Справа № 806/1203/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"17" серпня 2015 р. Справа № 806/1203/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі Шведюк М.М. ,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Коростенської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" червня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО Хіммашнафтогаз" до Коростенської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО Хіммашнафтогаз" ( далі- позивач ) звернулось в суд з позовом до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення - рішення від 29.12.2014 року форми "Р" № . Посилався на безпідставність висновків відповідача, викладених в акті перевірки № 1753/22-01/32758049 від 12.12.2014 року, про безтоварність господарських операцій з контрагентами ТОВ "Комерц Альянс", ТОВ "Айкон-АМД", ТОВ "Дюран Трейд", ТОВ "Парус-2014" та ПП "Конкур", оскільки такі операції мали реальний характер та підтверджені відповідними первинними бухгалтерськими документами, під час проведення перевірки позивачем були надані всі необхідні документи, які у своїй сукупності підтверджують здійснення господарських операцій та подальше використання придбаного за ними у власній господарській діяльності.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 29.12.2014 року № .

Постанову суду першої інстанції оскаржила Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки наявність укладених між учасниками господарських операцій цивільно-правових договорів не свідчить про реальність вчинення відповідної господарської операції, оскільки реалізація умов договору та його фактичне виконання для цілей ведення податкового обліку має бути підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. В ході проведення перевірки, результати якої оскаржуються платником податків, встановлено, що з контрагентами позивача неможливо провести зустрічну звірку, що підтверджено актами ДПІ, оскільки зазначені суб"єкти відсутні за податковою адресою. Поза увагою суду, вказується в апеляційній скарзі, залишились висновки контролюючого органу про відсутність належних бухгалтерських документів що підтверджують транспортування товару, те, що документи, оформлені щодо взаємовідносин з контрагентами , містять ряд невідповідностей. Коростенська ОДПІ вважає, що позивач перерахував кошти контрагенту без мети реального настання правових наслідків, з ціллю формування податкового кредиту, та як наслідок, заниження об"єкта оподаткування, несплати податків.

Вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача, яка апеляційну скаргу підтримала, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення відповідача, яке є предметом оскарження, суперечить вимогам законодавства, з чим погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

У справі встановлено, що за результатами виїзної документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО Хіммашнафтогаз"з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "Комерц Альянс", ТОВ "Айкон-АМД", ТОВ "Дюран Трейд", ТОВ "Парус-2014" та ПП "Конкур", за період з 01.02.2014 року по 31.07.2014 року складено акт № 1753/22-01/32758049 від 12.12.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення п.198.1,п.198.2,п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого встановлено :

-платником занижено податок на додану вартість за перевіряемий період на загальну суму 194 359 грн., в тому числі,- за лютий 2014 року- на суму 90 100 грн., за квітень 2014 року на суму 89 820 грн., за травень 2014 року на суму 10 353 грн., за липень 2014 року на суму 4 086 грн.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.12.2014 року форми "Р" № ,згідно з яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 291 539,00 грн., з яких за основним платежем 194359,00 грн., за штрафними санкціями 97180,00 грн.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням позивачем застосовано процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 29.12.2014 року, однак податковими органами усіх рівнів скарги позивача залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення форми «Р» № № від 29.12.2014 року - без змін.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню -рішенню, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПК України).

П.44.1 ст.44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХГУ обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Статтею 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних субєктів господарської діяльності, які зобовязані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи наведене, слід зробити висновок, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для з"ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88.

Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи ( на паперових і машино- зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов"язкові реквізити, як: назва підприємства, установи, від імені яких складено документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.

Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Предметом доказування у розглядуваній справі є дослідження обставин про те, чи не були дії позивача спрямовані на безпідставне одержання коштів із державного бюджету, чи мали операції із придбання товарів та послуг реальний характер, яким чином придбавалися товари і надавалися послуги, а також дійсна можливість здійснення таких операцій.

1.По взаємовідносинах ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" та ТОВ Айкон АМД" :

Суд встановив, що 14 травня 2014 року між ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" (Покупець) та ТОВ "Айкон-АМД" укладено договір № 5355, відповідно до умов яких Постачальник зобов'язався передати товар, а Покупець оплатити та прийняти вказаний товар на умовах Договору згідно Специфікації - електродвигуни, фарба , ємність (т.1 а.с. 163-165).

Перевіркою встановлено, що позивачем включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Айкон АМД" - 10352,50 грн.

На підтвердження реальності господарської операції позивач поджав наступні первинні документи :

- договір поставки №5355 від 14.05.2014 р. який є правомірним правочином, оскільки іншого не доведено у судовому порядку (ті, а.с.163-164); додаток №1 (Специфікація №1) до цього договору (т.1, а.с.165);

- видаткова накладна №51416 від 14.05.2014 р. (т .1, а.с.159);

- податкова накладна №51416 від 14.05.2014 р. , яка видана у встановленому порядку (т 1, а.с. 160);

- видаткова накладна №51604 від 16.05.2014 р. (т 1, а.с. 161);

- податкова накладна №51604 від 16.05.2014 р. (т.1 а.с. 162);

- платіжне доручення №662 від 12.06.2014 р., яким підтверджено оплату обладнання та матеріалів згідно договору №5355 (т.1 а.с.169)

- товарно-транспортна накладна №160514-01 від 16.05.2014 р. (т.1, а.с. 166);

- договір на здійснення транспортного перевезення №1605-14 від 16.05.2014 р. (т.1, а.с. 167);

- акт приймання-передачі виконаних робіт №16-05/14 від 16.05.2014 р. (т.1, а.с. 168);

- документ про оплату послуг за договором транспортного перевезення ( платіжне доручення).

В процесі апеляційного розгляду справи позивач, спростовуючи доводи апеляційної скарги, подав копію платіжного доручення на підтвердження опати послуг перевізника ОСОБА_3

Крім того, позивач підтвердив належними доказами , що частину ТМЦ отримано через «Нову пошту».

Операції з поставки товару відображені в бухгалтерському і податковому обліках позивача.

Придбані товарно-матеріальні цінності використані позивачем у своїй виробничій діяльності.

Такими первинними документами є документи подальшої реалізації/укомплектування/списання ТМЦ. А саме:

- видаткова накладна №77 від 06.06.2014 р. (т.1, а.с. 170);

- довіреність №685 від 04.06.2014 р. (т. 1, а.с. 171);

- товарно-транспортна накладна №060614-03 від 06.06.2014 р., згідно з якою обладнання, укомплектоване ТМЦ, що отримав позивач, було відправлене КМЗ на адресу компанії «ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» (т.1, а.с. 172);

- акт приймання-передачі Товару від 13.06.2014 р. (т.1, а.с.173);

- видаткова накладна №78 від 06.06.2014 р. (т.1, а.с. 175);

- довіреність №935 від 06.06.2014 р. на отримання обладнання, укомплектованого ТМЦ, що отримав позивач, Запорізьким оліяжиркомбінатом (т.1, а.с. 176);

- товарно-транспортна накладна №060614-01 від 06.06.2014 р. (т.1, а.с. 177);

- видаткова накладна №91 від 17.06.2014 р. (т.1, а.с.174);

- видаткова накладна №154 від 02.09.2014 р. (т.1, а.с. 178);

- довіреність №ДВ-14-1130 від 02.09.2014 р. на отримання обладнання, укомплектованого ТМЦ, що отримав позивач, Запорізьким титано-магнієвим комбінатом (т.1, а.с. 179);

- акт списання №СпТМЦ-27 від 06.06.2014 р. (т.1, а.с. 180);

- акт списання №СпТМЦ-28 від 06.06.2014 р. (т.1, а.с. 181);

- акт списання №СпТМЦ-33 від 18.06.2014 р. (т.1, а.с. 182).

У всіх випадках ТМЦ, отримані позивачем, постачались на КМЗ, де здійснювалась специфікація цих ТМЦ, зокрема, ними укомплектовувалось обладнання, яке потім постачалось КМЗ на підприємства України.

Ці обставини контролюючим органом не перевірені .

Враховуючи викладене суд вважає, що господарська операція між контрагентами відбулася і поставку товару та надання послуг було здійснено в повному об'ємі, що підтверджується фактичними обставинами по справі.

2.По взаємовідносинах ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" та ТОВ "Дюран Трейд" :

1 січня 2014 року між ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" (Покупець) та ТОВ "Дюран Трейд" укладено договір № ДТ -3101, згідно з яким Продавець зобов'язується передати у власність, а Покупець прийняти й оплатити продукцію виробничо-технологічного призначення - камери передня та задня 1400 ИНТ, опора 1400 ИНТ, фланець (т. 1 а.с. 184-186).

Позивачем по взаємовідносинах з ТОВ "Дюран Трейд" включено до складу податкового кредитку 90 100,00 грн.

З матеріалів справи видно, що на підтвердження факту виконання даного договору, позивачем було надано реєстр документів по контрагенту ТОВ "Дюран Трейд" :

- договір №ДТ-3101 від 31.01.2014 р., який є правомірним правочином, оскільки іншого не доведено у судовому порядку (а.с. 184-186), додаток №1 (Специфікація) від 31.01.2014 р. до цього договору (а.с. 187);

- договір про переведення боргу №ВПВ-05/14 від 05.05.2014 р., який є правомірним правочином, оскільки іншого не доведено у судовому порядку (т.1, а.с. 188);

- платіжне доручення №635 від 02.06.2014 р. (т.1, а.с. 191);

- платіжне доручення №636 від 02.06.2014 р. (т.1, а.с. 192);

- платіжне доручення №637 від 02.06.2014 р. (т.1, а.с. 190);

- платіжне доручення №638 від 02.06.2014 р. (т.1, а.с. 193);

- видаткова накладна №117 від 03.02.2014 р. (т.1, а.с. 194);

- рахунок на оплату №117 від 03.02.2014 р. (т.1, а.с. 195);

- податкова накладна №117 від 03.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.1, а.с. 196);

- видаткова накладна №118 від 04.02.2014 р. (т.1, а.с. 197);

- рахунок на оплату №118 від 04.02.2014 р. (т.1, а.с. 198);

- податкова накладна №118 від 04.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.1 а.с. 199);

- видаткова накладна №119 від 05.02.2014 р. (т.1, а.с.200);

- рахунок на оплату №119 від 05.02.2014 р. (т.1, а.с.201);

- податкова накладна №119 від 05.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т. 1, а.с.202);

- видаткова накладна №120 від 06.02.2014 р. (т.1, а.с.203);

- рахунок на оплату №120 від 06.02.2014 р. (т.1, а.с.204);

- податкова накладна №120 від 06.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.1, а.с.205);

- видаткова накладна №121 від 07.02.2014 р. (т.1, а.с.206);

- рахунок на оплату №121 від 07.02.2014 р. (а.с. 207);

- податкова накладна №121 від 07.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (а.с.208);

- видаткова накладна №122 від 10.02.2014 р. (т.1, а.с. 209);

- рахунок на оплату №122 від 10.02.2014 р. т. 1, а.с. 210);

- податкова накладна №122 від 10.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.1, а.с.211);

- видаткова накладна №123 від 11.02.2014 р. (т.1, а.с.212);

- рахунок на оплату №123 від 11.02.2014 р. (т.1, а.с. 213);

- податкова накладна №123 від 11.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т. 1, а.с.214);

- видаткова накладна №295 від 12.02.2014 р. (т.1, а.с. 215);

- рахунок на оплату №295 від 12.02.2014 р. (т.1, а.с.216);

- податкова накладна №295 від 12.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.1, а.с.217);

- видаткова накладна №296 від 13,02.2014 р. (т.1, а.с.218);

- рахунок на оплату №296 від 13.02.2014 р. (т.1, а.с.219);

- податкова накладна №296 від 13.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т. 1, а.с.220);

- видаткова накладна №297 від 14.02.2014 р. (ті, а.с.221);

- рахунок на оплату №297 від 14.02.2014 р. (т.1, а.с.222);

- податкова накладна №297 від 14.02.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.1, ас.223).

Зазначені первинні документи доводять про фактичне виконання договору поставки сторонами, тобто, про реальність господарських операцій позивача з контрагентом.

Крім того, реальність господарських операцій позивача з TOB «ДЮРАН ТРЕИД» підтверджується подальшим рухом товарно-матеріальних цінностей, отриманих позивачем за договором. А саме, документами подальшої реалізації, укомплектування/ списання отриманих ТМЦ.

Такими первинними документами є документи подальшої реалізації/укомплектування/списання ТМЦ. А саме:

- акт списання №СпТМЦ-4 від 28.02.2014 р. (т.1, а.с.224);

- акт списання №СпТМЦ-16 від 07.03.2014 р. (т.1, а.с.225);

- видаткова накладна №38 від 28.02.2014 р. (т.1, а.с.226);

- довіреність №357 від 28.02.2014 р. (т.1, а.с.227);

- товарно-транспортна накладна №280214-01 від 28.02.2014 р. (т.1, а.с.230);

- видаткова накладна №45 від 07.03.2014 р. (т.1, а.с. 228);

- довіреність №413 від 07.03.2014 р. (т. 1, а.с.229);

- товарно-транспортна накладна №070314-01 від 07.03.2014 р. (т.1, а.с.231).

У всіх випадках ТМЦ, отримані позивачем, постачались на КМЗ, де здійснювалась специфікація цих ТМЦ, зокрема, ними укомплектовувалось технологічне обладнання.

Таким чином, операції з вказаним контрагентом позивача в повній мірі були належним чином відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, а досліджені в судовому засіданні докази підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання продукції виробничо-технологічного призначення.

3. По взаємовідносинах ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" та ТОВ "Парус-2014" :

1 квітня 2014 року ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" (Покупець) та ТОВ "Парус-2014" уклали договір поставки № 104/2, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати обладнання, запчастини та комплектуючі елементи Покупцю, який зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього грошову суму (т. 1 а.с. 233-236).

За цією господарською операцією позивачем включено до складу податкового кредиту суми ПДВ -89 270,00 грн.

Позивачем в обґрунтування реальності (фактичності) здійснення господарських операцій надано суду копії первинних документів :

- договір поставки №104/2 від 01.04.2014 р., який є правомірним правочином, оскільки іншого не доведено у судовому порядку (а.с.233-236);

- договір про відступлення права вимоги №406/2 від 04.06.2014 р., який є правомірним правочином, оскільки іншого не доведено у судовому порядку (а.с.237-238);

- лист (повідомлення про переведення боргу) №0406/2 від 04.06.2014 р. (а.с.239);

- платіжне доручення №588 від 07.05.2014 р. (т.1, а.с.240);

- платіжне доручення №589 від 07.05.2014 р. (т.1, а.с.241);

- платіжне доручення №755 від 16.07.2014 р. (т.1, а.с.242);

- платіжне доручення №45 від 21.07.2014 р. (т.1, а.с.243);

- платіжне доручення №773 від 29.07.2014 р. (т.1, а.с.244);

- видаткова накладна №104/103 від 01.04.2014 р. (т.1, а.с.245);

- рахунок на оплату №0104/103 від 01.04.2014 р. (т.1, а.с.246);

- податкова накладна №257 від 01.04.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т. 1, а.с.247)

- видаткова накладна №204/032 від 02.04.2014 р. (т.1, а.с.248);

- податкова накладна №261 від 02.04.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т. 1, а.с.249);

- видаткова накладна №304/041 від 03.04.2014 р. (т.1, а.с.250);

- рахунок на оплату №0304/041 від 03.04.2014 р. (т.2, а.с. 1);

- податкова накладна №262 від 03.04.2014р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.2, а.с.2);

- видаткова накладна №404/034 від 04.04.2014 р. (т.2, а.с.З);

- рахунок на оплату №0404/034 від 04.04.2014 р. (т.2, а.с.4);

-податкова накладна №263 від 04.04.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.2, а.с.5)

- видаткова накладна №704/037 від 07.04.2014 р. (т.2, а.с.6);

- рахунок на оплату №0704/037 від 07.04.2014 р. (т., а.с.7);

- податкова накладна №264 від 07.04.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.2, а.с.8);

- видаткова накладна №804/045 від 08.04.2014 р. (т.2, а.с.9);

- рахунок на оплату №0804/045 від 08.04.2014 р. (т.2, а.с. 10);

- податкова накладна №2'65 від 08.04.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.2, а.с. 11);

- видаткова накладна №1404/050 від 14.04.2014 р. (т.2, а.с. 12);

- рахунок на оплату №1404/050 від 14.04.2014 р. (т.2, а.с. 13);

- податкова накладна №268 від 14.04.2014 р. (т.2, а.с. 14);

- видаткова накладна №1504/045 від 15.04.2014 р. (т.2, а.с.15);

- рахунок на оплату №1504/045 від 15.04.2014 р. (т.2, а.с. 16);

- податкова накладна №269 від 15.04.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.2, а.с. 17);

- видаткова накладна №1704/018 від 17.04.2014 р. (т.2, а.с. 18);

- рахунок на оплату №1704/018 від 17.04.2014 р. (т.2, а.с. 19);

- податкова накладна №273 від 17.04.2014 р., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.2, а.с.20);

- товарно-транспортна накладна №170414-01 від 17.04.2014 р. (т.2, а.с.23);

- договір на здійснення транспортного перевезення №1704-14 від 17.04.2014 р. (т.2, а.с.21)

- акт приймання-передачі виконаних робіт №17-04/14 від 17.04.2014 р. (т.2, а.с.22);

- акт списання №СпТМЦ-14 від 28.02.2014 р. (т.2, а.с.24);

- акт списання №СпТМЦ-12 від 07.03.2014 р. (т.2, а.с.25);

- акт списання №СпТМЦ-21 від 09.04.2014 р. (т.2, а.с.26);

- акт списання №СпТМЦ-19 від 17.04.2014 р. (т.2, а.с.27);

- акт списання №СпТМЦ-20 від 29.04.2014 р. (т.2, а.с. 28).

Крім того, реальність господарських операцій позивача з TOB «ПАРУС» підтверджується подальшим рухом товарно-матеріальних цінностей, отриманих позивачем за договором. А саме, документами подальшої реалізації, укомплектування/ списання отриманих ТМЦ. Такими первинними документами є документи подальшої реалізації/укомплектування/списання ТМЦ :

- видаткова накладна № 55 від 09.04.2014 р. (т.2, а.с.32);

- довіреність №527 від 09.04.2014 р. (т.2, а.с.ЗЗ);

- акт №1 прийому-передачі обладнання від 04.04.2014 р. (т.2., а.с.34);

- акт №2 прийому-передачі обладнання від 10.04.2014 р. (т.2., а.с.35);

- товарно-транспортна накладна №090414-01 від 09.04.2014 р. (т.2., а.с.36);

- видаткова накладна №63 від 19.05.2014 р. (т.2., а.с.29);

- видаткова накладна №59 від 29.04.2014 р. (т.2., а.с.30);

- довіреність №186 від 29.04.2014 р. (т.2., а.с.38);

- видаткова накладна №56 від 17.04.2014 р. (т.2., а.с.37);

- акт приймання-передачі продукції від 16.04.2014 р. (т.2., а.с.39);

- довіреність №116 від 15.04.2014 р. (т.2., а.с.38).

У всіх випадках ТМЦ, отримані позивачем, постачались на КМЗ, де здійснювалась специфікація цих ТМЦ, зокрема, ними укомплектовувалось технологічне обладнання.

Зміна активів підприємства відображена в оборотно-сальдових відомостях, які приєднані до матеріалів справи.

Наведені обставини контролюючим органом не спростовані.

4.По взаємовідносинах ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" та ПП "Конкур"

4 квітня 2014 року між ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" (Замовник) та ПП "Конкур" укладено договір № 0404 про надання транспортно-експедиційних послуг, предметом договору слугувало те, що він регулює взаємини сторін при організації перевезень вантажів Замовника автомобільним транспортом Виконавця (т. 2 а.с. 40-41).

За висновками перевірки, не встановлено, кому належить автотранспортний засіб, яким здійснювалось перевезення.

Обгрунтовуючи реальність господарської операції за даним договором, позивач подав наступні документи :

- договір на надання транспортно-експедиційних послуг №0404 від 04.04.2014 р., який є правомірним правочином, оскільки іншого не доведено у судовому порядку (т.2, а.с.40-41);

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №24 від 04.04.2014 р. (т2, а.с.44);

- рахунок-фактура №40401 від 04.04.2014 р. (т.2, а.с.42);

- податкова накладна №24 від 04.04.2014 р.,., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.2. а.с.43);

- товарно-транспортна накладна №040414-01 від 04.04.2014 р. (т.2, ас.45).

Крім того, твердження представника апелянта про те, що позивач не має можливості здійснювати господарську діяльність через відсутність офісних і складських приміщень, персоналу, спростовується наданими у справу первинними документами, а саме такими, як:

- договір оренди нежитлового приміщення №ДОСП-06-01/11 від 06.01.2011 р. (т.2, а.с. 46-48);

- акт приймання-передачі складського приміщення, що надається в оренду (згідно договору №ДОСП-06-01/11 від 06.01.2011р.) від 06.01.2011 р. (т.2, а.с.49);

- договір оренди нежитлового приміщення №ОР-2 від 03.01.2012 р. (т.2, а.с. 50-52);

- акт приймання-передачі приміщення, що надається в оренду (згідно договору №ОР-2 від 03.01.2012р.) від 01.06.2012 р. (т.2, а.с.53);

- додаткова угода №1 від 01.11.2012р. до договору оренди №ОР-2 від 03.01.2012 р. (т.2, а.с. 54);

- додаткова угода №2 від 01.10.2013р. до Договору оренди №ОР-2 від 03.01.2012 р. (т.2, а.с.55);

- додаткова угода №3 від 01.06.2014р. до Договору оренди №ОР-2 від 03.01.2012 р (т.2, а.с.56);

додаткова угода №4 від 01.10.2014р. до Договору оренди №ОР-2 від 03.01.2012 р. (т.2, а.с.57).

5.По взаємовідносинах ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" та ТОВ "Комерц Альянс"

1 липня 2014 року між ТОВ "НВО Хіммашнафтогаз" (Покупець) та ТОВ "Комерц Альянс" укладено договір № 010714/1, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти й оплатити обладнання, запчастини та комплектуючі елементи (т. 1 а.с. 155-156).

Позивачем включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взємовідносинах з ТОВ "Комерц Альянс"-4086 грн.

- договір поставки №010714/1 від 01.07.2014 p., який є правомірним правочином, оскільки іншого не доведено у судовому порядку (т.1, а.с.155-156), додаток №1 від 01.07.2014 р. (Специфікація) до цього договору (т. 1, а.с.157);

- рахунок-фактура №1073 від 01.07.2014 р. (т. 1, а.с.148);

- видаткова накладна №1073 від 01.07.2014 р. (т.1, а.с.146);

- податкова накладна №62 від 01.07.2014 p., чинність якої не заперечується податковим органом та яка не скасована у встановленому законом порядку (т.1, а.с.147);

- платіжне доручення №54 від 13.08.2014 р. (а.с.149), яке доводить про фактичну оплату по договору (т.1, а.с. 149).

Зазначені документи доводять про фактичне виконання договору сторонами.

Крім того, реальність господарських операцій позивача з TOB «КОМЕРЦ АЛЬЯНС» підтверджується подальшим рухом товарно-матеріальних цінностей, отриманих позивачем за договором. А саме, документами подальшої реалізації, укомплектування/ списання отриманих ТМЦ. Такими первинними документами є:

- видаткова накладна №140 від 30.07.2014 р. на відпуск ТМЦ Публічному акціонерному товариству «Коростенський машинобудівний завод» (надалі - КМЗ) (т.1, а.с. 150);

- довіреність №32 від 28.07.2014 р. (т.1, а.с. 151);

- товарно-транспортна накладна №300714-02 від 30.07.2014 p., згідно з якою обладнання, укомплектоване ТМЦ, що отримав позивач, було відправлене КМЗ на адресу компанії «Арселор Метал» (т.1, а.с. 152);

- акт списання №СпТМЦ-34 від 29.07.2014 р. (т.1, а.с. 153);

- видаткова накладна №146 від 18.08.2014 р. (т.1, а.с. 154).

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що в даному випадку, обставини справи та зібрані в ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентами мали товарний - реальний характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання. До зазначених висновків суд апеляційної інстанції дійшов дослідивши під час судового розгляду договори поставки, податкові та видаткові накладні, платіжні доручення, та банківські виписки.

Також, необхідно вказати, що наведені первинні документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт придбання товарів.

Надані позивачем докази дають суду достатні підстави для висновку про сплату позивачем сум ПДВ у ціні придбаних товарів у контрагентів, які мали статус платників податку на додану вартість.

Також слід зазначити, що посилання податкового органу на ряд актів перевірок державних податкових інспекцій вищезазначених контрагентів позивача, зокрема щодо неможливості проведення зустрічної звірки, є необґрунтованими, оскільки звірки фактично не проводились і обставини щодо вказаних господарських операцій податковим органом реально не встановлювались, а при перевірці та звірці господарські операції саме з позивачем податковим органом не досліджувались.

На момент здійснення господарських операцій, контрагенти позивача були зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі, мали Свідоцтва про реєстрацію платниками податку на додану вартість. Доказів того, що спірні господарські зобов'язання в судовому порядку визнавались недійсними суду не надано.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в спосіб, визначений ст.162 КАС України, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірність прийнятих рішень.

Доводи відповідача та його посилання на акт перевірки контрагента суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки чинним законодавством не передбачено право відповідача при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків як підставу про наявність порушень з боку першого. Крім цього, використана відповідачем при перевірці інформація без дослідження у контрагента відповідних розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не може свідчити про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та невідповідність правочинів вимогам законодавства.

Повно встановивши обставини справи, давши належну оцінку доказам, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, практику Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

В зв'язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову без змін.

Обгрунтованих доводів протилежного в апеляційній скарзі не міститься, тому підстав для її задоволення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО Хіммашнафтогаз" вул.Сосновського,65,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

3- відповідачу/відповідачам: Коростенська об"єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області вул. Коротуна,3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

4-третій особі: - ,