Справа № 168/495/15-а
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/18/15
Справа № 168/495/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 до директора державного підприємства «Мисливське господарство «Старовижівське» про скасування постанови від 13.07.2015 р. в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач просить скасувати постанову відповідача, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 85 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу за порушення правил полювання, а саме: за те, що 11.07.2015 р. близько 22.00 год. він був затриманий єгерською службою державного підприємства «Мисливське господарство «Старовижівське» (далі ДП «МГ «Старовижівське») в урочищі «Загаття» Седлищенської сільської ради з мисливськими собаками.

Зазначає в позові, що в його діях відсутній склад вказаного правопорушення. Доводи позову мотивує тим, що ст. 85 КУпАП передбачає відповідальність за допускання собак в мисливські угіддя без нагляду. Насправді він вигулював під наглядом дорослого собаку і цуценя і перебував на земельній ділянці паю свого батька, тобто на землях сільськогосподарського призначення, яке орендує колективне сільськогосподарське підприємство. Оскільки посіви на цій ділянці обробляється хімікатами, то дикі звірі і птахи, що можуть бути обєктами полювання, там не водяться. Крім того, зазначає, що собак не допускав без нагляду, оскільки знаходився поруч з ними. Тому вважає, що не вчиняв правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, та додав, що вигулював двох собак, які були під його наглядом, а саме: були поряд, хоча були не на поводку і були без намордника.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає, що підстав для адміністративної відповідальності позивача немає, оскільки він не перебував у мисливських угіддях, а на землях сільськогосподарського призначення, собак без дозволу в мисливські угіддя не допускав, оскільки вони були під наглядом і не є собаками мисливських порід. Вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій. Належних доказів того, що землі, на яких перебував позивач, належать до мисливських угідь немає, оскільки надана суду копія погодження не є рішенням певного органу, можливість суборенди не обумовлена договорами оренди, крім того, згідно з довідкою Старовижівської РО УТМР в останньої відсутнє погодження відносно користування мисливськими угіддями в урочищі «Загаття».

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи позову повністю заперечив, вважає позов безпідставним з таких підстав.

Позивач був затриманий в ході проведення рейду працівниками мисливського господарства. В момент затримання позивач вже йшов зі сторони лісу з двома собаками породи лайка, ішов по польовій дорозі в сторону с.Седлище. Позивач в момент затримання перебував на території земель, що передані для ведення мисливського господарства Старовижівській РО УТРМ, а отже - перебував на території мисливських угідь. Відповідно до ст.1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства. Ст. 85 КУпАП передбачає відповідальність за допускання будь-яких собак у мисливські угіддя без нагляду, незалежно від їх породи. Крім того, «під наглядом» собаки позивача не перебували, оскільки в порушення вимог ст.22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» позивач, як особа, яка утримує тварин, не забезпечив наявність в них намордника і повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання. Для вигулювання собак є спеціально відведенні місця, позначені належним чином. Тому позивач порушив правила полювання, що стало підставою для складення протоколу та винесення постанови щодо нього.

Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою директора державного підприємства «Мисливське господарство «Старовижівське» /далі Постанова/ позивача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85 КпАП і накладено штраф у розмірі 102 грн.

Згідно з постановою позивач порушив вимоги п. 6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» /далі Закон/, а саме: 11.07.2015 р. близько 22.00 год. був затриманий єгерською службою ДП «МГ «Старовижівське» в урочищі «Загаття» Седлищенської сільської ради з мисливськими собаками.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.85 КУпАП настає у разі порушення правил полювання (…допускання собак в мисливські угіддя без нагляду…). Аналогічні вимоги містить п. 6 ч.1 ст. 20 Закону, згідно з якими забороняється зокрема допускання собак у мисливські угіддя без нагляду.

Судом встановлено, що позивач 11.07.2015 р. близько 22.00 год. перебував поблизу лісового масиву з собаками породи лайка.

Позивач стверджує, він вигулював собак, при цьому, на його думку, собаки перебували під його належним наглядом, незважаючи на те, що були без поводка і намордників.

Дані твердження не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов'язана: забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

Свідок ОСОБА_4 ствердив, що бачив як позивач ішов зі сторони лісу з двома собаками породи лайка, які бігали по пшениці, були без намордників і поводків. Свідок ОСОБА_5 підтвердив, що собаки позивача були без поводків і намордників. Даного факту не заперечив і сам позивач.

Таким чином, позивач не дотримався вимог вказаного закону щодо вимог про здійснення вигулу собак.

Доводи позивача про те, що його собаки не зареєстровані як мисливські і не належать до порід мисливських собак, не заслуговують на увагу, оскільки ст. 85 КУпАП передбачає відповідальність саме за допускання собак, незалежно від породи, в мисливські угіддя.

Разом з тим, доводи позивача про те, що він у момент його затримання не перебував у межах мисливських угідь заслуговують на увагу.

Так, позивач надав суду довідку про те, що його батькові належить земельний пай, що знаходиться в урочищі «Загаття» /а.с.6/ і договір оренди двох земельних паїв СТОВ «Ратнівський аграрій» /а.с.35-38/ та довідку Старовижівської РО УТМР, згідно з якою письмове погодження в Старовижівській РО УТМР відносно надання у користування мисливських угідь в урочищі «Загаття» відсутнє /а.с.34/.

Відповідно до наданої інформації СТОВ «Ратнівський аграрій», останнє орендує земельні ділянки, в адміністративних межах Седлищенської сільської ради і на цих землях надано погодження Старовижівській РО УТМР для ведення мисливського господарства /а.с.27/. Як документ, що підтверджує даний факт суду надано копію листа, згідно з яким СТОВ «Ратнівський аграрій» вважає за необхідне погодити та дати згоду Старовижівській РО УТМР на ведення мисливського господарства на орендованих СТОВ «Ратнівський аграрій» і відповідний їх перелік /а.с.47-52/.

Разом з тим, суду не надано доказів, що вказані землі саме передані для ведення мисливського господарства суду /доворів суборенди, актів прийому-передачі, тощо/. Таким чином, судом не здобуто належних доказів того, що позивач перебував на території мисливських угідь, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.85 КУпАП.

Керуючись ст.85 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 7, 11, 17, 71, 158, 160-163, ч.2 ст.186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до директора державного підприємства «Мисливське господарство «Старовижівське» про скасування постанови від 13.07.2015 р. в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову директора державного підприємства «Мисливське господарство «Старовижівське» ОСОБА_3 від 13.07.2015 р. № 01518 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 85 КУпАП скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Текст постанови виготовлено в повному обсязі 21.08.2015 р.

Суддя О.Й. Хаврона