Справа № 2-а-9620/11
Суддя: Шинкар А. О.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-9620/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2011 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Шинкар А.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з названим позовом посилаючись на те, що має правовий статус інваліда війни I групи і відповідно до ст. 13 Закону України № 488/95-ВР від 22.12.1995 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому, як інваліду війни І групи повинна підвищуватися пенсія в розмірі 400 % мінімальної пенсії за віком. Проте відповідач нараховує підвищення до пенсії в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України 2939-ІУ від 05.10.2005 року «Про внесення змін до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до Головного управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням підвищення згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак отримав відмову в задоволенні своїх вимог, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати такі дії відповідача неправомірними та зобов'язати його провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії як інваліду війни у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 400% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10.02.2011 року.

Відповідач, в наданих до суду письмових запереченнях, позов не визнав, посилаючись на те, що Конституційний суд України не приймав рішення щодо неконституційності положень ст.13 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», змінених Законом № 2939 - IV від 05.10.2005 року, тому положення вказаної статті є чинними саме в цій редакції.

Вивчивши та дослідивши матеріати справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус інваліда війни I групи, в зв'язку з чим має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як встановлено у п. 27 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла до 01.01.2006 року, інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.3 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05 жовтня 2005 року N 2939-ІУ, який набрав чинності з 01.01.2006 року, статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в наступній редакції: "Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод, людини є головним обов'язком держави.

Ст. 8 Конституції встановлює, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки позивач є інвалідом війни II групи, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема, право на отримання відповідного розміру пенсії.

Наділивши зазначеною соціальною гарантією інвалідів війни, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що є чинною на даний час, права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний суд неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року за № 8-рп/2005, визначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права.

Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики, пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії інвалідам війни суд приходить до наступних висновків.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Таким чином, при визначенні розміру пенсії відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Беручи до уваги вищенаведене, суд зобов'язує Головне управління ПФУ провести перерахунок підвищення до пенсії позивача, виходячи з розміру 400 % мінімальної пенсії за віком, відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до внесення змін Законом N 2939-ІУ від 5 жовтня 2005 року та провести виплату відповідно до проведеного перерахунку з врахуванням вже проведених виплат, починаючи з 10.02.2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 22, 64, 152 Конституції України, ст.т.2, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005, від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 та від 22.05.2008 р. №10-рп/2008. Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 99, 100, 183-2 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії як інваліду війни І групи в розмірі 400% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести ОСОБА_1 з 10 лютого 2011 року перерахунок підвищення до пенсії, відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», із розрахунку 400% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплатити йому недоплачену суму пенсії з урахуванням вже проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Шинкар А.О.