпідставність вимог УПФ щодо зобов'язання Фонду включити до актів щомісячної звірки витрати на виплату і доставку пенсії, ґрунтується на правильному застосування норм матеріального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, зазначений висновок не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Сумах відхилити, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

В.М. Кочан