Справа № 2а-15/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 р. Справа № 25571/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області на постанову Турківського районного суду Львівської області від 28.02.2011р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області про стягнення невиплаченої допомоги дитині війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

17.02.2011р. позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила поновити строк звернення до суду за період з 01.01.2006року до 31.12.2007року, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області нарахувати на користь позивача доплату до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2006 2007 роки в сумі 2733гривні 30копійок і за 9 місяців 2008року 866грн.70коп. (всього 3600грн.).

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 28.02.2011р. заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача. Зобовязано провести перерахунок і виплату пенсії позивачці з врахуванням її права на підвищення пенсії, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 17.08.2010року по 17.02.2011року з врахуванням ст.28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постанова допущена до негайного виконання.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову по справі про відмову в позові.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Також не враховано, що управління виплачує тільки ті кошти, які надходять на його рахунок, і іншого фінансування не має.

Встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може використовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дітей війни, а тому має право на встановлене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав:

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів ч.2 ст.99 КАС України.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала ст.100 цього Кодексу (в попередній редакції).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, а саме 17.02.2011р., в той час коли позовні вимоги сторони по вересень 2008р. включно та відсутність поважних причин для поновлення пропущеного строку звернення до суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що слід відмовити в поновленні строку звернення до суду та позовні вимоги залишити без розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з постановленням ухвали про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.4 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ст.205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області задоволити частково.

Постанову Турківського районного суду Львівської області від 28.02.2011р. скасувати та постановити ухвалу, якою відмовити в поновленні строку звернення до суду та залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області про стягнення невиплаченої допомоги дитині війни.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: В.М.Багрій

ОСОБА_2