Справа № 2-а-1518/10
Суддя: Доценко С. І.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Володарський районний суд Донецької області
Справа №2-а-1518/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2010 року Володарський районний суд Донецької області у складі судді Доценко С.І., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду смт.Володарське справу адміністративного судочинства за позовом:

ОСОБА_1 до

Управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Донецької області про

зобовязання провести нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни, -

в с т а н о в и в :

21.09.2010 року позивач звернувся з зазначеним позовом, з урахуванням уточнених вимог, в якому зазначає, що він народився у 1941 році, відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни (далі: Закон Про СЗДВ) відноситься до цієї категорії громадян, перебуває на обліку як пенсіонер в Управлінні Пенсійного фонду України у Володарському районі (далі: УПФУ В р-ну) та має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком . В 2009 році не отримував надбавку в межах, встановлених законом. Просить зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 29.07.2010 рокук, з урахуванням раніше сплачених сум.

Сторони в судове засідання не зявились, але залишили суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, що дає суду право відповідно до ст.122 ч.4 КАС України розглядати справу в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з*явився, але залишив заяву в якій позов визнав та просить справу розглянути без його участі. Також надав суду довіку відповідно до якої позивач перебуває на обліку в УПФ Володарського р-ну, має статус «дитина війни», доплату до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: за період 2006-2007 року виплати не здійснювались; в 2008 році здійснювалася виплата надбавки з 01.04.2008 р.- 48,10 грн., з 22.05.2008 р.-144,30 грн., з 1.07.2008р.- 144,60 грн., з 01.10.2008р.- 149,40 грн.; з 01.01.2009р.-149,40 грн., з 01.11. 2009 р. 171,90 грн., з 01.01.2010р.-49,80 грн.

Дослідивши матеріали справи, доводи та заперечення сторін та докази, у їх взаємній сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог по слідуючим підставам:

Правовий статус дітей війни та основи їх соціального захисту встановлені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Суд вважає встановленим, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується паспортом, тобто станом на час закінчення Другої світової війни йому було менше 18 років.

З огляду на наведене вище, суд прийшов до висновку, що позивач відноситься до соціальної категорії громадян та має статус «дитина війни», знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Володарському районі та отримує пенсію за віком. Крім того, ці обставини підтверджуються і відміткою в пенсійному посвідченні про належність до категорії «дитина війни».

Відповідно до ст.9 Конституції України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, суд не може застосувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються інакше як міжнародний договір, в той же час міжнародні договори застосовуються, якщо вони не противорічать Конституції України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005р., що є частиною національного законодавства, органи влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Наділивши позивачку зазначеною соціальною гарантією (дитина війни), держава, таким чином, взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Посилання відповідача на те, що діючим законодавством не передбачений їх обов'язок здійснювати виплати, встановлені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», судом не приймаються до уваги. За преамбулою Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який був розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соцпослуг з коштів пенсійного фонду, що формується за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачених цим Законом.

Ст.58 зазначеного Закону на пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовки для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, повязаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1261 від 24.10.2007 р. (далі Постанова № 1261), до основних засад Пенсійного фонду України відноситься, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Уп.8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що згідно з Законом України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни виплачується підвищення саме до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціального допомоги, що виплачується замість пенсії, суд, приходить до висновку, що саме органами ПФУ позивачу мають виплачуватись підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відсутність грошових коштів для реалізації виплат судом також не приймається до уваги і це не є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

На час розгляду цієї справи судом, розмір мінімальної пенсії за віком законодавче визначений ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Отже, суд вважає заперечення відповідача щодо невизначеності розміру мінімальної пенсії для здійснення розрахунків необґрунтованими.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, було визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цім Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ( п.п.2 п.41 Розділ 11) були внесені зміни в закон України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема стаття 6 Закону, була викладена в новій редакції, за змістом якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») соціальна допомога повинна виплачуватися в розмірі 10 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення п. 41 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Т.б. враховуючи принцип дії нормативно-правового акту у часі, на підставі цього Рішення втратила чинність нова редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», внаслідок чого відновлена попередня редакція закону. Положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до ч.2 ст.8 Конституції України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Щодо вимог за 2010 рік, суд приходить до висновку про задоволення вимог по слідуючим підставам:

Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік№2254-VI від 13.05.2010г. чи іншим законом будь-які зміни до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не вносились.

Положення ст.71 Закону України Про Державний бюджет Украиїни на 2010 рік щодо надання КМ України права у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами, на спірні правовідносини не поширюється, тому що розмір соціальних виплат передбачених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визначається залежно від розміру мінімальної пенсії за віком, а не мінімальної заробітної плати .

Отже нарахування та виплати у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії чи державної соціальної допомоги, що виплачувалось замість пенсії повинні були здійснювалось відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV із змінами та доповненнями », у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.52 Закону України Про Державний бюджет на 2010 рік було встановлено прожитковий мінімум і мінімальну пенсію за віком з 1 січня 825 гривень, з 1 квітня 839 гривень, а тому включити доплату як дитині війни повинні були бути зроблені відповідачем відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а тому слід зобовязати відповідача нарахувати та сплатити позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність за період з 29.07.2010 року за відрахуванням раніше сплачених сум за вказаний період.

Виходячи з наведеного за 2010 рік особа, яка має статус дитина війни мала б отримати згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, але ж згідно відомостей наданих відповідачем, виплата відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не проводились, а проводились в меншому розмірі.

Тому суд вважає за необхідне, позовні вимоги позивача задовольнити, тому що дії відповідача були неправомірними щодо не нарахування позивачу щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, та зобовязати відповідача нарахувати та сплатити позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність за період з 29.07.2010 року, за відрахуванням раніше сплачених сум за вказаний період.

Враховуючи, що порушення прав позивача на отримання щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни було триваючим( пенсія і надбавка до неї нараховується щомісяця), суд вважає що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду із зазначеним позовом.

Керуючись ст.ст.2,3,11,17,18,99,100,122,159-163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV із змінами та доповненнями, Законом України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 року №3474-ІV, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.05 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік №2254-VІ від 13.05.2010г , Законом України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 р.№1646-VI, суд, -

п о с т а н о в и в :

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України у Володарському районі Донецької області щодо не нарахування і виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Донецької області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком , встановленої ч1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність за період з 29.07.2010 року, з урахуванням раніше сплачених сум.

Повний текст постанови виготовлений 29.10.2010 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення через Володарський районний суд до Донецького апеляційного адміністративного суду. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, або у письмовому провадженні то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя С.І. Доценко