Справа № 810/3306/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3306/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2015 року 810/3306/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 13 липня 2015 № 488077627.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю спірної постанови у зв’язку з її необґрунтованістю, а також тим, що всі законодавчі передумови для відкриття виконавчого провадження мали місце у спірних правовідносинах.

Позивач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, проте в письмових запереченнях проти позову заперечив, вказуючи, що винесення спірної постанови обумовлене невідповідністю заяви УПФУ про відкриття виконавчого провадження виконавчому листу, доданому до цієї заяви, у зв’язку з чим згадані дії державного виконавця є правомірними.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження

Розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2011 у справі № 2а-7732/10/1070 частково задоволено позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до ВАТ «Техмашремонт» про стягнення заборгованості в загальному розмірі 73 543,34 грн. Стягнено на користь УПФУ суму 9 953,85 грн., в частині вимог на суму 63 589,49 грн. відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011 у цій же справі рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в цій частині прийнято рішення про задоволення позовних вимог. В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2011 залишено без змін.

Отже, за результатами судового розгляду справи № 2а-7732/10/1070 присуджено до стягнення з ВАТ «Техмашремонт» на користь УПФУ кошти в розмірі 73 543,34 грн.

З метою примусового виконання рішення суду та на підставі відповідної заяви УПФУ, 17.03.2015 Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, відповідно до якого з ВАТ «Техмашремонт» стягується на користь Пенсійного фонду сума заборгованості в розмірі 63 589, 49 грн.

Сума в розмірі 63 589, 49 грн. обумовлена тим, що інша частина суми – 9 953,85 грн. сплачена боржником самостійно.

16.04.2015 Київським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про поновлення пропущеного строку пред’явлення виконавчого листа до виконання, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015р.

06.07.2015 позивачем подано до державного виконавця заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 7732/10/1070 від 17.03.2015 у справі № 2а-7732/10/1070 про стягнення з ВАТ «Техмашремонт» на користь УПФУ коштів в розмірі 63 589, 49 грн.

В той же час в заяві вказано, що зазначений виконавчий лист виданий на суму 73 543,34 грн.

У зв’язку з цим, 13.07.2015 відповідачем прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 48077627 по виконанню згаданого виконавчого листа. Вказана постанова містить посилання на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено що виконавчий лист видано на іншу суму ніж ту яку просить стягнути стягувач.

Суд не погоджується з правомірністю спірної постанови, зважаючи на наступні правові норми.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV (далі – Закон №606-XIV).

Статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Частиною 1 статті 7 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Як вбачається з ч. 1 ст. 19 вказаного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 26 цього Закону передбачено випадки, коли державний виконавець вправі відмовити у відкритті виконавчого провадження. До них, зокрема, відносяться: пропуск встановленого строку пред'явлення виконавчого документу до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як свідчать обставини справи, передбачені статтею 26 Закону №606-XIV підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження були відсутні. Виконавчий документ було пред’явлено з дотриманням нормативних вимог, що не давало права державному виконавцю відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірної постанови.

Аналізуючи всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про неправомірність постанови державного виконавця від 13.07.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження № 48077627 по виконанню виконавчого листа № 7732/10/1070 від 17.03.2015 у справі № 2а-7732/10/1070 про стягнення з ВАТ «Техмашремонт» на користь УПФУ коштів в розмірі 63 589, 49 грн., а отже така постанова підлягає скасуванню.

Зважаючи на наведене вище, керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 13 липня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 48077627.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.