Справа № 2а-17125/11/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2013-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
25 лютого 2013 року № 2а-17125/11/2670
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: судді Келеберди В.І., при секретарі Віруцькій О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту з виконання постанови від 16.01.2012 у справі

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві
про скасування Постанови від 16.09.11р., та забов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває адміністративна справа №2а-17125/11/2670 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови, зобов`язання вчинити дії. Постанова набрала законної сили.

04.02.2013 до суду надійшла заява позивача про розгляду в судовому засіданні звіту відповідача щодо виконання постанови від 16.01.2013 у справі №2а-17125/11/2670.

18.02.2013 в судовому засіданні позивач надав суду письмові пояснення та зазначив, що відповідачем не надано суду звіт про дії вчиненні з фактичного виконання судового рішення за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2010 №4/573. Також, позивач просив суд накласти на керівника Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві штраф за результатом розгляду звіту та встановити новий строк для подання звіту з виконання постанови від 16.01.2012.

Відповідач Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві письмових заперечень по суті заяви не надав явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце вирішення заяви.

18.02.2013 в судому засіданні ухвалено про вирішення заяви у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовано заяву, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 267 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Постановою від 16.01.2012, з урахуванням ухвали від 05.03.2012 про виправлення описки, позовні вимоги задоволено, скасовано постанову головного державного виконавця Штойко Л.Р. Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 16.09.2011 по примусовому виконанню виконавчого листа №4/573 виданого 07.06.2010, зобов`язано вчинити дії з фактичного виконання судового рішення за виконавчим листом №4/573 виданим 07.06.2010. Постанова набрала законної сили.

Ухвалою від 09.07.2012 зобов`язано Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві протягом місяця з дня набрання ухвалою суду законної сили подати звіт про виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2012 по справі № 2а-17125/11/2670 та попереджено, що у разі невиконання цієї ухвали на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, може бути накладено штраф. Ухвала набрала законної сили.

20.08.2012 на виконання вимог ухвали від 09.07.2012 Відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві подано звіт про виконання постанови від 16.01.2012, з якого вбачається, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №4/573 відновлено постановою від 10.05.2012, на адресу боржника направлялись вимоги державного виконавця. 01.08.2012 боржником подано пояснення, що рішення суду виконано в повному обсязі.

Проте, позивач зазначає, що пояснення боржника подано всупереч судового рішення, оскільки позивачу виплачено лише 224,15 грн., що на його думку, є лише частиною боргу. Також, позивач зазначає, що відповідач наділений правом накладення штрафу за не належне виконання судового рішення, проте відповідачем штраф не накладався, виконавче провадження тримає вже понад двох років.

Як визначено статтею 1 Закону України Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон) визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до положень статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Згідно зі статтею 6 Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Крім того, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (стаття 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на підставі постанови від 16.01.2012 у справі №2а-17125/11/2670 постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 10.05.2012 відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №4/573 виданого 07.06.2012.

Також, відповідачем 30.07.2012 на адресу боржника (військова частина НОМЕР_1 ) надіслано вимогу державного виконавця, якою боржника зобов`язано терміново виконати рішення суду, а саме виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію замість належних йому за період служби з 22.05.2008 по 31.12.2008 за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості зазначених предметів згідно порядку визначеному Кабінетом міністрів України та попереджено, що в разі невиконання вимоги державного виконавця у встановлений строк на боржника буде накладено штраф відповідно до ст.. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

31.07.2012 боржник повідомив Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві про фактичне виконання зазначеного вище судового рішення, при цьому повідомлено, що довідку на яку посилається суд та яка наявна в матеріалах справи анульована.

З системного аналізу викладеного вбачається, що відповідачем вчинено фактичні дії визначені Законом України «Про виконавче провадження» з виконання виконавчого листа №4/573, про що належним чином повідомлено суд, а відтак на думку суду відсутні підстави для накладення штрафу на відповідача.

Щодо твердження позивача, що боржником виконано виконавчий лист №4/573 лише в частині, а саме не сплачено повну суму боргу суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту виконавчого листа №4/573, копія якого міститься в матеріалах справи, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2009 військову частину № НОМЕР_2 зобов`язано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію замість належного йому за період служби з 22.05.2008 по 31.12.2008 за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості зазначених предметів згідно порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок речового забезпечення військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів Збройних Сил та інших військових формувань, а також військових ліцеїстів у мирний час визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» (далі - Постанова №1444).

Відповідно до ч. 4 Постанови №1444 речове майно відпускається військовим частинам у порядку, встановленому Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час (далі - норми забезпечення речовим майном військовослужбовців), а також відповідно до затверджених Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади норм утримання цього майна на одного військовослужбовця (працівника) у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах.

Отже, речове майно видається на підставі речового атестату, відповідно до якого проводиться нарахування та виплата грошової компенсації замість не отриманого належного речового майна.

З системного аналізу викладеного вбачається, що державний виконавець не наділений повноваженнями щодо нарахування позивачу грошової компенсації замість не отриманого належного речового майна, таке нарахування є компетенцією військової частини, в даному випадку А2788.

Судом встановлено, що військовою частиною НОМЕР_3 проведено розрахунок грошової компенсації замість не отриманого позивачем належного речового майна, відповідно до якого сума грошової компенсації становить 224,15 грн. про що повідомлено державного виконавця, в разі незгоди з нарахованою сумою або якщо позивач вважає, що йому належна інша кількість речового майна, позивач наділений правом на звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи, що відповідачем направлено боржнику вимоги державного виконавця та отримано повідомлення про фактичне виконання виконавчого листа №4/573, відповідно до довідки про вартість речового майна належного позивачу, оскільки відповідач не наділений повноваженнями, що нарахування/перерахунку належної позивачу компенсації, суд дійшов висновку, що відповідачем в повному обсязі вчинено виконавчі дії.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем відповідно до вимог ухвали від 09.07.2012 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, подано звіт про виконання постанови від 16.01.2012 у справі №2а-17125/11/2670, з якого вбачається, що відповідачем відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №4/573 та вчинено дії щодо фактичного виконання зазначеного виконавчого листа, за результатом розгляду якого вбачається, що відповідачем в повному обсязі та в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» вчинено виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №4/573, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту з виконання постанови від 16.01.2012.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 267, ч. 4 160 Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви позивача про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту з виконання постанови від 16.01.2012 у справі №2а-17125/11/2670.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда