Справа № 2а-5078/09/2370
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2010-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року справа № 2а-5078/09/2370

16 год. 45 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

при секретарі: Бондар Т.П.,

за участю:

представника позивача: Дмитренко О С. - за довіреністю;

представників відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - за довіреностями;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Дніпровської конференції Церкви Адвентистів сьомого дня про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулося Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, в якій просить стягнути з Дніпровської конференції Церкви Адвентистів сьомого дня адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця інвалідами у 2008 році в сумі 19559 грн. 10 коп. та пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій в сумі 1144 грн. 65 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на норми Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", Закон України «Про зайнятість населення», наказ ДПА «Про затвердження Порядку визначення структури ознаки неприбуткових установ (організацій) тощо.

Відповідач в заперечені на позов та його представники в судовому засідання проти задоволення позову заперечили повністю, вважаючи його безпідставним та таким, що порушує норми Господарського кодексу України, Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», норми законів на які посилається позивач, зокрема стверджуючи: що відповідач не здійснює господарську діяльність, з огляду на визначення господарської діяльності наведеної ч. 1 ст. З ГК України, а тому до відповідача не можливо застосувати адміністративно-господарські санкції; що відповідач не є субєктом господарювання з огляду на визначення поняття «субєкт господарювання», що закріпленні нормами того ж ГК України; що відповідач не отримує прибуток, так як здійснює проповідницько-виховну діяльність по поширенню християнських духовних цінностей за рахунок пожертвувань, добровільних десятин та інших дарів.

Крім того, як стверджує відповідач, організація якого складається виключно з осіб віруючих та пастирів як духовних лідерів, і тому працевлаштувати інваліда неможливо оскільки це суперечить релігійним переконанням церкви.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Спеціальний закон, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-ХІІ (далі - «Закон № 875-ХІІ»).

Крім того, Закон який визначає правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальної гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю є Закон України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року №803-ХІІ (далі - «Закон №803-ХІІ»).

Відповідно до Статуту відповідача, їх організація складається виключно з віруючих, при цьому репрезентує церкву відповідний виконавчий комітет, який є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку, розрахунковий та інші рахунки в банківських установах, від свого імені набуває майнових та особистих немайнових прав і здійснює по них обовязки. При цьому членами виконавчого комітету відповідача є особи, які займають певні посади та відповідно до затвердженого штатного розкладу місячних ставок, посадові особи отримують заробітну плату, отже є найманими працівниками. Приймаючи до уваги, що відповідач використовує найману працю, на нього розповсюджуються вимоги Закону №875-ХІІ та Закону №803-ХІІ.

Частиною 2 ст. 18 Закону № 875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. При цьому, ч. 2 ст. 19 Закону № 875-ХІІ зобовязує підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, самостійно розраховувати кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 цієї статті та забезпечувати працевлаштування інвалідів.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства про порядок атестації та створення робочих місць інвалідів на підприємстві працевлаштування інвалідів може здійснюватись центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів лише за наявності отриманої від підприємства інформації про проведену у встановленому порядку атестацію необхідної кількості робочих місць інвалідів на цьому підприємстві відповідно до вимог нормативу, а також про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону № 803-Х1І підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням, як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів та про працівників, які працюють неповний робочий день (тиждень), якщо це не передбачено трудовим договором, або не працюють у зв'язку з простоєм виробництва з незалежних від них причин, і в десятиденний строк - про всіх прийнятих працівників у порядку, встановленому законодавством.

Для реалізації вказаного обовязку, наказом Державного комітету статистики № 244 від 06.07.1998 року затверджена норма статистичної звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад)», яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості.

В свою чергу відповідач не звітував про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для такої категорії громадян, як інваліди.

Крім того, згідно Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 р. «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», (далі - «Порядок») відповідач зобовязаний щороку до 1 березня подавати відділенню Фонду інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи виписки з протоколу річної наради виконавчого комітету відповідача та звіту по зайнятість і працевлаштування інвалідів, протягом 2008 року останній використовував працю 66 найманих працівників, при цьому в графі з кодом 03 звіту взагалі проставив прочерк.

В такому разі, за загальними нормами та в силу ч. 1 ст. 20 Закону України № 875-ХІІ, відповідач зобовязаний сплатити відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за 2008 рік.

Також, п. 2 Порядку визначений строк сплати адміністративно-господарських санкцій, до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій ч. 2 ст. 20 Закону № 875-ХІІ передбачено нарахування пені в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

В той же час, відповідно до ч. З ст. 20 Закону № 875-ХІІ сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до копії довідки з ЄДРПОУ відповідач є релігійною організацією. Таким чином, відповідач є неприбутковою організацією за ознаками, визначеними підпунктом "е" підпункту 7.11.1 пункту 7.11 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

В свою чергу, організація вважається неприбутковою, якщо їй присвоєно певний код неприбутковості, відповідно до Порядку визначення структури ознаки неприбуткових установ (організацій), затвердженого наказом ДПА України від 03.07.2000 року №355, і вона входить до Реєстру неприбуткових організацій на підставі положення про Реєстр неприбуткових організацій та установ, затвердженого наказом ДПА України від 11.07.1997 року №232. Підтвердженням включення неприбуткових організацій до реєстру є відповідне рішення податкового органу.

З довідки ДПІ в м. Черкаси де перебуває на обліку відповідач від 28.12.2009 року №29807/15-117, отриманої на запит суду, вбачається, що Дніпровська конференція Церкви Адвентистів сьомого дня включена до Реєстру неприбуткових установ й організацій 16.06.2000 року рішенням №663/15-133 з ознакою неприбутковості « 0013».

Враховуючи викладене, ч. З ст. 20 Закону № 875-ХІІ звільняє релігійні організації від сплати адміністративно-господарських санкцій у разі незабезпечення ними виконання встановленого законодавством нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 17, 86, 159, 162, 163, 186, 254 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови з дня складення та підписання її повного тексту. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26 січня 2010 року.

Суддя В.В. Гаращенко