Справа № 2а/2370/7957/2011
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року Справа № 2а/2370/7957/2011

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

при секретарі: Бондар Т.П.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - особисто;

представника відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

представника управління ДАІ УМВС України в Черкаській області: не зявився;

представника Головного УД К України в Черкаській області: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, треті особи управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області, Головне управління Державного казначейства України у Черкаській області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси Черкаської області, треті особи управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області, Головне управління Державного казначейства України у Черкаській області, та просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо неповернення сплаченого збору у розмірі 3% від вартості автомобіля та стягнути з Державного бюджету України 20079 грн. 03 коп. як помилково сплачених.

Ухвалою суду допущено заміну відповідача управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси його правонаступником управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що при реєстрації в органах ДАІ автомобіля, який вона придбала 22.03.2011 року, її зобов`язали сплатити збір в сумі 20079 грн. 03 коп., такі дії є протиправними, з огляду на те, що Постанова Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998 року «Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій»має меншу юридичну силу ніж Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», яким закріплено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи які відчужують легкових автомобілів, тоді як позивач придбала автомобіль, тобто нормативним актом вищої юридичної сили її не зобовязано сплачувати такий збір, отже сума в розмірі 20079 грн. 03 коп. підлягає стягненню як помилково сплачені.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши в запереченні, що відповідно до пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998 року «Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій»платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій; міни; дарування; успадкування; з інших підстав, передбачених законодавством. Органи ДАІ здійснюють реєстрацію легкових автомобілів лише за умови сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Третя особа Головне управління Державного казначейства України в Черкаській області в судове засідання не зявилася, представника не направила, проте надіслала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без її участі.

Третя особа управління ДАІ УМВС України в Черкаській області в судове засідання не зявилася, представника не направила, проте надіслала до суду заперечення, в якому проти заявлених позовних вимог позивачеві просить відмовити, а розгляд справи просить провести без її участі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Позивач відповідно до договору купівлі-продажу від 22.03.2011 року придбала автомобіль LEXUS марки GX 460, вартістю 803161 грн. в т.ч. ПДВ.

Згідно квитанції від 23.03.2011 року позивач через АБ «Укргазбанк»сплатила збір до Пенсійного Фонду у розмірі 3 % від вартості автомобіля в сумі 20079 грн. 03 грн.

Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування»віднесений до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів). Статтею 4 цього ж Закону встановлено, що платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про систему оподаткування»визначено, що сплата податків і зборів (обов'язкових платежів) провадиться у порядку, встановленому цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 7 ст. 1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування»від 26.06.1997 року №400/97-ВР, визначено перелік осіб платників збору на обовязкове державне пенсійне страхування та закріплено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Розмір вказаного збору визначено статтею 4 Закону №400/97-ВР 3% від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 6 статті 2 цього Закону.

Згідно п. 6 ст. 2 Закону №400/97-ВР об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 7 статті 1 цього Закону, є вартість легкового автомобіля.

Таким чином, діюче законодавство України передбачає необхідність сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за фактом відчуження легкового автомобілю у розмірі 3% від вартості автомобіля.

Відповідно до пункту 12 Постанови Кабінету міністрів України №1740 «Про затвердження Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій»(далі Постанова №1740) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом: купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством); міни; дарування (безоплатної передачі); успадкування (крім випадків успадкування легкового автомобіля за законом); з інших підстав, передбачених законодавством.

В свою чергу позивач стверджує, що кошти у розмірі 3% від вартості автомобіля сплачені помилково.

Статтею 50 Бюджетного кодексу України передбачено, що Державне казначейство України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Крім того, ч. 13 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»також передбачають, що суми надміру або помилково сплачені підлягають поверненню.

Таким чином, підлягають поверненню лише ті платежі, які сплачені помилково або надмірно.

Разом з тим, виходячи з того, що збір на обовязкове державне пенсійне страхування сплачується в обовязковому порядку також при відчуженні автомобілів, суд не вбачає помилки при сплаті до бюджету 20079 грн. 03 грн., ні у визначенні обєкта оподаткування, ні у визначені розміру збору, а тому підстави для повернення цих коштів з Державного бюджету, як помилково сплачені, відсутні.

Позивач, обґрунтовуючи позов, зазначає, що суд при вирішенні справи керується принципом за яким у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, або Закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. В свою чергу, Закон №400/97-ВР та підзаконний акт - Постанова №1740 по-різному врегульовують одне й те саме питання відносно сплати збору при операцій з відчуження легкових автомобілів.

Проте, суд звертає увагу, що Законом №400/97-ВР встановлено тільки види господарських операцій, з яких сплачується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, такою операцією є відчуження легкових автомобілів.

Таким чином, посилання позивача на те, що Законом України обовязок по сплаті збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів покладений на особу яка відчужує автомобіль, на думку суду можуть свідчить лише про виконання позивачем обовязку по сплаті цього збору замість продавця автомобіля. В свою чергу, правовідносини, що виникають у звязку з виконанням особою зобовязання замість іншої особи, врегульовані цивільним законодавством, і розгляд спорів, що виникають в цих правовідносинах, здійснюється в порядку цивільного (господарського) судочинства.

Більше того, пунктом 14 Постанови №1749 передбачено, що органи державтоінспекції здійснюють реєстрацію легкових автомобілів лише за умови сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується документом про сплату цього збору.

Насамкінець слід зазначити, що з метою забезпечення погашення заборгованості з виплати пенсій, збільшення надходжень до Пенсійного фонду України та відповідно до пункту 4 розділу XV «Перехідні положення»Конституції України на Кабінет Міністрів України Указом Президента України 31 серпня 1998 року №957/98, було покладено обов'язок визначити порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при відчуженні легкових автомобілів підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності та фізичними особами.

На виконання цього Указу і було затверджено Постанову №1740, згідно пункту 12 якого платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів визначено підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі.

Постанова Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1740 на даний час є чинною, ніким не скасованою.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 86, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01 грудня 2011 року.

Суддя В.В. Гаращенко