Справа № 2а/2370/4733/2011
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року Справа № 2а/2370/4733/2011

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

при секретарі Бондар Т.П.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 особисто;

представника позивача: ОСОБА_2 адвокат за ордером;

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 за довіреностями;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області про скасування наказів про звільнення, зобовязати поновити на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та витрат, понесених на оплату правової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області та просить суд:

- скасувати накази Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки;

- зобовязати Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на посаді;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 2680 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.03.2011 року по 31.05.2011 року, моральну шкоду у сумі 20000 грн., грошову компенсацію за невикористану відпустку та витрати понесені на оплату правової допомоги.

22 червня 2011 року позивач подав заяву про зміну позовних вимог, викладених у п. 2 прохальної частини позовної заяви та просить суд зобовязати Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області з обслуговуванням дозвільного центру Золотоніської міської ради, дозвільного центру Золотоніської районної державної адміністрації, дозвільного центру Драбівської районної державної адміністрації, дозвільного центру Чорнобаївської районної державної адміністрації.

Позивач вважає, що його звільнено з роботи незаконно, в наказі про звільнення не вказано в чому полягає порушення присяги, чим це виявлено та якими доказами підтверджується, позивач сумлінно відносився до виконання своїх обовязків та на час прийняття наказу не мав діючих дисциплінарних стягнень, в день звільнення з посади позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності, більше того, пербуваючи на лікарняному на посаду позивача вже було призначено іншу особу, що підтверджує заздалегідь сплановані незаконні дії керівництва по звільненню, враховуючи незаконне звільнення, позивач стверджує, що має право на отримання середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, а також на відшкодування моральної шкоди.

Позивач та його представник в судовому засіданні з підстав, зазначених в позовній заяві та в уточненні до неї, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представники посилаючись на численні порушення позивачем чинного законодавства, а також невиконання посадових обовязків, проти позову заперечували, зазначаючи, що орган, який приймає рішення про припинення трудових відносин, самостійно робить висновок про обставини та достатність доказів, які свідчать про порушення державним службовцем складеної ним присяги. Також зазначали, що позивача звільнено не під час перебування останнього на лікарняному, оскільки в оскарженому наказі зазначено, що датою звільнення позивача вважати настуний робочий день після закінчення тимчасової втрати працездатності. Крім того, посади на яку позивач намагається поновитися не передбачено штатним розписом відповідача. При звільнені з позивачем проведений повний розрахунок, в т.ч. виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку. Також позивачем не надано доказів понесення ним моральної шкоди та доказів причинно-наслідкового звязку між такою шкодою та діями відповідача, а витрати понесенні на оплату правої допомоги є значно завищенні ніж передбачено чинним законодавством.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представників відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

ОСОБА_5 відповідно до наказу №122-о від 18.12.2003 року призначений на посаду начальника-старшого державного інспектора екологічної інспекції в Золотоніському районі за підсумками проведеного конкурсу.

Наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 26 січня 2011 року №9-о ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки за порушення присяги державного службовця з посиланням на п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до п. 2 наказу від 26 січня 2011 року №9-о в звязку з захворюванням датою звільнення ОСОБА_1 вважати наступний робочий день, після закінчення тимчасової втрати працездатності.

Крім того, за наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 31 березня 2011 року №25-о на виконання наказу від 26 січня 2011 року №9-о датою звільнення ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки вважати 31.03.2011 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про державну службу»крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі:

1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону);

2) недотримання повязаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 цього Закону;

3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону);

4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону);

5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону);

6) відмови державного службовця від прийняття або порушення присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону;

7) неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 цього Закону.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну службу»громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обовязки».

Державний службовець підписує текст присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття присяги робиться запис у трудовій книжці.

Аналізуючи норми Закону України «Про державну службу»суд дійшов висновку, що питання встановлення факту порушення державним службовцем присяги не врегульоване.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що компетентний орган, самостійно робить висновок про обставини та достатність доказів, які свідчать про порушення державним службовцем присяги, разом з тим, вважає, що такий висновок про порушення присяги має бути обґрунтованим та підтверджуватися належними доказами.

Виходячи зі змісту присяги державного службовця, встановленого статтею 17 Закону України «Про державну службу», суд приходить до висновку, що про порушення державним службовцем присяги може свідчити наступне: державний службовець не служить вірно народові України або не дотримується Конституції та законів України, чи не сприяє втіленню їх у життя, не зміцнює їх авторитет; або не охороняє права, свободи і законні інтереси громадян; або не несе з гідністю високе звання державного службовця; або не виконує сумлінно свої обовязки.

Як вбачається з наказу про звільнення від 26.01.2011 року №9-о, останній не містить обґрунтувань, яким саме чином позивач порушив присягу державного службовця, здійснено лише посилання на службові записки.

Представник відповідач пояснив, що наказ про звільнення прийнятий на підставі інформації, отриманої з службових записок від працівників відповідача, а також на підставі листа управління економіки виконкому Золотоніської міської ради та листа Золотоніської РДА, які свідчить про численні порушення позивачем чинного законодавства.

На підтвердження порушення позивачем присяги державного службовця відповідач надав:

службову записку начальника відділу нормування та регулювання у сфері охорони атмосферного повітря та поводження з відходами ОСОБА_6 від 09.11.2010 року, в якій зазначено наступне. ОСОБА_1 виконує свої службові обов'язки на належному рівні, але не проводить роз'яснювальних робіт на підпорядкованих йому районах (Драбівський, Золотоніський, Чорнобаївський);

службову записку начальника відділу бухгалтерського обліку, економіки природокористування та діловодства Клименко 0.І. від 09.11.2010 року в якій зазначено, що ОСОБА_1 систематично не виконує наказ Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 16.04.2010 року № 17, яким доведений план по наданню платних послуг;

службову записку головного спеціаліста відділу кадрів, зв'язків з громадськістю та адміністративно-господарського обслуговування ОСОБА_7 від 09.11.2010 року в якій зазначено, що ОСОБА_1, незважаючи на неодноразові нагадування та надання інформації для розміщення, недостатньо проводилася робота щодо публікації у ЗМІ та виступів на радіо, телебаченні, яка передбачена розпорядженням Держуправління від 03.07.2008 року №9;

лист адміністратора дозвільного центру в Золотоніському районі ОСОБА_8 від 09.11.2010 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 лише тричі приймав участь в засіданнях робочої групи з питань видачі документів дозвільною характеру. Також зазначено, що ОСОБА_1 не співпрацює з дозвільним центром в питанні передачі на розгляд в управління заяв та пакетів необхідних документів для отримання дозволів;

службову записку ОСОБА_9 начальника відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки від 09.11.2010 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги наказів Держуправління 26.01.2010 № 05 та від 31.05.2010 № 27;

службову записку ОСОБА_10, заступника начальника відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки від 09.11.2010 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 систематично та неякісно підготовлював висновки щодо погодження вилучення (викупу), падання земельних ділянок;

лист виконкому Золотоніської міської ради від 01.02.2011 року №265, з якому зазначено, що ОСОБА_1 не проводиться робота в дозвільному центрі, що «...негативно впливає на вирішення ряду питань благоустрою міста...»;

лист Золотоніської райдержадміністрації від 26.01.2011 року №58/01-4-I (на підставі листа МВ з обслуговування м. Золотоноша та Золотоніського району УМВС України в Черкаській області від 28.01.201 1 року № 571), з якому зазаначено, що ОСОБА_1 порушив правила поведінки та принципи суспільної моралі, що призводить до погіршення репутації державних службовців;

лист управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Черкаській області від 01.02.2011 року № 4/5-748 в якому зазначено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності, декілька раз відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутності складу злочину та на даний час одна кримінальна справа знаходиться в провадженні СВ Соснівського РВ м. Черкаси (слідство триває);

лист УМВС України в Черкаській області від 07.02.2011 № 5/1120 з якому зазначено, що слідчий відділ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області проводить слідство по кримінальній справі порушеній за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_1 щодо використання підробного диплому Московського Державного Університету ім. М. Ломоносова;

лист прокуратури Черкаської області від 14.02.11 № 07/4-39 вих-11, в якому зазначено, що СВ Канівським МВ УМВС України проводиться досудове слідство в кримінальній справі відносно ОСОБА_1 та скасована постанова УДСБРЗ УМВС України в Черкаській області про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оглянувши надані службові записку, суд критично оцінює їх наявність та змість, оскільки складені та подані вони однією датою 09.11.2010 року, день коли позивач перебував на лікарняному, а на підтвердження викладеного у службових записках змісту відповідач не надав жодного доказу.

Відповідачем до матеріалів справи додано акт службового розслідування з проставленою від руки датою, 31.03.2011 року, тоді як позивача звільнено наказом від 26.01.2011 року. В акті службового розслідування лише перелічено вищевказані службові записки без аналізу та перевірки викладених в них обставин. Як пояснив представник відповідача наказ про звільнення позивача прийнятий на підставі вищевказаних службових записок та листів виконкому Золотоніської міської ради, управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Черкаській області, УМВС України в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, а не на підставі акту службового розлядування.

Стосовно листа виконкому Золотоніської міської ради від 01.02.2011 року №265 з якого вбачається, що ОСОБА_1 не проводиться робота в дозвільному центрі, суд зазначає, що відповідно до наданих листів непрацездатності позивач, зокрема, в період з 28.01.2011 по 11.02.2011 року та в період з 14.02.2011 року по 21.02.2011 року перебував на лікарняному, отже не мав можливості приймати участь в роботі дозвільного центру. В свою чергу відповідач, не забезпечив явку особи, яка заміщувала позивача у разі його відсутності, хоча така особа призначена відповідачем наказом від 15.12.2010 року №101.

Стосовно листів управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Черкаській області, УМВС України в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, суд зазначає, що обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок які набрали законної сили, наведених доказів суду не надано.

Більше того, з листа управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Черкаській області від 01.02.2011 року № 4/5-748 вбачається, що відносно ОСОБА_1 відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутності складу злочину, з листа УМВС України в Черкаській області від 07.02.2011 № 5/1120 щодо проведення слідства по кримінальній справі за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, відносно ОСОБА_1 на час розгляду справи постанови про відкриття кримінальної справи суду не надано, а відповідно до листа прокуратури Черкаської області від 14.02.11 № 07/4-39 вих-11 постанова УДСБРЗ УМВС України в Черкаській області про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 скасована.

Інших доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 присяги державного службовця, відповідачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані відповідачем документи не підтверджують факту порушення ОСОБА_1 присяги державного службовця, а саме: не підтверджують того, що позивач не служив вірно народові України або не дотримувався Конституції та законів України, чи не сприяв втіленню їх у життя, не зміцнював їх авторитет; або не охороняв права, свободи і законні інтереси громадян; або не ніс з гідністю високе звання державного службовця; або не виконував сумлінно свої обовязки.

Крім того, матеріали справи підтверджують, що позивач на час звільнення не мав діючих дисциплінарних стягень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наказ Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 26 січня 2011 року №9-0 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1Я.»з посиланням на порушення останнім присяги державного службовця є протиправним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку суду, відповідачем не доведено обґрунтованість прийняття спірного наказу з урахуванням вимог встановлених п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги в цій частині скасуванням наказу від 26 січня 2011 року №9-о підлягають задоволенню.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 26 січня 2011 року №9-о «Про звільнення з роботи ОСОБА_1Я.»відповідачем виданий наказ від 31 березня 2011 року №25-о «Про ОСОБА_1Я.», відповідно до якого ОСОБА_1 вважати звільненим з 31 березня 2011 року.

З огляду на те, що наказ Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 31 березня 2011 року №25-о «Про ОСОБА_1Я.»прийнятий на підставі протиправного наказу від 26 січня 2011 року №9-о «Про звільнення з роботи ОСОБА_1Я.»суд приходить до висновку, що наказ Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській від 31 березня 2011 року №25-о «Про ОСОБА_1Я.»підлягає також скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З наданого суду затвердженого штатного розпису відповідача на 2011 рік, вбачається, що у відділі земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та раціоційної безпеки передбачено пять штатних посад головного спеціаліста.

Відповідно до наданої копії трудової книжки позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки, а не з посади головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області з обслуговуванням дозвільного центру Золотоніської міської ради, дозвільного центру Золотоніської районної державної адміністрації, дозвільного центру Драбівської районної державної адміністрації, дозвільного центру Чорнобаївської районної державної адміністрації.

Таким чином, виходячи з викладеного задоволенню підлягають позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача про те, що його звільнення відбулося у період тимчасової непрацездатності та звертає увагу на наступне.

Як свідчать листки непрацездатності видані позивачу, копії яких знаходиться в матеріалах справи, період тимчасової непрацездатності позивача тривав, зокрема, по 31.03.2011 року.

Відповідно до абз. 11 розділу 3 Порядку ведення особових справ державних службовців в органах виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року №731, наказ, розпорядження про призначення на посаду або звільнення з посади видається за місцем роботи також щодо тих працівників, які призначаються органом вищого рівня. У ньому зазначається дата фактичного вступу на посаду, звільнення з посади.

Судом встановлено, що на підставі наказу Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 26 січня 2011 року №9-о «Про звільнення з роботи ОСОБА_1Я.»відповідачем видано наказ від 31 березня 2011 року №25-0 «Про ОСОБА_1Я.», відповідно до якого ОСОБА_1 вважається звільненим з 31.03.2011 року і бухгалтерії доручено провести з ОСОБА_1 повний розрахунок, врахувавши компенсацію невикористаної щорічної відпустки, в тому числі за період роботи з 18.12.2010 року по 31.03.2011 року. Відповідно до довідки від 21.06.2011 року №4007/01-1 з позивачем проведений остаточний розрахунок на день звільнення.

Наведене підтверджує, що фактично позивач звільнений з посади головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки 31.03.2011 року, тобто після закінчення терміну тимчасової втрати ним працездатності.

Стосовно позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 31 березня 2011 року по 31 травня 2011 року, моральної шкоди в розмірі 20000 грн. та судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвокату в розмірі 4000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно архівної відомості №2 Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області розмір середньої заробітної плати позивача за вересень, жовтень 2010 року складає 1553 грн. 70 коп. за місяць.

Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.2011 року по 31.05.2011 року в сумі 2680 грн. за 2 місяці, тобто в межах середнього заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудові відносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі наказу Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області №122-о від 18.12.2003 року, відповідно до якого позивач призначений на посаду начальника-старшого державного інспектора екологічної інспекції в Золотоніському районі за підсумками проведеного конкурсу.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31.03.2011 року по 31.05.2011 року в сумі 2680 грн. також підлягають задоволенню.

Стаття 2371 Кодексу законів про працю України встановлює, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно положень п. 3 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд звертає увагу, що позивачем не наведено доводів та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, наявності причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою та нанесеною шкодою, а також яким чином позивач оцінив заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З укладеного 16.06.2011 року договору про надання юридичної допомоги вбачається, що плата за виконання захисником представницьких послуг складає 4000 грн., до договору додано квитанцію на оплату вказаних послуг в сумі 4000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З наведених правових норм випливає, що, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому з Державного бюджету України.

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України закріплено, що положення цього Кодексу щодо звільнення особи від оплати правової допомоги та забезпечення надання правової допомоги, а також ч. 3 ст. 90 цього Кодексу набирають чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»затверджено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ.

Отже, постанова КМУ від 27.04.2006 №590 регулює та визначає граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом адміністративних справ, проте позивач відповідного розрахунку не надав, а суд позбавлений можливості самостійно визначити граничну суму, виходячи з того, що договір про надання юридичної допомоги укладений вже після призначення справи до судового розгляду та за відсутності інформації щодо виду, характеру проведеної роботи, кількості годин, витрачених адвокатом на захист прав та інтересів позивача. З цих причин вимога позивача щодо стягнення витрат отриманої юридичної допомоги до задоволення не підлягає.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.70, 71, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Накази Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області №9-о від 26.01.2011 року та №25-о від 31.03.2011 року скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу земельних ресурсів, рослинного та тваринного світу, заповідної справи, екомережі та радіаційної безпеки.

Стягнути з Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 березня 2011 року по 31 травня 2011 року у розмірі 2680 (дві тисячі шістсот вісімдесят) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05 серпня 2011 року.

Суддя В.В. Гаращенко