Справа № 2а-5535/10/2370
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ КУРАЇНИ

21 грудня 2010 року Справа № 2а-5535/10/2370

14 год. 55 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

при секретарі Бондар Т.П.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 особисто;

представника позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

представника відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Звенигородському районі Черкаської області про часткове скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Звенигородському районі Черкаської області про часткове скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач стверджує, що йому рішенням від 04 листопада 2010 року №/3 незаконно донарахувано податку на додану вартість по взаємовідносинах з ДП «Київпассервіс»щодо продажу послуг з пасажироперевезення на загальну суму 3946 грн. та відповідно незаконно застосовано штрафну санкцію в розмірі 50% від суми донарахованого податку 1973 грн.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що висновок ревізора викладений в акті документальної перевірки, відповідно до якого позивач не в повному обсязі відносив суми ПДВ до податкового зобов'язання, з операцій по продажу послуг з пасажироперевезення отриманих від пасажирів у відносинах з ДП «Київпассервіс», не відповідає дійсності по причині включення сум коштів по факту наданих послуг у кожному звітному періоді, не залежно від того надійшли ці кошти позивачу чи ні, відносилися останнім до складу податкового зобов'язання з податку на додану вартість цього звітного періоду.

Щодо часткового скасування податкового повідомлення-рішення, позивач пояснив, що вже в ході оскаржень в адміністративному порядку первинного рішення відповідача яке прийняте на підставі акту від 15.04.2010 року та перевірки фінансових документів встановив факт надходження на власний розрахунковий рахунок коштів, отриманих за надані автопослуги по замовленню до підписання акту виконаних робіт, тобто розрахунок за послуги здійснено було клієнтом раніше ніж обумовлено договором, таким чином дійсно не вчасно відніс суми ПДВ до податкового зобов'язання. Крім того, позивач звертає увагу, що дане порушення виявлене ним самим, а не ревізором під час перевірки, і позивач взяв зобовязання сплатити податок.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав письмові заперечення, зокрема, в яких зазначив, що за правилами надання послуг з пасажирських перевезень визначених Постановою КМУ № 176 від 18.02.1997 року «Про затвердження правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту». Відповідно до п.п. 2, 10, ч. 2 вказаної Постанови квиток на проїзд - документ установленої форми, який підтверджує факт укладення договору перевезений, вартість проїзду - сума, за якою автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник здійснює перевезення, що включає вартість за тарифом, страховий платіж та податок на додану вартість. Таким чином при здійсненні у сфері пасажирських перевезень, у відповідності підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», першою подією є факт або реалізації квитка на проїзд, або надходження коштів за надані послуги.

Крім того, встановивши обставини справи, відповідачем подано доповнення до заперечення зазначивши, що при дослідженні актів виконаних робіт та податкових декларацій з податку на додану вартість встановлено порушення позивачем визначення бази оподаткування з ПДВ, з причини не включення сум винагороди, сплаченої позивачем станціям ВАТ «Черкаське ОПАС»та ДП «Київпассервіс»за надані послуги з продажу квитків, тому наведене не спростовує факт відсутності порушення щодо ведення позивачем податкового обліку з податку на додану вартість.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області 28.09.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та з 21.06.2005 року перебуває на обліку як платник податку на додану вартість у державній податковій інспекції у Звенигородському районі Черкаської області, свідоцтво №85003627.

Відповідно до ліцензії надає послуги з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У відповідності до ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (далі-Закон № 509-ХІІ) з 29 березня 2010 року розпочато проведення документальної планової виїзної перевірки приватного підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 31.12.2009 року, проте на підставі поданої позивачем заяви перевірка проводилась в приміщенні ДПІ у Звенигородському районі.

За результатами перевірки складено акт від 15.04.2010 року № 176/17-013/НОМЕР_1, яким зроблено висновок, зокрема, що відповідачем занижено податок на додану вартість у період, що перевіряється на загальну суму 13949 грн.

Розглянувши матеріали перевірки ДПІ в у Звенигородському районі Черкаської області, прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.04.2010 року №/0 про визначення податкового зобовязання з ПДВ в тому числі 13949 грн. основного платежу та 6974 грн. 50 коп. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до податкової інспекції скаргу від 07.05.2010 року.

Зазначена скарга 28.05.2010 року розглянута ДПІ у Звенигородському районі та залишена без задоволення, а оскаржуване повідомлення рішення без змін.

За результатами розгляду первинної скарги 12.06.2010 року позивачем отримано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Звенигородському районі від 28.05.2010 року №/1 на суму 20923 грн. 50 коп., яке оскаржено позивачем в адміністративному порядку, скарга від 17.06.2010 року, до ДПА в Черкаській області. Зазначена скарга була розглянута ДПА в Черкаській області 19.08.2010 року та задоволена частково - податкове повідомлення-рішення від 28.05.2010 року №/1 скасовано в сумі 13468 грн. 50 коп.

03.09.2010 року рішення ДПА в Черкаській області про результати розгляду повторної скарги від 19.08.2010 року №17870/25-010 оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової адміністрації України. Зазначена скарга була розглянута Державною податковою адміністрацією України 29.10.2010 року, але скаргу залишено без задоволення.

В частині нарахування податкового зобовязання з ПДВ позивач частково не погоджується надавши пояснення, що протягом перевіряємого періоду останній здійснював пасажирські перевезення за маршрутами Звенигородка-Київ та Звенигородка-Черкаси. Послуги пов'язані з відправленням і прибуттям пасажирів (реалізація проїзних квитків) по маршрутах, згідно укладених договорів, надавали ВАТ „Черкаське ОПАС" та ДП „Київпассервіс". За результатами роботи за місяць позивач отримував від ВАТ „Черкаське ОПАС" та ДП „Київпассервіс" акти виконаних робіт та акти звірки взаємних розрахунків по перевезенню пасажирів і багажу, на підставі яких визначав податкове зобов'язання з податку на додану вартість.

Розрахунки за реалізовані проїзні квитки по перевезенню пасажирів і багажу ДП „Київпассервіс" та ВАТ „Черкаське ОПАС" проводили в безготівковій і готівковій формі відповідно. Зазначені кошти надходили частинами 3-5 раз на місяць і як правило з запізненням, тобто на кожне перше число звітного місяця в ДП „Київпассервіс" та ВАТ „Черкаське ОПАС" перед ПП ОСОБА_1 мало кредиторську заборгованість і таким чином у позивача першою подією при визначенні податкового зобов'язання є дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку, і не залежно від того надходили кошти позивачу чи ні, відносилися останнім до складу податкового зобов'язання з податку на додану вартість, а отже наведені в акті перевірки відомості не відповідають фактичним даним і відповідно висновок складений на його основі не відповідає дійсності та є незаконним.

Дослідивши акт проведення документальної планової виїзної перевірки приватного підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 31.12.2009 року від 15.04.2010 року № 176/17-013/НОМЕР_1, суд звертає увагу, що нормативним актом, яким затверджений порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства є наказ Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 р. № 327 (далі Порядок № 327).

Порядок №327 розроблено відповідно до вимог Закону України "Про державну податкову службу в Україні" з метою застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб'єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами.

В свою чергу, посадові особи органів державної податкової служби зобовязані при проведенні перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснювати аналіз фінансово-господарської діяльності платника податків шляхом вивчення первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, проведення перевірок з питань правових відносин, вивчення технологічного процесу виробництва, залучення до перевірок відповідних експертів тощо.

За результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності платника податків оформляється акт, а за відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства довідка.

Акт перевірки передбачає опис проведеної перевірки щодо задекларованих показників у розрізі рядків декларацій (звітів, розрахунків) і відображення в акті перевірки інформації лише щодо перевірених показників і використаних документів.

Крім того, відповідно до пунктів 2.3.4 порядку №327 в акті перевірки не допускається відображення необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень, які не мають підтверджених доказів.

Також, суд звертає увагу, що документальна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків за звичай проводиться за місцезнаходженням суб'єкта підприємництва та/або за місцем здійснення підприємницької діяльності, щодо якого проводиться така перевірка, або ж така перевірка може проводитися у приміщенні податкового органу за бажанням платника податків.

Згідно поданої позивачем заяви від 29.03.2010 року з причини відсутності офісного приміщення та на підставі наданих документів обліку результатів підприємницької діяльності перевірка проводилась в приміщенні ДПІ у Звенигородському районі.

В такому разі, перед початком проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків у приміщенні податкового органу, особа відповідальна за проведення перевірки, зобов'язана прийняти надані суб'єктом підприємницької діяльності документи, пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності за період, що перевіряється. Зазначені документи приймаються за описом, складеним платником податків за власним бажанням.

Опис наданих для перевірки документів складається у двох примірниках особисто суб'єктом підприємницької діяльності в присутності посадової особи, відповідальної за проведення перевірки. В описі в обов'язковому порядку зазначається кожний переданий документ із зазначенням його найменування, номера та дати видачі. У разі наявності значної кількості однотипних документів, наприклад, накладних на придбання товару, в описі допускається запис із зазначенням назви однотипних документів (накладна), їх кількість, за який період діяльності вони надані та кількість аркушів.

У кінці опису суб'єктом підприємницької діяльності повинно бути зазначено, що для проведення перевірки документи надані в повному обсязі, інші документи, пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності, відсутні.

Посадова особа, що здійснює перевірку, ознайомившись із наданими для перевірки документами, перевіривши їх наявність за описом, робить у ньому запис про прийняття для проведення документальної перевірки документів, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності, зазначає дату їх прийняття та ставить особистий підпис.

Один примірник опису додається до матеріалів перевірки, а інший - залишається у платника податків.

Після закінчення перевірки посадова особа, відповідальна за проведення перевірки, повертає платнику податків документи за описом. Платник податків на першому примірнику опису, що додається до акта перевірки, вчиняє запис: «Документи після завершення проведення перевірки отримав у повному обсязі», зазначає дату їх отримання та ставить особистий підпис.

В той же час, з наданого відповідачем опису документів отриманих при проведенні перевірки позивача не можливо чітко встановити, які саме документи надані останнім та в якій кількості.

За змістом п 2.4.1 акту від 15.04.2010 року № 176/17-013/НОМЕР_1 «податкові зобовязання податок на додану вартість»зазначено лише, що перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 01.07.2007 року по 31.12.2009 року встановлено їх заниження на загальну суму 4279 грн., в тому числі за 6 місяців 2007 року на 1628 грн., за 2008 рік на 1050 грн., за 2009 рік на 1601 грн.

До податкового зобов'язання підприємець відносив не в повному обсязі суми ПДВ,

отримані від покупців внаслідок здійснення операцій з продажу послуг з

пасажироперевезення та автопослуг за замовленнями.

Відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.3 порядку №327 акт перевірки повинен містити відомості за кожним відображеним фактом порушення податкового законодавства з висвітленням показників, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю. У разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

В той же час, в ході оскарження прийнятого податкового повідомлення-рішення позивачем в адміністративному порядку відповідач в листі від 26.04.2010 року №4277/17-013 зазначає, що вже в ході розгляду заперечення встановлено заниження позивачем податку на додану вартість в тому числі за III квартал 2007 року - 1570 грн., IV квартал 2007 року 58 грн., І квартал 2008 року -113 грн., III квартал 2008 року - 182 грн., жовтень 2008 року - 325 грн., листопад 2008 року - 97 грн., лютий 2009 року - 268 грн., березень 2009 року - 171 грн., квітень 2009 року - 130 грн., липень 2009 року - 458 грн., вересень 2009 року - 401 грн., листопад 2009 року - 173 грн.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що суми податкового зобовязання по ПДВ позивача за період з 01.07.2007 року по 31.12.2009 року, також мають значне відхилення між сумами вказаних в акті, сумами встановлених в ході розгляду скарги позивача та наданих до матеріалів справи доказів.

В свою чергу, відповідач не надав пояснення щодо причини такого відхилення та чому ревізор, проводячи перевірку, прийшов до такого висновку, проте в ході підготовки до розгляду справи прийшов до висновку, що позивач не включав сум винагороди, сплаченої позивачем станціям ВАТ «Черкаське ОПАС»та ДП «Київпассервіс»за надані послуги з продажу квитків, при цьому надав відповідний розрахунок заборгованості, а тому вважає, що порушення позивачем податкового законодавства все ж таки знайшло своє підтвердження.

Суд звертає увагу, на те, що відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Насамкінець, суд зазначає, що платники податку на додану вартість, об'єкти, бази та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені Законом України «Про податок на додану вартість»від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР (далі «Закон № 168/97-ВР»).

Згідно з п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 6 Закону № 168/97-ВР - об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Відповідно до п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону № 168/97-ВР - датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів робіт (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Судом встановлено, що позивач дату формування зобовязання по ПДВ визначав за датою оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку, а не фактичного надходження коштів, на що звертав увагу відповідач.

Також, судом встановлено, що відповідно до договору про діяльність, повязану з обслуговуванням пасажирів автомобільним транспортом від 16.05.2008 року, укладеного між позивачем та ДП «Київпассервіс», взаєморозрахунки проводяться в такому порядку, зокрема, ДП «Київпассервіс»від реалізації квитків за проїзд та квитків за перевезення багажу по відомостях касової продажі (форма 20-АСС) перераховує по мірі надходження відомостей грошові кошти позивачу, у разі, якщо позивач являється платником ПДВ 90% від виручки, одержаних від реалізації квитків (без врахування страхового та автостанційного зборів). Позивач щомісячно проводить звірку проведених взаєморозрахунків згідно з направленими ДП «Київпассервіс»реєстром касових відомостей та акту, один примірник якого за результатами звірки повертається на адресу ДП «Київпассервіс».

Таким чином, посилання відповідача на те, що в базу оподаткування позивача не включено сум винагороди в розмірі 10%, сплаченої позивачем станціям за надані послуги з продажу квитків суд оцінює критично, оскільки така винагорода не є прибутком позивача, що підлягає оподаткуванню.

Отже, з огляду на викладені вище обставини та норми наведеного законодавства, суд прийшов до висновку, що покладені в основу прийняття спірного податкового рішення висновки здійсненні з порушенням норм податкового законодавства, обставини щодо виявлених порушень, викладених в акті перевірки, не мають документального підтвердження та суперечать наявним матеріалам справи, отже податкове повідомлення-рішення від 04 листопада 2010 року №/3 підлягає скасуванню в повному обсязі, як таке, що прийняте на підставі невідповідного акту перевірки, а тому вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 17, 86, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення - рішення державної податкової інспекції у Звенигородському районі Черкаської області від 04.11.2010 року №/3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текс постанови виготовлено та підписано 28 грудня 2010 року.

Суддя В.В. Гаращенко