Справа № 22-а-1220/11
Суддя: Ломейко В. О.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1220/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-а-1220/11 Головуючий у 1 інстанції: Мосейко Я.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Оніщенко Е.А

суддів : Ломейко В.О

ОСОБА_2В

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Пологівськогму районі Запорізької області, третя особа Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області в особі управління Державного казначейства у Пологівському районі Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області про стягнення заборгованості по виплаті державної допомоги як дитині війни і про визнання відмови в проведенні виплат протиправною,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Пологівськогму районі Запорізької області, третя особа Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області в особі управління Державного казначейства у Пологівському районі Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області про стягнення заборгованості по виплаті державної допомоги як дитині війни і про визнання відмови в проведенні виплат протиправною.

В позові зазначав, що народився у 1939 році і відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18.11.2004 року є дитиною війни і їй відповідно до ст. 6 зазначеного закону з 01.01.2006 року повинна була виплачуватися щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Але в продовж 2006-2007 років зазначена допомога позивачу не виплачувалась. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року були визнані неконституційними окремі положення Закону України Про державний бюджет на 2007 рікв тому числі й щодо зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Таким чином позивач вважає, що відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України, відповідачем протиправно не нараховувалась їй зазначена щомісячна державна соціальна допомога як дитині війни, сума якої за липень-грудень 2007 року склала 735 грн, 30 коп. Про порушення свого права на отримання зазначеної допомоги позивач дізнався їз засобів масової інформації в кінці 2008 року, а тому просить суд поновити пропущений строк для звернення до суду та визнати відмову в проведенні виплат протиправною і стягнути на її користь невиплачену державну соціальну допомогу у сумі 735 грн, 30 коп.

Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2009 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови суду у звязку з порушенням норм матеріального права, просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ксерокопії пенсійного посвідчення ОСОБА_3 перебуває на пенсійному обліку відповідача, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни.

Згідно із ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18.11.2004 року випливає, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до адміністративного позову та письмових заперечень Управління Пенсійного фонду України у Пологівському районі Запорізької області, випливає, що в період 2006-2007 роки відповідачем не здійснювалось нарахування та виплата зазначеної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Згідно ст. 110 Закону України Про державний бюджет України на 2006 ріквід 20.12.2005 року, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнина

2006 рік було зупинено. Ці положення Державного бюджету України на 2006 рік такими, що не відповідають Конституції України визнані не були та діяли протягом 2006 року.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 ріквід 19.12.2006 року, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнина

рік було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, яке набрало чинності з моменту оголошення та було оприлюднене у Офіційному віснику Українивід 27.07.2007 року та потім й в інших офіційних виданнях України, були визнані неконституційними окремі положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, в тому числі й п. 12 ст.71 зазначеного Закону, щодо зупинення та обмеження на 2007 рік дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України випливає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізнавсясь або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 ч. 1 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року було оприлюднене наприкінці липня 2007 року в офіційних виданнях України, тому позивач повинен був дізнатись про порушене право саме з моменту оприлюднення зазначеного рішення, а тому й перебіг строку звернення до суду для позивача розпочався з моменту оприлюднення вказаного рішення.

Суд правильно прийшов до висновку, що оскільки позивач звернувся до суду лише в квітні 2009 року, та оскільки суд не знаходить підстав для поновлення цього строку, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку із пропуском строку звернення до суду, відповідно до ч.І ст. 100 КАС України, оскільки відповідач наполягає на застосуванні зазначеного строку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування постанови, колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2009 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України

Головуючий:

Судді: