Справа № 808/4159/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Київ К/800/25192/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Маринчак Н.Є.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1)

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015

у справі № 808/4159/13-а

за позовом СПД ОСОБА_1

до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - Інспекція)

про визнання дій протиправними та скасування наказу.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов (з урахуванням уточнення до нього) подано про визнання протиправними дій Інспекції з видання наказу від 11.04.2013 № 757 та про скасування цього наказу.

Справа розглядалася судами неодноразово. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2014 прийняті у справі судові акти було скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з метою встановлення виду спірної податкової перевірки та правових наслідків оспорюваного наказу.

За наслідками нового розгляду справи постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2015 позов задоволено частково; оспорюваний наказ Інспекції визнано протиправним та скасовано; в решті позову відмовлено.

У прийнятті цієї постанови суд виходив, зокрема, з недоведеності Інспекцією існування підстави, з якою підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК) пов'язує призначення податкової перевірки, а також з невідповідності виду перевірки, призначеної за оспорюваним наказом, фактично проведеному виду перевірки.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 назване рішення суду першої інстанції скасовано; у позові відмовлено повністю. Названу постанову мотивовано тим, що оскільки податкова перевірка на підставі оспорюваного наказу вже відбулася, то останній вичерпав свою правову дію, а його оскарження не сприяє відновленню порушеного права платника.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою СПД ОСОБА_1, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Запорізького окружного адміністративного суду зі спору.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що наказом начальника Інспекції від 11.04.2013 № 757 було призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 з питання повноти та своєчасності нарахування та сплати ПДВ, контролю щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій. Вказану перевірку призначено на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК.

За проханням платника, викладеним в особистій рукописній заяві СПД ОСОБА_1 від 11.04.2013, зазначену податкову перевірку було проведено у приміщенні податкового органу у кабінеті 209 з оформленням акта від 24.04.2013 № 412/172/НОМЕР_1.

Приймаючи рішення про задоволення даного позову, суд першої інстанції послався, зокрема, на те, що своєчасне направлення платником відповіді за обов'язковий запит податкового органу від 18.03.2013 № 1993/Г/17-213 виключає наявність підстави, з якою підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК пов'язує можливість призначення податкової перевірки.

Дійсно, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Втім власне факт направлення платником відповіді на запит податкового органу не усуває можливість призначення податкової перевірки в порядку наведеної норми Закону. Адже у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Тобто у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями, виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається підстав для висновку про достатність та вичерпність наданих платником на запит податкового органу пояснень та їх документального підтвердження.

Подальше ж подання платником додаткових документів листом від 12.04.2013 (вже після прийняття оспорюваного наказу про призначення податкової перевірки) підтверджує недостатність наданої СПД ОСОБА_1 відповіді у листі від 29.03.2013.

Наведене спростовує висновок суду першої інстанції про незаконність призначення спірної перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1. статті 78 ПК.

Апеляційний суд цілком об'єктивно не погодився й з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності виду фактично проведеної і призначеної податкової перевірки за оспорюваним наказом, пославшись на особисту заяву СПД ОСОБА_1, в якій вона просить провести податкову перевірку саме у приміщенні Інспекції.

Наведена заява також свідчить про ознайомлення платника з відомостями про дату та місце проведення податкової перевірки до її початку та, відповідно, підтверджує дотримання Інспекцією вимог пункту 79.2 статті 79 ПК.

Слід також зазначити, що суд першої інстанції помилково надав преюйдиційного значення обставинам, установленим постановою апеляційного суду в адміністративній справі № 808/6908/13-а. Адже такі обставини не мають сили абсолютної преюдиції та можуть бути спростовані учасником провадження, який ці обставини заперечує, шляхом подання належним та допустимих доказів.

А відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про порушення Інспекцією законодавчо встановлених вимог при призначенні податкової перевірки ОСОБА_1 за оспорюваним наказом.

З урахуванням викладеного апеляційний суд цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні даного позову, в зв'язку з чим процесуальних підстав для скасування оскаржуваної постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та задоволення касаційних вимог не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 відхилити.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 у справі № 808/4159/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
Н.Є. Маринчак