Справа № 2а/1570/5580/2011
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/5580/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року м.Одеса

12 год. 50 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

при секретарі судового засідання - Давтян Л.Г.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю)

представника позивача - ОСОБА_3 (за довіреністю)

представника відповідача - ОСОБА_4 (за довіреністю)

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 25.05.2011 року на суму 74 696 грн. 00 коп., № від 25.05.2011 року на суму 150 000 грн. 00 коп., податкового повідомлення-рішення № від 25.05.2011 року на суму 35 100 грн. 00 коп., -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернувся фізична особа підприємець ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 25.05.2011 року на суму 74 696 грн. 00 коп., № від 25.05.2011 року на суму 150 000 грн. 00 коп., податкового повідомлення-рішення № від 25.05.2011 року на суму 35 100 грн. 00 коп., мотивуючи позовні вимоги, тим, що його місце торгівлі не має статусу ринок, а є торговою точкою і зазначене не позбавляє можливості знаходитись на фіксованому податку, а тому із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується та вважає їх такими, що суперечать законодавству України та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає необґрунтованими та просить в їх задоволені відмовити, аргументуючи тим, що позивач не мав правових підстав знаходитись на фіксованому податку, тому як здійснював торгівлю не на ринку. А під час знаходження на спрощеній системі оподаткування позивач не оприбутковував торгівельну виручку.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, а також обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що в задоволені адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Одеської міської ради як фізична особа підприємець, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію № 2 039711 від 16.05.2001 р. (аркуш справи 35)

Судом встановлено, що на підставі направлення № 517 від 22.04.2011 р. та наказу № 771 від 22.04.2011 р. (аркуші справи 101, 102) співробітниками ДПІ у Малиновському районі м. Одеси була проведена позапланова виїзна перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.03.2011 року.

За результатами зазначеної перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси був складений акт № 1372/17-01/197230127 від 06.05.2011р. (аркуші справи 14-34), на підставі якого ДПІ у Малиновському районі м. Одеси прийняті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій:

№ НОМЕР_2 від 25.05.2011 р. на суму 74 696 грн. 00 коп. за порушення п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95-ВР від 06.07.1995 р. (аркуш справи 38);

№ НОМЕР_3 від 25.05.2011 р. на суму 150 000 грн. 00 коп. за порушення п.1.2 ст.1, п.2.6. ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (аркуш справи 40);

та податкове повідомлення рішення № НОМЕР_4 від 25.05.2011 р. на суму 35 100 грн. 00 коп. за порушення ст.13, ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п.п.4.2.8. п.4.2. п.1. ст.7, п.п.9.12.1. п.9.12 ст.9, п.22.10 ст.22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»№ 889-IV від 22.05.2003 р. (аркуш справи 42)

Позивач на підставі патенту про сплату фіксованого податку в період з 01.04.2008 р. по 30.06. 2008 р. та з 01.10.2008 р. по 31.12.2010 р. здійснюючи діяльність знаходився на системі оподаткування фіксований податок. Згідно патенту місце здійснення підприємницької діяльності - ринки України.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу було надано патент про сплату фіксованого податку серії ПАД №798562 від 15.09.2006 року, термін дії до 31.12.2006 року, продовжено до 31.12.2008 року та серії ПАЕ №654100 від 15.01.2009 року, термін дії до 31.12.2009 року та продовжено до 31.12.2010 року, ставка фіксованого податку складає 100 грн. щомісячно.

Позивач пояснив, що здійснював діяльність на території ринку «На Середній»за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 28.

Проте з матеріалів справи вбачається, що місце здійснення підприємницької діяльності позивача не є ринком, що підтверджується зверненням прокурора Малиновського району м. Одеси до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси з вимогою, зокрема, провести перевірку законності здійснення підприємницької діяльності на території ринку «На Середній» та відповіддю Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 3472/01-20 від 26.04.2011 р., з якої слідує, що розпорядженням Малиновської районної адміністрації № 99/01-06 від 30.01.2006 р. затверджено проект будівництва торгівельних павільйонів по вул. Середній, 48, інформація стосовно введення в експлуатацію обєкта по вищевказаній адресі відсутня, Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (лист № 2/919 від 09.04.2011 р.) повідомлено, що документи дозвільного характеру не видавались (аркуші справи 172-174).

В матеріалах справи наявний договір суборенди від 01.07.2011 р., на підставі якого суборендодатель ОСОБА_5 передав, а суборендатор ОСОБА_1 прийняв в тимчасове платне користування майно, що включає в себе тимчасові нежитлові будівлі, загальною площею 10 кв. м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 48. Пунктом 2.1 договору передбачено, що метою суборенди є використання орендованого майна для підприємницьких цілей і потреб суборендатора в його звичайній господарській діяльності (аркуші справи 140 -141).

Правилами торгівлі на ринках затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 57/188/84/105 від 26.02.2002 р. та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України № 288/6576 від 22.03.2002 р. визначено поняття ринку. Ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій.

Відповідно до статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори»№ 56-93 від 20.05.1993 р., ринковий збір - це плата за торгові місця на ринках і в павільйонах, на критих та відкритих столах, майданчиках для торгівлі з автомашин, візків, мотоциклів, ручних візків, що справляється з юридичних осіб і громадян, які реалізують сільськогосподарську і промислову продукцію та інші товари.

Приписами ч. 3 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори»№ 56-93 від 20.05.1993 р. визначено, що ринковий збір справляється працівниками ринку до початку реалізації продукції.

Відповідно до ст.14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»№13-92 від 26.12.1992 р. (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту за умови, якщо:

кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з таким громадянином-платником податку, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності, не перевищує п'яти;

валовий доход такого громадянина від самостійного здійснення підприємницької діяльності або з використанням найманої праці за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю придбання патенту, не перевищує семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

громадянин здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів і надання супутніх такому продажу послуг на ринках та є платником ринкового збору згідно з законодавством. Доходи такого громадянина, одержані від здійснення інших видів підприємницької діяльності, оподатковуються у загальному порядку.

Таким чином, для сплати фіксованого податку, необхідна наявність сукупності трьох критеріїв, встановлених вищезазначеною нормою Декрету Кабінету міністрів України. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не мав правових підстав сплачувати фіксований податок в розмірі 100 грн. щомісяця, у звязку з тим, що здійснював діяльність з продажу товарів не на ринку, та без сплати ринкового збору. Тому його доходи отримані за період з 01.04.2008 р. по 31.12.2010 р. повинні оподатковуватись за загальною системою.

Представник відповідача пояснив, що згідно даних декларацій про доходи позивача за даний період 312 000,0 грн. у тому числі: з доходів, отриманих за період з 01.04.2008 р. по 30.06.2008 р. (у період сплати фіксованого податку) 282 000,0 грн. та з доходів, отриманих за період з 01.10.2008 р. по 31.12.2010 р. - 30000,0 грн.

Згідно приписів п. 22.10 ст. 22 Прикінцевих положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-IV від 22.05.2003 р., в редакції чинній на момент спірних правовідносин, до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - субєктів підприємницької дальності, діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», який застосовується з урахуванням положень п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до п. п. 9.12.1, п. п. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 вказаного Закону оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту; якщо фізична особа - субєкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у п. п. 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

У судовому засіданні позивач пояснив, що здійснював оплату ринкового збору безпосередньо фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 та вважав, що він перераховував ринковий збір до бюджету особисто, проте доказів сплати ринкового збору надати не може.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що податкове-повідомлення рішення за № НОМЕР_4 від 25.05.2011 р. на суму 35 100 грн. 00 коп. за порушення позивачем ст. 13, ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п.п. 4.2.8 п. 4.2 п. 1 ст. 7, п.п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9, п. 22.10 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»№ 889-IV від 22.05.2003 р. було винесено правомірно, відповідно до вимог податкового законодавства.

Перевіркою встановлено, що в період з 01.07.2008 року по 30.09.2008 року, ОСОБА_1 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, згідно декларацій про доходи за № 23094 від 09.10.2008 року наданої до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси дохід від реалізації товарів склав 30000,00 грн.

Внаслідок порушення вимог п. 1.2., ст. 1. п. 2.6. ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р. «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №40/10320 від 13.01.2005 р. ОСОБА_1 у вищевказаному періоді не оприбуткував у книзі обліку доходів та витрат, торгівельну виручку у сумі 30000, 00 грн. отриману від реалізації товарів та не вніс її до книги обліку доходів і витрат за ф. № 10 у звязку з її відсутністю. На підставі зазначеного до позивача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 150000,00 грн. за не оприбуткування виручки у ІІІ кв. 2008 року.

Відповідно п. 1.2 вищевказаного положення, касові операції операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку; книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України; оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Порядок ведення книги (ф. №10) обліку доходів і витрат затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1269 від 26.09.2001 р. «Про затвердження Порядку ведення книги обліку доходів і витрат».

Відповідно до п. 2.6. ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 40/10320 від 13 січня 2005 року, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

До Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, повязаної з проведенням витрат і/або отриманим доходом; суми витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Вказана норма носить імперативний характер, обовязкова для виконання, не може бути змінена за згодою сторін, не носить формального характеру та за її недодержання застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно Податкового кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за № НОМЕР_3 від 25.05.2011 р. на суму 150 000 грн. 00 коп. за порушення п. 1.2 ст.1, п. 2.6. ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні було винесено правомірно, відповідно до вимог податкового законодавства.

Також перевіркою встановлено, що з 01.01.2011 року ОСОБА_1 знаходиться на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про сплату єдиного податку серії Є № 052117 від 01.01.2011 р. (аркуш справи 36). Проте в період з 01.01.2011 р. по 31.03.2011 р., позивач в порушення п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України не здійснював ведення книги обліку доходів та витрат по ф. № 10.

Під час судового засідання встановлено, що в указаний період при перевірці книги обліку доходів та витрат за № 3534 від 20.12.2010 р. виданою ДПІ у Малиновському районі м. Одеси позивач неналежно вів книгу обліку доходів та витрат по ф. № 10, в порушення п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України.

Для суб'єктів підприємницької діяльності платників єдиного податку книга обліку доходів та витрат також виконує функції книги обліку касових операцій. Оприбуткуванням готівки є відображення під час проведення розрахунків у книзі обліку доходів і витрат по ф. № 10 повної суми фактичних надходжень готівкових коштів.

На підставі вищевказаного для суб'єктів підприємницької діяльності платників єдиного податку оприбутковуванням готівки є відображення у книги обліку доходів та витрат ф. №10 повної суми надходжень готівкових коштів.

Субєкти підприємницької діяльності платники єдиного податку зобов'язані вести облік товарних запасів, шляхом відображення у книзі обліку доходів і витрат по формі № 10 у графі «витрати на виробництво продукції»сум витрат та вартість товарів отриманих для їх продажу.

Представник відповідача пояснив, що в порушення вимог п.12 ст. З, ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95-ВР від 06.07.1995 р., та п. 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»№ 727/98 від 03.07.1998 р. із змінами і доповненнями з врахуванням вимог «Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку», затвердженого Наказом Державної Податкової адміністрації №599 від 29.10.1999 р., зареєстрованого Міністерством Юстиції України №752/4045 від 02.11.1999 р., ОСОБА_1 здійснював облік товарних запасів за місцем їх реалізації з порушенням порядку, встановленого законодавством, так як у книзі обліку доходів та витрат від 20.12.2010 року за №3534, наданої до перевірки, у графі «витрати на виробництво продукції»вартість товарів за місцем їх реалізації на загальну суму цінам реалізації - 37348,00 грн. не обліковано.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 12 ст.3, ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР від 06.07.1995 р., у звязку із чим до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію відповідно до ст. 20 вищевказаного закону у розмірі 74 696,00 грн.

Обґрунтовуючи неправомірність рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_2 від 25.05.2011 р. на суму 74 696 грн. 00 коп. за порушення п.12 ст.3, ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР від 06.07.1995 р. представник позивача посилався на підрозділ 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України відповідно до якого, штрафні санкції за порушення податкового законодавства у період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються в розмірі не більше 1 грн. за кожне порушення. Проте, такі доводи суд вважає невірним трактуванням норм законодавства, тому як, ОСОБА_6 України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР від 06.07.1995 р. визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія Закону поширюється на усіх субєктів господарювання та їх господарські одиниці, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. Податковий кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Таким чином порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР від 06.07.1995 р. являється порушенням законодавства щодо порядку проведення готівкових розрахункових операцій, а не порушенням податкового законодавства.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_2 від 25.05.2011 р. на суму 74 696 грн. 00 коп. було винесено правомірно, відповідно до вимог податкового законодавства.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність оскаржуваних податкових рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 25.05.2011 року на суму 74 696 грн. 00 коп., № від 25.05.2011 року на суму 150 000 грн. 00 коп., податкового повідомлення-рішення № від 25.05.2011 року на суму 35 100 грн. 00 коп., у звязку з чим, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 25.05.2011 року на суму 74 696 грн. 00 коп., № від 25.05.2011 року на суму 150 000 грн. 00 коп., податкового повідомлення-рішення № від 25.05.2011 року на суму 35 100 грн. 00 коп. відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано «05»грудня 2011р.

Суддя Я.В. Балан

05 грудня 2011 року