Справа № 826/3760/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3760/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева М.А. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ганечко О.М.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Агаркові Б.М.,

за участю:представника позивача Володовської В.С.(довіреність від 02.03.2015 р.),

представників відповідача Рахнянського Б.Ю. (довіреність від 23.03.2015 р.),

Глущенко В.А.(довіреність від 23.03.2015 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Інститут Медіа Права» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом Громадської організації «Інститут Медіа Права» до Центральної виборчої комісії про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Інститут Медіа Права» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову Центральної виборчої комісії у наданні інформації на запит від 10.11.14 року та зобов'язати Центральну виборчу комісію надати повну інформацію на зазначений запит, а саме: копії автобіографій кандидатів у народні депутати.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Апелянт наголошує, що автобіографії кандидатів у народні депутати є суспільно необхідною інформацією, тому у даному випадку така інформація має надаватись у відповідь на запити з метою забезпечення права суспільства отримувати важливі відомості.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала і просила її задовольнити, в той час, представники відповідача проти цього заперечували, просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 10.11.2014 року позивачем подано до Центральної виборчої комісії запит про доступ до публічної інформації, а саме, просили надати копії автобіографій кандидатів у народні депутати України: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, проте, постановою Центральної виборчої комісії №2166 в задоволенні цього запиту відмовлено з посиланням на конфіденційність запитуваної інформації.

Ця відмова є предметом позову, оскільки позивач вважає її протиправною.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в межах своїх повноважень та компетенції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною другою статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Як встановлено, ч.1 ст. 7 цього закону, право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 2 ст. 7 цього закону).

Водночас, Законом України «Про доступ до публічної інформації» регламентований порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічно інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Статтею 6 вказаного Закону встановлені обмеження доступну до публічної інформації.

Згідно із статтею 6 зазначеного Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов (частина перша статті 7 Закону України «Про доступ до публічно інформації»)

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Статтею 13 цього ж Закону встановлено, що накопичення персональних даних передбачає дії щодо поєднання та систематизації відомостей про фізичну особу чи групу фізичних осіб або внесення цих даних до бази персональних даних. Зберігання персональних даних передбачає дії щодо забезпечення їх цілісності та відповідного режиму доступу до них.

Поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 14 Закону «Про захист персональних даних»).

У Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року у справі № 2-рп/2012 визначено, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан.

Згідно до п. 4 ч. 1 , п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» - автобіографія кандидатів в народні депутати України, що подавалися для їх реєстрації до Центральної виборчої комісії, обов'язково повинна містити: прізвище, власне ім'я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (в тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім'ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості.

З огляду на наведене, автобіографії кандидатів у народні депутати України - це їх персональні дані, які є конфіденційною інформацією.

Як встановлено ч. 2 ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частинна друга статті 7 Про доступ до публічно інформації»).

Як установлено судом, згоди на поширення своїх автобіографій кандидати у народні депутати України Центральній виборчій комісії не надавали, при цьому, позивачем не наведено підстав, достатніх для висновку про те, що автобіографії кандидатів у народні депутати України є інформацією, що забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків позивача та інших виборців.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 09.12.2014 року (справа №К/800/29466/13).

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Інститут Медіа Права» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 19 серпня 2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді О.М.Ганечко

О.М.Оксененко

.

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.