Справа № 317/1908/15-а
Суддя: Мінгазов Р. В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/1908/15-а
№/п 2-а/317/47/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.,

при секретарі Балковій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС, про скасування постанови заступника начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької митниці ДФС, про скасування постанови заступника начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 № 0141/11200/15 від 09.06.2015 року.

Вимоги мотивує тим, що 09.06.2015 р. заступник начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 виніс постанову у справі про порушення митих правил № 0141/11200/15 за ст. 485 Митного кодексу України (далі МК України). Згідно вказаної постанови, за даними співробітників ВДАІ з обслуговування м. Запоріжжя, наявними в Програмно-інформаційному комплексі «Інспектор 2006», 30.11.2013 р. громадянином ОСОБА_1 на митну територію України ввезено транспортний засіб RENAULT KANGOO, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, в зоні діяльності митного поста Гоптівка-Нехотєєвка Харківської митниці ДФС по смузі «Червоний коридор» в митному режимі «Транзит». Посилається на те, що згідно оскаржуваної постанови він повинен був вивезти даний автомобіль в строк до 11.12.2013 р., однак станом на 14.05.2015 р. згідно існуючих баз даних транспортний засіб не вивезено за межі митної території України та ніби то порушив вимоги та обмеження, встановлені розділом V Митного кодексу України, тобто використовує автомобіль в інших цілях ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги. Посилається на те, що постанова є незаконною та такою, що суперечить нормам національного і міжнародного законодавства та підлягає скасуванню, посилаючись на ст.ст. 90, 103, 108 МК України, зазначаючи, що з невідомих йому причин орган доходів і зборів помістив автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2, в митний режим «транзит», хоча ним, відповідно до ст. 71 МК України був обраний режим «тимчасового ввезення». Вважає, що ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України і помістив його в митний режим «тимчасового ввезення», може передавати цей транспортний засіб у користування третій особі. Також посилається на те, що не був своєчасно сповіщений про розгляд справи, тож був позбавлений права на захист. Крім того, вказує, що в оскаржуваній постанові відсутні дані щодо документальної перевірки, дані щодо проведення товарознавчої експертизи автомобіля, також відсутній наказ про проведення перевірки.

Представником відповідача подані заперечення проти позову, за змістом яких відповідач вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Заперечення мотивовані тим, що ч. 3 ст. 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703 8704 (загальною масою до 3,5 тон), 8711, згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобовязання про їх зворотнє вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Однак позивач письмове зобовязання про зворотнє вивезення автомобіля RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2, органу доходів і зборів не надавав, митні платежі не сплачував. Також відповідач зазначає, що відповідно до Додатку А до Конвенції про тимчасове ввезення підставою для тимчасового ввезення транспортних засобів є книжка CPD, яка являє собою міжнародний митний документ, що приймається як митна декларація і дозволяє ідентифікувати транспортні засоби та містить міжнародну чинну гарантію на покриття ввізного мита і податків. Однак Україна та Болгарія не входять до списку гарантів по книжці CPD. Книжка CPD у позивача відсутня. Крім того, згідно ст. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію у підрозділах Державтоінспекції. Таким чином, для користування транспортним засобом, ввезеним на митну територію України, необхідна реєстрація в підрозділах ДАІ України після його митного оформлення зі сплатою всіх належних платежів. Автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2, в органах ДАІ України не зареєстрований, оскільки має іноземну реєстрацію та у митному відношенні не оформлений, митна декларація для випуску у вільний обіг відсутні. Таким чином, ввезення даного транспортного засобу було здійснено фізичною особою з метою особистого користування в режимі «транзит». Також зазначає, що Запорізькою митницею ДФС позивач був викликаний повісткою на 12.05.2015 р. для надання пояснень щодо обставин ввезення автомобіля RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується повісткою та рекомендованим поштовим відправленням від 29.04.2015 р. № 887. Крім того, протокол про порушення митних правил було відправлено на адресу позивача 15.05.2015 р. рекомендованим поштовим відправленням № 320. Крім того, листом Запорізької митниці ДФС від 14.05.2015 р. № 95/12/08-70-26 позивача було проінформовано про його права, запропоновано надати пояснення та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи про порушення митних правил.

Також у запереченнях відповідач посилається на те, що транспортний засіб ввезено в митному режимі «транзит», тож норма ст. 103 МК України не може бути застосована.

В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, відповідно до яких, просить відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.06.2015 р. відповідачем винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0141/11200/15 (а.с. 37-38). Згідно даної постанови, 24.04.2015 р. до Запорізької митниці ДФС надійшов рапорт співробітників ВДАІ з обслуговування м. Запоріжжя ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до якого 24.04.2015 р. в м. Запоріжжя на вул. Гребельній співробітниками ДАІ було зупинено транспортний засіб RENAULT KANGOO, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_3 (а.с. 30-зворотня сторона). За даними, наявними в Програмно-інформаційному комплексі «Інспектор 2006» та базі даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи митних органів України, транспортний засіб RENAULT KANGOO, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, на митну територію України ввезено 30.11.2013 р. в зоні діяльності митного поста Гоптівка-Нехотєєвка Харківської митниці ДФС по смузі «Червоний коридор» в митному режимі «Транзит», з метою особистого користування(а.с. 33-зворотня сторона). Ст. 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, для автомобільного транспорту строк транзитного перевезення становить 10 діб. Громадянин ОСОБА_1 повинен був вивезти вищевказаний транспортний засіб в строк до 11.12.2013 р. Однак згідно бази даних ЄАІС, станом на 14.05.2015 р., транспортний засіб не вивезено за межі митної території України (а.с. 34-зворотня сторона). Як наслідок, громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 73552,41 грн.

Винесенню постанови передувало складання протоколу про порушення митних правил № 0141/11200/15 від 14.05.2015 р., яким встановлені вищезазначені обставини та визначено, що громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги та обмеження, встановлені розділом V МК України, тобто використовує товари стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги (а.с. 29-30). Сума несплачених митних платежів, згідно службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Запорізької митниці ДФС від 30.04.2015 р. № 08-70-25-19/560-ЕП, з урахуванням положень ст. 296 МК України, складає 24517,47 грн. (ввізне мито 907,21 грн., екологічний податок 19800,00 грн., ПДВ 3810,26 грн.) (а.с. 35-зворотня сторона).

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені статтями468-470,474,475,477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідност. 523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом положень ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Ст. 70 МК України встановлені види митних режимів. Відповідно до положень ст. 71 МК України встановлено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Судом встановлено, що при митному оформленні в зоні діяльності митного поста Гоптівка-Нехотєєвка Харківської митниці ДФС автомобіль був оформлений у режимі «Транзит», про що свідчить електронний витяг з Програмно-інформаційного комплексу «Інспектор 2006», наявний в матеріалах справи (а.с. 34-зворотня сторона). Позивачем дії зазначеного митного органу, щодо встановлення такого митного режиму, не оскаржувались. Дії Харківської митниці ДФС, щодо поміщення автомобіля в режим «Транзит», а не режим «Тимчасове ввезення», яка не є стороною у справі, судом не можуть бути оцінені на предмет їх відповідності законодавству, оскільки не є предметом оскарження у даній адміністративній справі. Разом з тим, судом враховано, що поміщення автомобіля в режим «Транзит» формально відповідає вимогам МК України.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати що при митному оформленні позивачу примусово був обраний вид митного режиму, оскільки матеріали справи не містять доказів примусу, а позивач не оскаржував дії митного органу в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобовязання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, усвідомлюючи що він не надав письмове зобовязання про зворотне вивезення автомобіля, не здійснив його письмове декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, позивач безпідставно вважає автомобіль таким, що ввезений в митному режимі «Тимчасове ввезення», оскільки відповідно до зазначеної вище статті не виконав відповідні митні вимоги. Отже, суд виходить з того, що автомобіль обґрунтовано поміщений в митний режим «Транзит», який обраний декларантом самостійно.

Посилання позивача на необхідність застосування Конвенції про тимчасове ввезення є необґрунтованими, оскільки не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, адже вони стосуються виключно митного режиму «Тимчасове ввезення».

Згідно із ч. 1ст. 90 МК України, транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

П. 1 ч. 1 ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлюються строки транзитних перевезень 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4ст. 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в діях позивача дійсно є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Згідно супровідного листа № 95/12/08-70-26 від 14.05.2015 р., рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 320, поданого 15.05.2015 р. на імя ОСОБА_1 і отриманого ним 27.05.2015 р., останньому засобами поштового звязку направлявся протокол про порушення митних правил від 14.05.2015 р. № 0141/11200/15, в якому зазначено, що розгляд справи відбудеться 09.06.2015 р. о 14 год. 40 хв. (а.с. 31-32).

Згідно супровідного листа № 114/12/08-70-26-02 від 10.06.2015 р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 607, поданого 11.06.2015 р. на імя ОСОБА_1 і отриманого ним 12.06.2015 р., останньому поштою направлялась оскаржувана постанова (а.с. 36-зворотня сторона).

За даних умов, посилання позивача на те, що його не було своєчасно сповіщено про місце і час розгляду справи не відповідають дійсним обставинам справи.

Дослідивши розрахунок митних платежів, який міститься в службовій записці № 08-70-25-19/560-ЕП від 30.04.2015 р. (а.с. 35-зворотня сторона), враховуючи, що позивач оскаржував порядок розрахунку, однак не оскаржував його змістовну частину розраховані суми, суд вважає його обґрунтованим, а застосовану в оскаржуваній постанові санкцію такою, що відповідає зазначеному розрахунку. Суд враховує, що будучи обізнаним про факт складання протоколу, розраховані суми митних платежів, які в ньому містяться, ОСОБА_1 ухилився від явки до митного органу, тим самим на власний розсуд розпорядився своїми правами у справі про адміністративне правопорушення, у тому числі й щодо даного розрахунку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що постанова № 0141/112000/15 від 09.06.2015 року винесена заступником начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладення адміністративного стягнення, на законних підставах, правомочною особою, з урахуванням наявних фактичних обставин та доказів у адміністративній справі, вчинене правопорушення кваліфіковано правильно, провадження у справі відповідачем проведено обєктивно і повно, адміністративне стягнення накладене з дотриманням вимог чинного законодавства. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем обгрунтовано правомірність оскаржуваного рішення, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6,11,12,69-71,86,158-163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС, про скасування постанови заступника начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 про порушення митних правил відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя Р.В. Мінгазов