Справа № 2а-996/10
Суддя: Демчук П. В.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ізяславський районний суд Хмельницької області
№ 2а-996/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

25 жовтня 2010 року Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Демчука П.В., при секретарі Новіковій Л.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 до ОСОБА_32 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі про стягнення щомісячної недоплати дітям війни,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом про стягнення недоплаченої щомісячної надбавки до пенсії як дітям війни, мотивуючи тим, що вони є дітьми війни і мають право на пільги, передбачені Законом України „Про соціальний захист дітей війни», згідно якого дітям війни пенсії або щомісячне довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, проте у 2006-2010 роках дана надбавка в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком не виплачувалася. Просять продовжити строк на звернення до суду.

Позивачі в судове засідання не зявились, подали суду заяви про слухання справи у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_32 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі ОСОБА_33 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, та письмові заперечення, в яких просив суд відмовити позивачам у задоволенні позовів.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позови підлягають задоволенню частково.

Позивачі являються дітьми війни, що підтверджується пенсійними посвідченнями з відповідними відмітками, і мають право на пільги, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позовні вимоги позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_34, ОСОБА_10, ОСОБА_22 про стягнення надбавки як дітям війни за 2006 рік, суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» (п.17 ст. 77) було встановлено, що названі пільги запроваджуються поетапно в порядку, визначеному КМУ, названі норми не були визнані неконституційними. Разом з тим, зазначений порядок Кабінетом Міністрів України вирішений не був, а тому в 2006 році названа пільга не діяла.

З 01 січня 2007 року позивачам ОСОБА_8, ОСОБА_15 було призначено надбавку, як дитині війни-інваліду в розмірі 19 грн. (50% від розміру надбавки встановленої для учасників війни), з 01.04.07. 20 грн., з 01.10.07. 20 грн. 55 к., що підтверджується відповідною довідкою управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, пункт 12 статті 71 № 489-V від 19.12.2006 , яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195 від 18.11.2004 р.

Так як позивачі ОСОБА_8, ОСОБА_15 протягом 2007 р. отримали підвищення до пенсії відповідно до ст. 11 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» (50% від розміру надбавки встановленої для учасників війни), якою було зупинено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (30 % мінімальної пенсії за віком), а вказані норми є взаємовиключними, тому нарахування позивачам підвищення до пенсії за один і той же період згідно двох вказаних норм є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачі ОСОБА_8 та ОСОБА_15 отримали пільгу, визначену як дитині війни-інваліду за 2007 рік, а тому нараховувати та виплачувати їм підвищення до пенсії передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» правових підстав не було, тому позовні вимоги за 2007 рік задоволенню не підлягають.

Згідно довідок управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі позивачам підвищення пенсії як дітям війни відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня по 31 березня 2008 року проводилось у розмірі 47 грн., з 1 квітня по 30 червня 2008 року у розмірі 48 грн. 10 коп., з 1 липня по 31 грудня 2008 року у розмірі 49 грн. 80 коп., 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік 49 гр. 80 к. Протягом 2007 року надбавки до пенсії як особам, що мають статус «дитина війни», позивачі не отримували.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, із 1 січня по 9 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали положення статті 111 3акону України від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтю 6 цього Закону викладено в новій редакції, та передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) вищевказані зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у редакції від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, поновили свою дію з 22 травня 2008 року.

Відповідно до ст.152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тому суд вважає, що недоплачена частина пенсії, починаючи з 22.05.2008 року, підлягає стягненню на користь позивачів у звязку з визнанням неконституційними положень закону, що обмежили виплати.

В той же час суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині підвищення пенсії дитині війни до 22 травня 2008 року з огляду на те, що згадане рішення Конституційного Суду України набрало чинності з 22 травня 2008 року і не розповсюджується на правовідносини, які існували до його прийняття.

Частиною 2 статті 54 розділу VI Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік передбачено, що розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 8 постанови КМУ від 28.05.2008р. № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян - дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та „Про жертви нацистських переслідувань) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,10 грн., з 1 липня - 48,20 грн. та з 1 жовтня - 49,80 грн.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про соціальний захист дітей війни - державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеним Законом не передбачено повноважень Кабінету Міністрів України зменшувати конкретний розмір державних соціальних гарантій дітям війни. Положення цього Закону мають пріоритетну силу над постановами Кабінету Міністрів України як підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України - виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в України є Верховна Рада України. Конституцією України не передбачено права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Верховною Радою України дія ст. 6 Закону України від 18.11.2004р. № 2195-IV „Про соціальний захист дітей війни у 2009, 2010 роках не призупинялась.

Згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нарахування пенсій проводять територіальні управління Пенсійного фонду України.

Посилання представника відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону № 2195-ІV суд не може прийняти до уваги.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

В силу ст. 2 ч. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Тому при визначенні розміру підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІV застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 ч. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Положення частини 3 цієї статті не є перешкодою для застосування зазначеної величини, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_34, ОСОБА_10 в частині зобовязання відповідача в подальшому виплачувати їм щомісячно державну соціальну допомогу як дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, оскільки позивачами не подано доказів того, що відповідач і надалі буде порушувати їх права.

При таких обставинах суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі, щодо ненарахування та невиплати підвищеної пенсії з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року є неправомірними, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей», згідно якого позивачі мають право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, тому слід частково задовольнити позовні вимоги позивачів до ОСОБА_32 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі про стягнення доплати до пенсії, як дітям війни за 2007 рік, починаючи з 9 липня 2007 року, і за 2008 рік, починаючи з 22 травня 2008 року, за 2009 рік, починаючи з 01 січня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі звернулися до суду до 09 вересня 2010 року із заявами в межах строку, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України, однак позови станом на 09 вересня 2010 року не були розглянуті судом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010 у справі № 1-40/1010 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691 -VI, а саме пункт 2 розділу І та пункт 2 розділу II вказаного Закону України. Визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691 -VI. Положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691- VI та Цивільного процесуального кодексу України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

На підставі викладеного справа розглядається судом в порядку адміністративного судочинства і суд вбачає причину пропуску строку звернення до суду, встановлену ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, поважною, а тому зазначений строк підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 75, 92, 152 Конституції України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, ст.ст. 99-102, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Конституційного Суду України від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги позивачів задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачам щомісячної державної соціальної допомоги як дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року .

Зобовязати ОСОБА_32 Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області, (м. Ізяслав, вул. Шевченка, 16, Хмельницької області) нарахувати та виплатити для позивачів підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»:

ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року,

ОСОБА_2 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_3 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_4 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року,

ОСОБА_5 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року,

ОСОБА_6 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_7 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_8 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_9 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_10 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_11 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_12 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_13 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_14 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року,

ОСОБА_15 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_16 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_17 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_18 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_19 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_20 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_21 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_22 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року;

ОСОБА_23 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_24 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_25 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року

ОСОБА_26 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_27 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_28 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_29 за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

ОСОБА_30 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року;

ОСОБА_31 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року;

врахувавши виплати, які були проведені позивачам в 2007-2010 роках.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського адміністративного апеляційного суду через Ізяславський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання постанови суду.

Суддя: