Справа № 804/11640/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 рокусправа АДРЕСА_1 804/11640/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної реєстраційної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року у справі №804/11640/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України (далі - відповідач-1), державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 (далі - відповідач-2) згідно з яким просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 06 грудня 2013 року №8759697 та зобов'язати відповідача-1 зареєструвати за позивачем право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяви від 19.11.2013 року №4047074 та доданих до неї документів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з метою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке виникло на підставі рішення суду, звернулась до Державної реєстраційної служби України, проте рішенням державного реєстратора їй відмовлено у задоволенні заяви про реєстрацію прав власності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідно до пункту 42 Порядку від 17 жовтня 2013 року №868 надання технічного паспорту для проведення державної реєстрації виникнення права власності було необов'язкове, оскільки резолютивна частина судового рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2013 року містить відомості про технічні характеристики об'єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 111 другого корпусу будинку АДРЕСА_1

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач-1 оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що посилання суду на пункт 42 Порядку від 17 жовтня 2013 року №868 щодо необов'язковості надання технічного паспорту є необґрунтованим, оскільки вказаний порядок почав діяти з 12.02.2014 року, а рішення відповідачем-2 прийнято 06.12.2013 року. Також в доводах апеляційної скарги відповідач-1 вказує на те, що у Державної реєстраційної служби України відсутні повноваження щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача-1 який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 10 жовтня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі №0417/5183/2012 (№2/202/154/2013) прийнято рішення, яким за ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, літ. А-9, загальною площею - 32,0 кв.м, жилою - 16,9 кв.м., допоміжною площею - 13,0 кв.м., у складі: коридор - 4,8 кв.м, санвузол - 2,5 кв.м, кухня - 5,7 кв.м, житлова - 16,9 кв.м., лоджія - 2,1 кв.м. (а.с.6).

З метою державної реєстрації на означене нерухоме майно позивач звернувся до Державної реєстраційної служби України із пакетом документів та заявою за реєстраційним номером №4047074.

06 грудня 2013 року державним реєстратором Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5. було прийнято рішення №8759697 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с.10).

Законність рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5. від 06 грудня 2013 року №8759697 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вичерпний перелік підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як вбачається зі змісту рішення відповідача-2 №8759697, підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень стало те, що подані позивачем документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: поданий технічний паспорт складено з порушенням вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127 (із змінами), зокрема: абзацу третього пункту 3.1, відповідно якого, під заповненою з результатами обстеження таблицею про технічний опис (характеристику) або опис конструктивних елементів зазначається: «Обстеження здійснив, посада, прізвище, ініціали працівника суб'єкта господарювання, який безпосередньо проводив обстеження та оцінку технічного стану конструкцій».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Тобто, вищезазначеною нормою надано право державному реєстратору відмовляти у державній реєстрації прав та їх обтяжень у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, тобто Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Враховуючи те, що поданий позивачем технічний паспорт не містить відомостей, що свідчать про невідповідність його вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також те, що відсутність в ньому запису «Обстеження здійснив, посада, прізвище, ініціали працівника суб'єкта господарювання, який безпосередньо проводив обстеження та оцінку технічного стану конструкцій» не впливає на встановлення відповідності заявлених прав документам, що їх посвідчують, відповідач-2 неправомірно прийняв рішення про відмову позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Щодо заявлених позовних вимог про зобов'язання Державної реєстраційної служби України зареєструвати за позивачем право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяви від 19.11.2013 року №4047074 та доданих до неї документів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що систему органів державної реєстрації прав становлять:

Міністерство юстиції України;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав;

органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 9 «Положення про Державну реєстраційну службу України», затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 АДРЕСА_1 401, Укрдержреєстр у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України та доручень Міністра юстиції України видає накази організаційно-розпорядчого характеру, які підписує Голова Укрдержреєстру.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до компетенції органу державної реєстрації прав (тобто, реєстраційної служби відповідного управління юстиції), належить: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; забезпечення ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав); надання інформації про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечення обліку безхазяйного нерухомого майна; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 (чинного на час виникнення спірних відносин) та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 АДРЕСА_1 868 (чинного на теперішній час), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять органи державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Таким чином у Укрдержреєстру відсутні повноваження щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

Враховуючи те, що у Державної реєстраційної служби України відсутні повноваження щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, суд першої інстанції помилково зазначив у резолютивній частині свого рішення про зобов'язання Державної реєстраційної служби України зареєструвати за позивачем право власності на квартиру.

При цьому, враховуючи те, що наказом від 19 травня 2014 року ОСОБА_5 звільнено із займаної посади (а.с. 46) суд апеляційної інстанції не має можливості виправити таку помилку шляхом зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року у справі №804/11640/14 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 від 06 грудня 2013 року №8759697.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 18 серпня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.А. Шальєва