Справа № 2а-3602/10/0770
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2а-3602/10/0770
Ряд стат. звіту № 6.18
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2010 р. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд під головуванням судді Дору Ю.Ю. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_2 Зазаі про затримання і примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до громадянина ОСОБА_2 Зазаі в якій просить:

1) затримати громадянина ОСОБА_2 Зазаі, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою підготовки документів для його видворення за межі території України у примусовому порядку.

2) примусово видворити громадянина ОСОБА_2 Зазаі, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 24 вересня 2010 року був переданий на територію України представниками прикордонної поліції Словацької республіки, в рамках виконання Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, в порядку прискореної процедури реадмісії, в звязку з порушенням ним українсько-словацького кордону 23 вересня 2010 року на ділянці відділу прикордонної служби «Новоселиця»Чопського прикордонного загону. (а.с. 5).

Вивчаючи матеріали адміністративної справи відповідача, можна зробити висновок, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але, знаючи про можливість легально вїхати до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, використовуючи при цьому міжнародні злочинні угрупування. Знаючи, що під час досягнення своєї мети, він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно йде на вчинення правопорушень.

Відповідно до ч.5 ст.32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" примусове видворення за межі України іноземця або особи без громадянства може здійснюватись тільки на підставі постанови адміністративного суду, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду з України в добровільному порядку. Так, начальником Чопського прикордонного загону полковником ОСОБА_1 було прийнято рішення про добровільне видворення іноземця або особи без громадянства за межі України (а.с.11)

01 жовтня 2010 року позивачем та відповідачем по справі подано до суду заяви, в яких сторони просять справу розглянути без їх участі в порядку письмового провадження та допустити до негайного виконання постанову суду. (а.с. 9-10) В заяві відповідача громадянина ОСОБА_2 Зазаі зазначено, що він із позовними вимогами погоджується. (а.с. 10)

Враховуючи вищенаведене та згідно ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив: відповідач 24 вересня 2010 року був переданий на територію України представниками прикордонної поліції Словацької республіки,в рамках виконання Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, в порядку прискореної процедури реадмісії, в звязку з порушенням ним українсько-словацького кордону 23 вересня 2010 року на ділянці відділу прикордонної служби «Новоселиця»Чопського прикордонного загону. (а.с. 5).

Відсутність у відповідача документів необхідних для добровільного виїзду, що підтверджується протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 24.09.2010 року, відсутність на території України родичів, а також спроба незаконного перетинання державного корону України все наведене суд розцінює як можливість відповідача в подальшому ухилитися від виїзду з України в добровільному порядку. (а.с.6)

Крім того, відповідач двічі грубо та свідомо порушив законодавство України, а саме, ст.. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», коли незаконно перетнув державний кордон в Україну, та ст. 26 цього ж Закону, коли незаконно намагався перетнути державний кордон з України в Словаччину на ділянці відділу прикордонної служби «Новоселиця».

Відповідно до ч.5 ст. 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду. Таке рішення було прийняте начальником Чопського прикордонного загону полковником ОСОБА_1 27 вересня 2010 року. (а.с.11)

Частиною 6 ст. 32 вказаного Закону встановлено, що іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України (в порушення заборони щодо в'їзду в Україну, за відсутності визначених законодавством та міжнародними договорами України підстав для перебування в Україні (транзитного проїзду через її територію), у тому числі перебування за чужими, підробленими, зіпсованими або такими, що не відповідають встановленому зразку, візою (дозволом), паспортним документом), розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більше ніж шість місяців.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що у відповідності до Збірника інформації по країнах походження і юридичних матеріалів для використання в процедурі визначення статусу біженця УВКБ ООН (випуск 4, лютий 2008 року) ОСОБА_2 не є країною, де вчинюються злочини проти осіб, при поверненні особи до країни походження її життю нічого не загрожує, а також те, що відповідач бажання реалізувати право на надання притулку у порядку, встановленому законом, яке закріплене у ч. 2 ст. 26 Конституції України, не має, з заявою про надання статусу біженця до міграційних органів не звертались, та ч. 2 ст. 29 Конституції України, де встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленому законом.

За наведених обставин, позовні вимоги про затримання та примусове видворення громадянина ОСОБА_2 Зазаі, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки протиправна поведінка відповідача суперечить інтересам забезпечення безпеки України, з метою захисту прав, інтересів громадян України та з метою недопущення уникнення громадянина ОСОБА_2 Зазаі, ІНФОРМАЦІЯ_1 примусового видворення, суд приходить до переконання, що у відповідності до п.3 ч.2 ст.256 КАС України слід допустити негайне виконання постанови.

Згідно ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_2 Зазаі, ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання і примусове видворення за межі території України задовольнити повністю.

2. Затримати громадянина ОСОБА_2 Зазаі, ІНФОРМАЦІЯ_1, на термін до 6 місяців, з метою підготовки документів для видворення за межі України у примусовому порядку.

3. Примусово видворити громадянина ОСОБА_2 Зазаі, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

4. Допустити негайне виконання постанови в частині примусового видворення громадянина ОСОБА_2 Зазаі, ІНФОРМАЦІЯ_1.

5. Згідно ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються

6.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 КАС України десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дору Ю.Ю.