Справа № 2а/2370/4875/2011
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2011 року Справа № 2а/2370/4875/2011

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

при секретарі Бондар Т.П.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

представника відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

представника третьої особи: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька»до державної податкової інспекції у Городищенському районі Черкаської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Орловецька сільська рада Городищенського району Черкаської області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду 17.12.2010 року звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька»з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в Городищенському районі Черкаської області, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.08.2010 року №/0.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач стверджує, що в повній мірі виконує укладений та зареєстрований договор оренди земельної ділянки, а також відповідно до його умов сплачує орендну плату за землю. В свою чергу відповідач, провівши перевірку, безпідставно посилається на наявність додаткових угод, змін до договору оренди землі щодо розміру орендної плати, оскільки хоч такі угоди і мали намір бути укладеними, проте такої дії не відбулося, правочини так і лишились не укладеними, не пройшовши державної реєстрації, про що також зазначено і в рішенні господарського суду Черкаської області.

Отже, безпідставним є висновок відповідача про заниження позивачем податкового зобовязання, такими чином рішення від 27.08.2010 року № /0 підлягає скасуванню.

Ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача залучено Орловецьку сільську раду Городищенського району Черкаської області, яка є орендодавцем за договором оренди землі укладеного з позивачем.

Представник позивач в судовому засіданні наголосив на тому, що відповідачем невірно встановлено факт заниження податкового зобовязання з орендної плати за земельну ділянку під господарськими будівлями і спорудами, що зазначено в акті перевірки від 06.08.2010 року № 501/15-041/34567533, фактично позивач сплачує значно більшу суму орендної плати ніж визначено чинним законодавство, таким чином позивачем не порушено законодавства в частині нарахування розміру орендної плати, а отже немає підстав визначати позивачу податкове зобовязання приймаючи податкове повідомлення-рішення від 27.08.2010 року №/0 на загальну суму 119393 грн. 92 коп.

На підставі зазначеного та викладеного в позовній заяві представник ТОВ «Птахофабрика Орловецька»просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив в позові відмовити, вважаючи висновки здійсненої перевірки вірними, а рішення про нарахування основного платежу та штрафних (фінансових) санкцій правомірним.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Орловецька сільська рада Городищенського району Черкаської області в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька»зареєстроване як юридична особа 06.09.2006 року, про що державним реєстратором Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ідентифікаційний код 34567533.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про систему оподаткування»від 25 червня 1991 року № 1251-XII (чинного на час виникнення спірних правовідносин) плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) віднесена до загальнодержавних податків і зборів.

Спеціальним Законом, який визначав розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку був Закон України «Про плату за землю» від 3 липня 1992 року № 2535-XII (далі - «Закон № 2535-XII»).

Статтею 2 Закону № 2535-XII визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до статті 14 Закону № 2535-XII платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Згідно статті 17 Закону № 2535-XII податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

06 серпня 2010 року ДПІ у Городищенському районі Черкаської області проведено невиїзну документальну перевірку платника орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності стосовно питання нарахування та сплати позивачем оренди відповідно до податкових деклараціях поданих позивачем за 2009 та 2010 роки, з врахуванням внесених змін до договору оренди від 14.03.2008 року та додатку до договору від 14.03.2008 року.

В ході перевірки встановлено, що плата за оренду земельної ділянки під господарськими будівлями і спорудами в межах с. Орловець на підставі договору оренди вноситься в розмірі 1,2% від грошової оцінки землі, тоді як повинна становити не менше 3%, оскільки 24.12.2008 року сесією Орловецької сільської ради прийнято рішення №15-8/5 «Про затвердження ставки орендної плати за використання земель під господарськими будівлями і спорудами земель комунальної власності Орловецької сільської ради на 2009 рік», якими встановлені ставки орендної плати за використання вищевказаних земель в розмірі 3% від їх грошової оцінки.

Відповідач провівши перевірку відомостей зазначених в поданих позивачем податкових деклараціях з орендної плати за земельні ділянки за 2009 та 2010 роки та провівши відповідний розрахунок прийшов до висновку, що позивач сплачує орендну плату в розмірі 1,2% від грошової оцінки землі.

В звязку з цим дійшов висновку, що позивач занизив податкове зобовязання з орендної плати за земельну ділянку під господарськими будівлями і спорудами за 2009 рік на 54120 грн. 87 коп., а за січень-червень 2010 року на 28659 грн. 33 коп.

Стаття 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»чинна на час проведення перевірки передбачала право органів державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Законом який установлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення був Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-III (далі «Закон № 2181-III»).

Стаття 1 Закону № 2181-III визначала податкове зобов'язання, як зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 названого Закону податковий борг (недоїмка) - це податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Підпункт «б»пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181-III визначає обовязок контролюючого органу самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

За приписами пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-III, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, визначеними у пп. «б»пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

З огляду на викладені вище відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 27.08.2010 року №/0 на загальну суму 119393 грн. 92 коп.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що Орловецькою сільською радою 24.12.2008 року прийнято рішення «Про затвердження ставки орендної плати за використання земель під господарськими будівлями і спорудами земель комунальної власності Орловецької сільської ради на 2009 рік»№15-8/5, якими встановлена ставки орендної плати за використання вищевказаних земель в розмірі 3% від їх грошової оцінки з врахуванням індексу інфляції за попередні роки та 2009 рік, виходячи з того, що за положеннями ст. 7 Закону № 2535-XII з 01 січня 2008 року мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3% від їх грошової оцінки.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено наступну обставину.

27.06.2007 року Орловецькою сільською радою Черкаської області прийнято рішення №89/5 «Про надання товариству з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька»земельних ділянок в оренду по вул. Цвітківській, яким позивачу надано в оренду земельні ділянки терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 18,6681 га та зобовязано укласти договір оренди землі з Орловецькою сільською радою.

14 березня 2008 року між головою Орловецької сільської ради та ТОВ «Птахофабрика Орловецька»укладено договір оренди землі, п. 5 якого визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 261000 грн. 60 коп.

Відповідно до умов договору оренди землі від 14.03.2008 року орендна плата за 18,6681 га землі становить 31322 грн. в рік, яку позивач зобовязався сплачувати у грошовій формі кожного місяця до 25 числа рівними частинами по 2610 грн. 16 коп. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі»від 06.10.1998 року встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

23 лютого 2008 року договір оренди землі від 14.03.2008 року зареєстрований у Городищенському районному відділі №5 ДП «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №15.

Відповідно до статті 6 Закону № 2535-XII ставки земельного податку з одного гектара сільськогосподарських угідь встановлюються у відсотках від їх грошової оцінки.

Як зазначено вище, за умовами договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 261000 грн. 60 коп., при домовленій орендній платі за 18,6681 га землі у 31322 грн. за рік.

Таким чином, виходячи з зазначеної оцінки та розміру орендної плати, провівши розрахунок (261000,60 х 12%), дозволяє встановити відсоткове значення плати за землю позивача, що складає не 1,2%, як стверджує відповідач. Фактичне відсоткове значення становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки визначеної договором.

Отже висновок відповідача, викладений в акті перевірки щодо заниження позивачем зобовязання від мінімально встановленого розміру у 3% не відповідає фактичним даним.

Крім того, відповідно до наданих пояснень та зворотного боку облікової картки позивача щодо орендної плати останній заборгованості зі сплати оренди не має.

В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що вказана у договорі оренди грошова оцінка землі значно занижена, виходячи з того, що грошова оцінка земельних ділянок господарських дворів в межах населеного пункту становить 5 грн. 33 коп. за один квадратний метр, на що суд звертає увагу, що п. 36 договору оренди землі від 14.03.2008 року, його сторони встановили, що зміни умов договору здійснюється у письмові формі за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

Разом з тим, відповідач при перевірці посилається на наявність змін до договору оренди.

Судом встановлено, що 9 грудня 2008 року Орловецька сільська рада в особі сільського голови ОСОБА_3 та товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька»в особі заступника генерального директора ОСОБА_4, уклали спірний договір про внесення змін до договору оренди землі від 14.03.2008 року, яким змінили п. 9 договору оренди землі і виклали його в такій редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у такій формі та розмірі за 18,6681 га 78305 грн. 28 коп. Орендна плата вноситься помісячно по 6525 грн. 44 коп. на рахунок №0026, код податку 13050200, код установи 22809201 МФО 854018, банк УДК в Черкаській області. Оплата проводиться з 01.01.2008 року.

Крім того, 2 січня 2010 року Орловецька сільська рада в особі сільського голови ОСОБА_3 та товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька»в особі генерального директора ОСОБА_5, уклали письмовий договір про внесення змін до договору оренди землі від 14.03.2008 року, яким п. 9 договору оренди землі виклали в такій редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 95530 грн. 66 коп. за 18,67 га (госп. двір в межах), на розрахунковий рахунок юридичні №0026, код оренди землі 13050200, код установи 22809201 МФО 854018, банк УДК в Черкаській області.

Разом з тим, державна реєстрація ні договору від 09.12.2008 року ні від 02.01.2010 року проведена не була.

На час укладення договорів від 09.12.2008 року та від 02.01.2010 року порядок щодо державної реєстрації договорів оренди землі був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», який у силу ст. 106 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок.

Отже, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, тому його, як правочин, слід вважати вчиненим тільки після такої державної реєстрації. Відповідно і додаткові договори про внесення змін до договору оренди землі підлягають державній реєстрації. Без такої державної реєстрації їх не можна вважати вчиненими правочинами.

Таким чином, договори від 09.12.2008 року та від 02.01.2010 року про внесення змін до договору оренди землі від 14.03.2008 року, як такі, що не пройшли державної реєстрації, не можуть вважатися вчиненими правочинами, а отже посилання відповідача на вказані правочини є безпідставним.

Крім того, як вбачається зі змісту договорів від 09.12.2008 року та від 02.01.2010 року сторони договірних відносин намагалися внести зміни щодо розміру орендної плати, а не грошової оцінки землі.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі»встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

В ході розгляду справи судом не встановлено, що між сторонами договірних відносин виникав спір щодо грошової оцінки орендованої земельної ділянки чи принаймні вони намагалися в добровільному порядку внести відповідні зміни п. 5 договору оренди від 14.03.2008 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд не вбачає з боку позивача заниження останнім податкового зобовязання з орендної плати за земельну ділянку, отже висновки, що викладені відповідачем в акті перевірки суперечать фактичним даним, а прийняте з таких підстав рішення відповідача підлягає скасуванню.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 17, 86, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Податкове повідомлення-рішення від 27 серпня 2010 року № /0, прийняте державною податковою інспекцією у Городищенському районі Черкаської області скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 3 липня 2011 року.

Суддя В.В. Гаращенко