Справа № 2-а-4031/11
Суддя: Диба О. В.
Дата ухвалення: 2011-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Справа № 2а-4031/11року
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2011 року суддя Оболонського районного суду м. Києва О.В. Диба, розглянувши у скороченому порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Оболонському районі м. Києва про зобов'язання суб'єкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавки до пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25.03.2010 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління пенсійного фонду України у Оболонському районі м. Києва, про стягнення з відповідача на його користь недоплачену 30% надбавки до пенсії як дитині війни з 01.01.2006 року.

Ухвалою суду позовні вимоги щодо порахунку соціальної допомоги з 01.01.2006 по 25.03.2009 року були залишені без розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він народився 14.06.1936 року -пенсіонер за віком, має статус "дитина війни"і, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що набрав чинності з 01 січня 2006 року має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте, з 01.01.2006 року нарахування відповідно до Закону йому не проводились, а з 2007 року проводяться не в повному обсязі. Відповідач на його звернення надав відмову у проведенні такого перерахунку та виплаті в повному обсязі 30% надбавки. Також зазначив, що бездіяльність відповідача грубо порушило його законні права, позбавила права отримувати щомісячну доплату до пенсії в належному розмірі, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача.

Відповідач своїх заперечень на позовну заяву не надав.

Позивач в судове засідання не з'явився однак, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, вважаю встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач - є пенсіонером, народилася в 1936 році і відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який набрав чинності з 01 січня 2006 року, набув статус "дитини війни", а тому згідно зі ст. 6 зазначеного Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 17 ст. 77 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік"дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"було призупинено на 2006 рік. Протягом 2007 року підвищення до пенсії згідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"виплачувалось особам, які є інвалідами у розмірі 50% від розміру встановленої надбавки учасникам війни відповідно до ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік".

Отже, наведена правова норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відтак, її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, у 2009 році нараховується та виплачується дітям війни відповідно до вимог статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, відповідач повинен був нараховувати позивачу підвищення як "дитині війни"з 25.03.2009 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян"встановлені доплати дітям війни у твердій грошовій сумі: з 22.05.2008 року в розмірі 48,1 грн., з 01.07.2008 року -48,2 грн., з 01.10.2008 року -49, 8 грн. Постанова набрала чинності з 22.05.2008 року та відповідач з цього часу проводить нарахування підвищення як дитині війни у розмірах, визначених даною постановою.

Проте, дана постанова суперечить Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку пенсії позивачу застосуванню підлягає підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як це визначено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не у сумах, визначених постановою №530.

Положення ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, як вбачається з вимог ст. 8 КАС України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"№ 3477-1У від 23 лютого 2006 року, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Європейського Суду, принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом -відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання "дітям війни"надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

За таких обставин, прихожу до висновку про необхідність зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії та виплатити позивачці з нарахуванням щомісячної надбавки, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"починаючи з 25.03.2009 року з урахуванням здійснених виплат, та провести відповідні виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,3, 8, 9,11, 71, 99, 100, 159, 160-163 КАС України, ст.. ст.. 19, 22, 46, 147, 150, 152 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"№ 3477-1У від 23 лютого 2006 року , ст.ст.1,6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Оболонському районі м.Києві в частині відмови у нарахуванні ОСОБА_1 надбавки до пенсії у розмірі 30% у відповідності до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" - неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Оболонсьму районі м. Києва перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку, передбачену ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період часу з 25.03.2009 року, з врахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу отримання її копїі.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині стягнення платежу за один місяць.

Суддя : О.В. Диба

24.09.2011 Справа № 2-а-4031/11