Справа № 2а-8389/11/1370
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Справа № 876/5444/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Затолочного В.С., Улицького В.З.

за участю секретаря Бєлкіної Н.І.

представника позивача Лаврика А.Р.

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2014 року в справі №2а-8389/11/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

встановив:

У липні 2014 р. Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 39720,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року позов задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_3 на користь державного бюджету податковий борг з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин в сумі 39 720, 00 грн.

В апеляційній скарзі скаржник просить постанову суду скасувати та відмовити у позові. Апеляційна скарга мотивована неврахуванням фактичних обставин справи. Зокрема, вказує на те, що при першій реєстрації автомобіля податок з власників транспортних засобів сплачено в повному обсязі. Окрім зазначеного, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що заява позивача щодо незаконного заволодіння грошовими коштами в сумі 39720 грн. при первинній реєстрації вантажного автомобіля приєднана до матеріалів кримінального провадження №0001639, по якому триває досудове розслідування. Відтак, вважає, що ненадходження сум податку до бюджету не може слугувати підставою для повторної сплати такого податку.

В судових засіданнях представник скаржника апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній мотивів.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з даними Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на ім'я ОСОБА_3 зареєстровано 24.12.2009 р. автомобіль НОМЕР_1, 1993 р.в., № кузова НОМЕР_3.

Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не надало копію реєстраційної справи на зазначений транспортний засіб, оскільки реєстраційні справи про реєстрацію транспортних засобів, в т.ч. і на ім'я ОСОБА_3 вилучені оперуповноваженим в ОВС ВВБ у Львівській області СВБ ГУБОЗ МВС України в межах розслідування кримінальної справи.

З протоколу виїмки вбачається, що в реєстраційні справі про реєстрацію MERCEDES-ВЕNZ 711D, д.н.з. НОМЕР_2, 1993 р.в., № кузова НОМЕР_3 наявні заява № 8544 від 15.12.2009 р. на видачу тимчасового талону, накладна № 170903 від 23.12.2009 р., іноземний бриф, посвідчення митниці НОМЕР_4, результат пошуку по базі «Посвідчення», іноземний договір купівлі-продажу, сертифікат відповідності ВВ 195284, копія паспорта, квитанція № 9474.1565.1 на суму 346,00 гри. та висновок спеціаліста.

До місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова сума податку з власників транспортних засобів 39720,00 грн., як така, що сплачена ОСОБА_3 не надходила, що підтверджується довідкою ДПІ.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991р. за № 1251-XII зі змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 року за № 1963-XII зі змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Бюджетним кодексом України від 21.06.2001 року за № 2542-ІІI зі змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), КАС України.

Згідно з ч.6 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами. У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

У відповідності до абз.13 п.8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 № 1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу їх реєстрацію. Так, передумовою першої реєстрації транспортних засобів закон визначає пред'явлення особами, які здійснюють першу реєстрацію, органам, які здійснюють таку реєстрацію, квитанцій або платіжних доручень про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки. Відсутність документів про сплату податку є умовою, за якою перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, оскільки державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів, суд першої інстанції передчасно задовольнив позов, не з'ясувавши обставин реєстрації автомобіля, що є предметом порушення кримінальної справи, зокрема щодо працівників МРЕО та банку, де проводяться платіжні операції. Заява позивача щодо незаконного заволодіння грошовими коштами в сумі 39720 грн. при первинній реєстрації вантажного автомобіля приєднана до матеріалів кримінального провадження №0001639, по якому триває досудове розслідування. Доказів протилежного суду не надано.

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність факту несплати відповідачем податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації автомобіля, оскільки такі висновки не підтверджуються в повній мірі належними і достатніми доказами, а оскаржувана постанова прийнята не на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу. Скаржник у встановленому законом порядку довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2014 року в справі №2а-8389/11/1370 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1) 913, 50 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Затолочний В.С.

Улицький В.З.

Повний текст постанови складено 17.08.2015 року.