Справа № 335/6886/15-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/6886/15-а 2-а/335/154/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:головуючого судді: Апаллонової Ю.В., при секретарі: Кудряшової Ю.І.за участю прокурора: Черкасенко І.І., позивача: ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов першого заступника прокурора м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання призначити соціальні виплати у звязку із втратою годувальника,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2015 року перший заступник прокурора м. Запоріжжя звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання призначити соціальні виплати у звязку із втратою годувальника, в якому просив суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити пропущений строк для звернення з адміністративним позовом, визнати дії Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя в частині відмови у нарахуванні ОСОБА_1 соціальної виплати у звязку із втратою годувальника неправомірними, зобовязати Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 страхові виплати по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності».

Прокурор і позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Позивач зазначав, що вже девять років його права порушуються позивачем у звязку із чим, він звернувся до прокуратури у 2014 році із заявою про представництво його інтересів.

Прокурором у судовому засіданні повідомлено, що ОСОБА_1 24.11.2011р, 20.04.2012, 05.02.2013 та 04.09.2013 року звертався до відповідача з письмовими зверненнями про призначення йому соціальної виплати у звязку із втратою годувальника. На вказані звернення він отримав відповіді 28.04.2009, 02.12.2011, 28.04.2012, 13.02.2013, 12.09.2013 року якими йому відмовлено розгляді його звернень про призначення соціальної виплати у порядку ст.44,45 Закону.

У судовому засіданні прокурор, обґрунтовуючи причини пропуску строк, вказував на те, що пропустив строк звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 із заявою до прокуратури звернувся тільки 17.05.2015 року, крім того, прокурор звертався до відповідача із поданням про усунення порушень, потім із іншим позовом до Запорізького окружного адміністративного суду про визнання дії Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 соціальної виплати у звязку із втратою годувальника неправомірними, зобовязання Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 соціальну виплату у звязку із втратою годувальника та розпочати її виплату з моменту набрання рішенням законної сили, у задоволені якого було відмовлено 09.04.2015 року, а тому вважав причини пропуску строку звернення до суду поважними і просив його поновити.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що дії Фонду відповідають чинному законодавству, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 як заявленим передчасно, крім того, зазначав, що про свої порушені, на думку позивача, ОСОБА_1 дізнався ще девять років тому, однак належним чином документів які б давали змогу призначити виплати так і не надав, останнє письмове звернення від нього надійшло 12.09.2013 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Як передбачено приписами ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції на час звернення з позовною заявою) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, відповідно до приписів ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Обчислення процесуального строку врегульовано положеннями ст.103 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з частинами першою, другою статті 60 КАС України (в редакції від 15.07.2015р) з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 16.07.2015 року (тобто на час подання позову) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи.

Аналогічні положення були закріплені і у ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" (від 05.11.1991 № 1789-XII)

Аналіз наведених норм у системному зв'язку зі ст. 23 Закону України від 16 липня 2015 року "Про прокуратуру" (в редакції на час звернення з позовом) та ст. ст. 60, 61 КАС України дає підстави для висновку про те, що, хоча прокурор і здійснює свої повноваження в адміністративному судочинстві як представник позивача, проте він має дотримуватись вимог процесуального закону, в тому числі процесуальних строків.

Враховуючи вище наведене, надання законом прокурору права на представництво інтересів громадянина в суді не ставить прокурора у привілейоване, порівняно з іншими учасниками судового процесу, становище щодо участі у розгляді справи в суді, включаючи застосування процесуального строку, в межах якого можлива реалізація права на представництво інтересів громадянина в суді, шляхом звернення з адміністративним позовом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.11.2011р, 20.04.2012, 05.02.2013 та 04.09.2013 року звертався до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя з письмовими зверненнями про призначення йому соціальної виплати у звязку із втратою годувальника.

На вказані звернення він отримав відповіді 28.04.2009, 02.12.2011, 28.04.2012, 13.02.2013, останню 12.09.2013 року, якими йому відмовлено розгляді його звернень про призначення соціальної виплати у порядку ст.44,45 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»

Про своє порушене право ОСОБА_1 дізнався 12.09.2013 року, отримавши відповідь Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя про відмову у розгляді його звернення про призначення соціальної виплати у порядку ст.44,45 Закону, вказаний факт не спростовано жодним учасником процесу.

Як встановлено із матеріалів справи, 25.09.2014 року прокуратура м.Запоріжжя звернулася до Запорізького окружного адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя, третя особа: ОСОБА_1, в якому просила суд визнати дії Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 соціальної виплати у звязку із втратою годувальника неправомірними, зобовязати Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 соціальну виплату у звязку із втратою годувальника та розпочати її виплату з моменту набрання рішенням законної сили ( що встановлено із копії позовної заяви наданої відповідачем).

Відповідно до цього позову, ОСОБА_1 у червні 2014 року звернувся до прокуратури м. Запоріжжя, в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів посадовими особами Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя прокуратурою м. Запоріжжя проведено перевірку, в ході якої 11.07.2014 року, встановлено, що відмова ОСОБА_1 з боку відповідача є безпідставною.

Прокурор вирішив обрати шлях прокурорського реагування подання про припинення незаконних дій посадових осіб №7741-вих-14 від 11 липня 2014 року, оскільки, на його думку, цей спосіб є найшвидшим у поновленні законності.

За результатами перевірки прокуратурою м.Запоріжжя 11.07.2014 року внесено подання начальнику відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя, яке було відхилено.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 № 1789-XII)яка діяла станом на 11.07.2014 року) у разі відхилення подання в цілому чи частково, прокурор може звертися до суду щодо визнання протиправними дій, бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

30.09.2014 р. прокуратура м. Запоріжжя звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом з аналогічними вимогами в інтересах ОСОБА_1

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року позов прокуратури м.Запоріжжя задоволено частково. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2015 року у задоволенні адміністративного позову прокуратури м. Запоріжжя до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя, третя особа: ОСОБА_1, було відмовлено.

Таким чином, першому заступнику прокурора м. Запоріжжя було відомо про прийняте відповідачем рішення та порушення прав ОСОБА_1 з 11.07.2014 року і лише після звернення з поданням про припинення незаконних дій посадових осіб, та після цього до суду та отримання відмови у задоволенні позову, прокурор вирішив обрати інший спосіб захисту порушеного права позивача шляхом подання нового адміністративного позову з тим самим предметом, підставами, але з іншим субєктним складом.

Оцінюючи обставини, які перешкоджали здійсненню права на звернення до суду в установлений законом строк, на які посилається прокурор як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів і з того, чи мав прокурор можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду і вважає, що позивач повинен був дізнатися про оскаржувані дії з листа від 12.09.2013 року, а тому вважається, що особи, інтереси яких представляє прокуратура, були повідомлені про це рішення, що, в свою чергу, вказує про відсутність поважних причин пропуску прокурором строку звернення з позовом до суду.

Даний правовий принцип викладений в постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України № 21-1193во10 від 06 березня 2012 року.

Підсумовуючи, суд вважає, що першому заступнику прокурору м.Запоріжжя про порушене право ОСОБА_1 стало відомо 11.07.2014 року після проведення перевірки, однак із даним адміністративним позовом прокурор звернувся через 1 рік після того, як його стало відомо про порушення права ОСОБА_1 і через майже 2 роки після того, як сам позивач - ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права, при цьому в реалізації свого права на звернення до суду позивач обмежений не був, проте ним вчасно не скористався, не існувало жодних обставин, які б об'єктивно позбавляли можливості у визначені ст.99 КАС України строки звернутися до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, тим більше прокурор цим правом вже скористався, отримавши відмову суду, а відтак підстав для визнання поважними причин пропуску звернення до суду судом не встановлено.

Суд зауважує, що інститут строків у адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до реалізації своїх прав та обов'язків. Процесуальні строки звернення до суду обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

На підставі викладеного, зважаючи на відсутність підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви першого заступника прокурора м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання призначити соціальні виплати у звязку із втратою годувальника, відмовити.

Адміністративний позов першого заступника прокурора м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання призначити соціальні виплати у звязку із втратою годувальника, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги.

Суддя : Ю.В. Апаллонова