Справа № 2а-492/11/1070
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-492/11/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арс Констракт" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Арс Констракт», звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Макарівському районі Київської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.12.2010р. №/0, відповідно до якого позивачеві нараховане податкове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2302966,22 грн.

Справа неодноразово розглядалась судами першої та апеляційної інстанції та постановою Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2011р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.03.2015 року скасовано ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014р. та постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2011р., а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В своїй ухвалі Вищими адміністративний суд України було зазначено, що судам слід врахувати, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2011 року по справі 2а-493/11/1070, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2012 року підтверджено факт здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ріскатор - Трейд», зазначено, що первинні документи містять всі необхідні реквізити, передбачені законодавством, а відповідачем не надано доказів притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності посадових осіб ТОВ «Ріскатор - Трейд».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення - рішення №/0 від 27 грудня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (правонаступник відповідача) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Арс Констракт", як юридична особа зареєстроване Макарівською районною державною адміністрацією 01.02.2008р., про що здійснено запис за № 0000956, як платник податків перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Макарівському районі Київської області з 01.02.2008 за № 17.

Основними видами діяльності позивача за КВЕД є розбирання та знесення будівель; земляні роботи, будівництво будівель, будівництво місцевих магістральних трубопроводів, ліній зв'язку та енергопостачання, монтаж та встановлення збірних конструкцій, виготовлення каркасних конструкцій і покрівель.

16 грудня 2010 року посадовими особами ДПІ у Макарівському районі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ "Арс Констракт", яке перебувало у фінансово-господарських відносинах з ТОВ "Ріскатор - Трейд"за період з 01.02.2008 по 31.12.2009р. .

За результатами перевірки складений Акт від 16.12.2010р. № 433/180/23-0/35706229 «Про результати невиїзної документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС «Констракт», що перебував у фінансово-господарських відносинах з ТОВ «Ріскатор-Трейд», яка має відношення до фактів виявлених порушень податкового. Валютного та іншого законодавства за період з 01.02.2008 року по 31.12.2009 року» (надалі - Акт перевірки), у якому зроблено висновок про те, що позивачем при формуванні валових витрат порушені положення пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 та підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", що виявилось у завищенні валових витрат у розмірі 6141243,25 грн. та призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 1535310,81 грн., в тому числі за ІІІ квартал 2008 року у розмірі 160169,15 грн., за IV квартал 2008 року у розмірі 1375141,66 грн.

На підставі Акту перевірки Державною податковою інспекцією у Макарівському районі Київської області прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.12.2010року № /0, відповідно до якого позивачеві нараховане податкове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2302966,22 грн., в тому числі: 1535310,81 грн.-за основним платежем; 767655,41 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із даним податковим повідомленням - рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, з урахуванням вказівок Вищого адміністративного суду України, прийшов до висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем безпідставно та підлягає скасуванню отже, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.06.2014 року, якою залишено без змін постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2011 року по справі 2а-493/11/1070 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2012 року, підтверджено факт здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ріскатор - Трейд», зазначено, що первинні документи містять всі необхідні реквізити, передбачені законодавством, а відповідачем не надано доказів притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності посадових осіб ТОВ «Ріскатор - Трейд».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку валових витрат, на дату виникнення спірних правовідносин, регулювались положеннями статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 названого Закону, датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (частина друга статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".)

Відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами вважаються первинні документи, що обов'язково містять найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відсутність, або недостовірність встановлених нормативами обов'язкових даних у документі означає його невідповідне оформлення, а відтак, неможливість його використання, як первинного документу, для формування складу валових витрат.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.08.2008 року між ТОВ "Арс Констракт" та ТОВ "Ріскатор-Трейд" укладено договір № 1108, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник на свій ризик виконує власними силами згідно узгоджених розцінок ремонтно-будівельні роботи на об'єктах замовника. Правовідносини, що виникли у сторін цього договору під час надання субпідрядних робіт по будівництву котеджів, земляних робіт та загально будівельних робіт носять вартісний характер та мають цінову визначеність.

Позивач виступав замовником субпідрядних послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріскатор-Трейд" під час виконання ним підрядних робіт згідно з договорами з Державним підприємством "Край Проперті", Приватним підприємством "Алгол-2003", а відносини позивача з замовниками його підрядних і генпідрядник (згідно з ліцензією позивача) робіт належним чином відображені в бухгалтерському обліку, в документах первинного бухгалтерського обліку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіях договорів з Державним підприємством "Край Проперті", Приватним підприємством "Алгол-2003".

На підтвердження виконання умов вказаного договору № 1108 до матеріалів справи позивачем надані: копія зазначеного договору із додатковими угодами та податкові накладні: № 290902 від 29.09.2008 року, №№ 300915 - 300937 від 30.09.2008 року, №№ 311028 - 311043 від 31.10.2008 року, №№ 281136 - 281143 від 28.11.2008 року, №№ 311208, 311217 - 311223 від 31.12.2008 року на загальну суму 7 369 491,90 грн., в т.ч. ПДВ 1 228 248,65 грн., а також акти прийому виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних робіт за період серпень-грудень 2008 року, які були надані відповідачу для проведення позапланової перевірки та містяться в матеріалах справи.

Як зазначалось вище, позивач виступав замовником субпідрядних робіт згідно послуг у ТОВ "Ріскатор-Трейд" під час виконання ним підрядних робіт згідно з договорами з ДП "Край Проперті", ПП "Алгол-2003", які містяться в матеріалах справи.

Факти виконання даних договорів підтверджується видатковими накладними, актами приймання виконаних робіт за вказаними договорами, банківськими виписками, іншими документами, які були надані ДПІ у Макарівському районі Київської області для вивчення під час планової перевірки, яка була проведена з 25.08.2010 року та під час якої не було виявлено жодних порушень з цього приводу, що підтверджується Довідкою про результати перевірки № 234/107/23-0/35706229 від 10.09.2010 року.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи вказані документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтснації, що вони підтверджують реальність та товарність господарських операцій, так як акти приймання будівельних робіт в повній мірі відображають зміст та обсяг отриманих будівельно-монтажних робіт, із зазначенням конкретного виду вчинених робіт, скільки матеріалу використано тощо.

Всі зазначені вище документи дають можливість прослідкувати коли, ким та в якому обсязі виконувались будівельно-монтажно роботи за спірним договором.

Також, слід зазначити, що виконання підрядних робіт є основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальності «Арс Констракт» і замовлення ним виконання субпідрядних робіт у третіх осіб з метою виконання власних підрядних робіт на пряму пов'язано з його господарською діяльністю, що підтверджується належними документами первинного бухгалтерського обліку

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконання підрядних робіт є основним видом діяльності ТОВ "Арс Констракт" і замовлення ним виконання субпідрядних робіт у третіх осіб з метою виконання власних підрядних робіт на пряму пов'язано з його господарською діяльністю, що підтверджується належними документами первинного бухгалтерського обліку та які були надані під час проведення перевірки та містяться в матеріалах справи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Позивач виступав замовником субпідрядних послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріскатор-Трейд» під час виконання ним підрядних робіт згідно з договорами з Державним підприємством «Край Проперті», Приватним підприємством «Алгол-2003», а відносини Позивача с замовниками його підрядних і генпідрядних (згідно з ліцензією Позивача) робіт належним чином відображені в бухгалтерському обліку, в документах первинного бухгалтерського обліку,що підтверджується наявними в матеріалах справи копяях договорів з Державним підприємством «Край Проперті», Приватним підприємством «Алгол-2003».

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 03.06.2014 року, якою залишено без змін постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2011 року по справі 2а-493/11/1070, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2012 року, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 27.12.2010, яке прийнято на підставі акта перевірки від 16.12.2010 №433/180/23-0/35706229, складеного за результатами проведеної перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ "Арс Констракт", що перебував у фінансово-господарських відносинах з ТОВ "Ріскатор-Трейд".

Так, вказаним рішеннями досліджено питання щодо реального придбання позивачем послуг і, за наявності доказів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, а саме: накладними, актами приймання виконаних робіт за вказаними договорами, банківськими виписками, із відповідними штампами банку про проведення операцій, іншими документами, та встановлена реальність здійснення господарських операцій, за наслідками якої та на підставі яких позивачем сформовано валові витрати.

З метою встановлення фактів здійснення господарської операції судом з'ясовувалися, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; зв'язок між фактом придбання товарів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю позивача.

Згідно ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, вказаними вище рішеннями підтверджено факт здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ріскатор - Трейд», зазначено, що первинні документи містять всі необхідні реквізити, передбачені законодавством, а відповідачем не надано доказів притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності посадових осіб ТОВ «Ріскатор - Трейд».

Таким чином, оскільки, документи, на підставі яких сформовано склад валових витрат позивачем, як встановлено постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2011 року по справі 2а-493/11/1070, відповідають вимогам встановленим до первинних документів бухгалтерського обліку у розумінні приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"та Положення № 88, та оскільки судом підтверджено факт здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Ріскатор - Трейд" суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем, не було порушено приписів абзацу четвертого підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", та правомірно віднесено до складу валових витрат суми витрат по взаємовідносинах з ТОВ "Ріскатор-Трейд" у розмірі 6141243,25 грн.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, в порушення ст. 71 КАС України відповідачем ні в суду першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення.

В порушення ст.. 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, що викладені в Акті перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Податковим органом не доведено, що зазначені господарські операції є фіктивними та безтоварними, не надано суду належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність законодавчо визначених обставин, що позбавляли б позивача права на формування податкового кредиту та не доведено недобросовісності позивача, таким чином суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позиція відповідача про нікчемність угоди ґрунтується виключно на припущеннях, які не підтвердженні належними доказами і не мають фактичного та правового обґрунтування.

З огляду на вищезазначене апеляційна інстанція приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі не спростовують висновку суду першої інстанції. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 20 серпня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.