Справа № 754/7305/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/7305/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Саламон О.Б.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових: умовах за Списком № 2 з 11.03.2013 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року позов задоволено частково, визнано дії Управління Пенсійного Фонду України Деснянському районі м. Києва щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 протиправними, зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України Деснянському районі м. Києва призначити пенсію за віком по списку № 2 ОСОБА_2 з 08.04.2015.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював на ПАТ «Київський склотарний завод» на посадах оператора склоформувальних машин та налагоджувальника склоробних автоматів і напівавтоматів. Дані професії передбачені Списком № 2, затвердженим Постановою КМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 та дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

11.03.2013 позивач звернувся до Пенсійного фонду у Деснянському районі м. Києва з заявою про призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підтвердження факту пільгової роботи у вказаний період були надані, зокрема, пільгова довідка № 01-351 від 22.11.2012.

08.04.2015 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на те, що пільгова довідка № 01-351 від 22.11.2012 не містить характеру виконуваних робіт, неповне посилання на постанову КМ СРСР від 26.01.1991 № 10, в копії наказу про результати атестації робочих місць допущено виправлення року реєстрації даного наказу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.09.2014 зобов'язано ПАТ «Київський склотарний завод» видати позивачу уточнюючу довідку за формою, визначеною додатком № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993. На виконання вказаного рішення, ПАТ «Київський склотарний завод» видано довідку № 01-1078 від 10.11.2014.

27.04.2015 позивач повторно звернувся з заявою про призначення пенсії, однак листом-відповіддю № 3457/06-1 від 30.04.2015 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що пільгова довідка підтверджується первинними документами, однак позивачем не було надано жодного документа, який підтверджує роботу в шкідливих умовах праці, в наданій копії наказу про результати атестації робочих місць допущено виправлення року реєстрації даного наказу.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця основної роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має загальний стаж роботи 39 років та 10 місяців 1 день, з них 16 років, 11 місяців та 22 дні стажу роботи на посаді у шкідливих умовах, що передбачена Списком № 2, затвердженим Постановою КМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Разом з цим, згідно з вимогами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів у ній, затвердженого Постановою КМ України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 зазначеного порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Згідно з записами трудової книжки позивача вбачається, що він дійсно працював на ПАТ «Київський склотарний завод» на посадах, що передбачені Списком №2 (а.с. 10-12). Наведене також підтверджується довідкою № 01-1078 від 10.11.2014 (а.с. 13).

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Наведена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, що викладена в постанові від 17.03.2015 по справі №21-585а14.

На підтвердження атестації робочого місця позивачем надані накази про результати атестації робочих місць (а.с. 17-24), які відповідач відмовився прийняти у зв'язку з наявністю виправлення дати прийняття в наказі №198 від 29.12.1993.

З метою видачі належно оформленого наказу, позивач звернувся до суду, однак рішенням Оболонського районного суду м. Києва від позивачу було відмовлено у видачі наказу про результат атестації робочих місць, так як вказане питання є виключно компетенцією ПАТ «Київський склотарний завод».

Разом з тим, колегія суддів вважає, що наведений недолік наказу №198 від 29.12.1993 не може свідчити про відсутність атестації робочих місць, а тому посилання відповідача на вказану обставину як на підставу відмови є необґрунтованим.

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач має всі необхідні законодавчо встановлені підстави для призначення пенсії на пільгових умовах.

Разом з тим, суд першої інстанції, визнаючи право позивача на призначення пенсії, помилково зобов'язав відповідача призначити таку пенсію з 08.04.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що позивач вперше звернувся до відповідача про призначення пенсії 11.03.2013 та отримав відмову 08.04.2013, то для призначення пенсії з 11.03.2013 шестимісячний строк на звернення до суду позивачем пропущено.

Вдруге ОСОБА_2 звернувся про призначення пенсії до відповідача 27.04.2015, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме із зазначеної дати.

Частиною 1 ст. 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 2 названої статті, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне в частині зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України Деснянському районі м. Києва призначити пенсію за віком по списку № 2 ОСОБА_2 з 08.04.2015 по 26.04.2015 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в цій частині залишити без розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року в частині зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України Деснянському районі м. Києва призначити пенсію за віком по списку № 2 ОСОБА_2 з 08.04.2015 по 26.04.2015 скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.