Справа № 219/149/15-а
Суддя: Тверський С. М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/149/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м.Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тверського С.М.,

при секретарі Зубенко Т.А.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернулась з адміністративною позовною заявою до Управління Пенсійного Фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі про зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона працювала на різних посадах у органах державної служби та місцевого самоврядування України, а саме з 27.01.1992 року по 1998 року на посаді економіста 2 категорії Донецького міського відділу статистики Донецького обласного управління статистики, з 17.04.2003 року по 25.11.2014 року на посаді спеціаліста 2 та 1 категорій загального відділу Київської районної ради у м. Донецьк. 25.11.2014 року була звільнена за ст.. 40 п. 2 КЗпП України за станом здоровя. Загальний стаж праці на державній службі 18 років 2 місяця 12 днів. 05.12.2014 року позивач звернулася до управління УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі про призначення пенсії за віком та до заяви надала 2 довідки від 25.11.2014 року про склад заробітної плати. При розрахунку пенсії відповідач не врахував «інші виплати», які складаються з допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошового винагородження держслужбовцям за сумлінну працю в органах державної влади , індексації заробітної плати, в загальної сумі 38016,94 грн. за нормами статті 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

12.12.2014 року рішенням відповідача за №40 їй було відмовлено в перерахунку пенсії, посилаючись на положення ч.2 ст.33 Закону України « Про державну службу».

Вважає, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії незаконне та просить суд винести рішення, яким: визнати незаконним рішення УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі №40 від 24.10.2014року у частині відмови у зарахуванні при розрахунку її пенсії до складу її заробітної плати допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошового винагородження держслужбовцям за сумлінну працю в органах державної влади , індексації заробітної плати; скасувати рішення УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі №40 від 24.10.2014року у частині відмови у зарахуванні при розрахунку її пенсії до складу її заробітної плати допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошового винагородження держслужбовцям за сумлінну працю в органах державної влади , індексації заробітної плати та зобовязати УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі при розрахунку її пенсії за віком включити до складу її заробітної плати для обчислення пенсії 60 календарних місяців «інші виплати», а саме: допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошове винагородження держслужбовцям за сумлінну працю в органах державної влади , та суму індексації заробітної плати, які зазначені у довідках Київської районної у м. Донецьку ради 01/19-2065 від 25.11.2014року у загальній сумі 38016,94 грн. за період 01.01.2009 року по 31.12.2013 року.

У судове засідання позивач не зявилася, надав до суду заяву в якої наполягає на задоволенні позову та просила справу розглядати у її відсутності.

Представник відповідача УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі - ОСОБА_3 позовні вимоги позивача не визнала та з викладеними у позовній заяві вимогами не згодна з огляду на наступні обставини. Ст.19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України. Згідно ч. 1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач в своїх позовних вимогах та під час розгляду адміністративного позову не навів норм законодавства, які б встановлювали та підтверджували неправомірність чи незаконність дій управління. Відповідно до п.9 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011року 3384/201 кошти Пенсійного фонду України спрямовуються на фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, допомоги на поховання та інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають. Позивач отримує пенсію за віком призначену за нормами Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 08.10.2014 року. Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється у порядку, визначеної законодавством України про державну службу.

Відповідно до ч.2 ст.ЗЗ Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок (за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, за виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників тощо). Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці встановлених для державних службовців відповідних категорій. (Постанова КМУ від 09.03.2006р. №268 Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади...; від 24.02.2003р.)Стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначає заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Стаття 2 цього Закону, яка визначає структуру заробітної плати, не містить вказівки на те, що матеріальна допомога входить до структури заробітної плата. У зазначеній нормі Закону відсутнє таке поняття як матеріальна допомога. Матеріальні виплати, зазначені в цій нормі, і матеріальна допомога це не ідентичні поняття, а тому законних підстав для віднесення матеріальної допомоги до складу заробітної плати державного службовця немає. Оскільки матеріальна допомога (на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань тощо) є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, передбачених 2 ст.ЗЗ Закону України «Про державну службу», то вона не включається до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям.Згідно ч. 6 ст. 33 цього ж Закону державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.За приписами частини 7 сг. 33 Закону України „Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи правову конструкцію вказаних законодавчих норм, можна дійти висновку, що законодавець розділив поняття «надбавки і доплати» та «матеріальна допомога», у зв'язку з чим остання не входить до складу надбавок і доплат, а відповідно і не входить до складу заробітної плати державного службовця. Посилання Позивача на той факт, що пенсія державного службовця повинна обчислюватись з будь-яких отриманих ним виплат, якщо на них нараховувались страхові внески є помилковими, оскільки частиною 2 статті 37 Закону України „Про державну службу" передбачено, що пенсія призначається від сум саме заробітної плати, а не будь-яких виплат. Оскільки матеріальна допомога до складу заробітної плати державного службовця не входить, то обчислення пенсії позивача з її урахуванням суперечить положенням частини 2 статті 37 Закону України „Про державну службу". Отже, оскільки саме Закон України «Про державну службу» є спеціальним законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, а також визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

У судовому засіданні було встановлено, що згідно заяви від 05.12.2014 року ОСОБА_2. звернувся до УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі з заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» та ст.. 37 ЗУ «Про державну службу».

Згідно рішення про відмову у зарахуванні «інших виплат» № 40 від 12.12.2014року ОСОБА_2С було відмовлено в зарахуванні «інших виплат».

Згідно довідок Київської районної у м. Донецьку ради 01/19-2065 від 25.11.2014року «інші виплати» у загальній сумі складають 38016,94 грн., за період 01.01.2009 року по 31.12.2013 року.

Як вбачається з аналізу чинного законодавства, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 р. у справі №2а-4753/09/2670 постанову Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 30.10.2008 р. №19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо не включення до складових заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством; зобов'язано Пенсійний фонд України привести у відповідність постанову Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 30.10.2008 р. №19-11 до вимог чинного законодавства шляхом передбачення чи встановлення інших складових заробітної плати, передбачених іншими нормативно-правовими актами.

Вказане рішення набуло законної сили, і враховується судом під час розгляду даної адміністративної справи згідно ч. 1 ст. 72 КАС України.

За результатами розгляду справи №2а-4753/09/2670 Окружний адміністративний суд м. Києва у постанові від 13.08.2010 р. дійшов висновку про те, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Відповідна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в "Узагальненні судової практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям державних службовців та науковим (науково-педагогічним) працівникам" (Юридичний вісник України, 06.2008, № 23)., де колегія суддів дійшла висновку, що неврахування оскаржуваною постановою складових заробітної плати, на підставі якої встановлюється пенсія, здійснюється перерахунок пенсії, запроваджених нормативно-правовими актами, які фактично виплачувались державним службовцям під час проходження ними державної служби, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили - Закону України №3723, Постанови №865.

Верховний Суд України, усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, вважає неправильним висновок цього суду в оскаржуваних ухвалах про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок відповідача про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону №1058-IV та стаття 66 Закону №1788-XII.

Такі висновки викладено в постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року в справі за аналогічним позовом фізичної особи до Державної податкової інспекції у м. Харцизьку Донецької області, Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

За приписами частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Викладена вище правова позиція Верховного Суду України міститься у постанові, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України, тому є обов'язковою до застосування судом під час розгляду адміністративної справи.

З огляду на вищевикладене суд не вважає за необхідне повторно аналізувати положення законодавства, оцінка яких вже неодноразово надана судами, зокрема, і Верховним Судом України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі неправомірно було відмовлено позивачу у призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший та при начисленні пенсії не враховано інші виплати, а саме матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати матеріальної допомоги, доплати за заміщенням, з якої проводиться нарахування пенсії ОСОБА_2, т.я. на дані виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому і вони мають бути враховані під час призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов, у зв'язку із чим зобов'язує УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії, призначеної ОСОБА_2 з урахуванням сум допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошового винагородження держслужбовцям за сумлінну працю в органах державної влади , індексації заробітної плати.

Відповідач не довів правомірність прийняття свого рішення відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати незаконним рішення УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі №40 від 12.12.2014 року «Про відмову в зарахуванні «інших виплат» при обчисленні заробітку для призначення пенсії» .

Скасувати рішення УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі №40 від 12.12.2014 року «Про відмову в зарахуванні «інших виплат» при обчисленні заробітку для призначення пенсії».

Зобовязати УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі при розрахунку пенсії ОСОБА_2 за віком включити до складу її заробітної плати для обчислення пенсії 60 календарних місяців «інші виплати», а саме: допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошове винагородження держслужбовцям за сумлінну працю в органах державної влади , та суму індексації заробітної плати, які зазначені у довідках Київської районної у м. Донецьку ради 01/19-2065 від 25.11.2014року у загальній сумі 38016,94 грн. за період 01.01.2009 року по 31.12.2013 року.

Ця постанова набирає законної сили, якщо її не буде оскаржено в строк передбачений для оскарження останньої.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького адміністративного апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанову винесено суддею одноособово в нарадчий кімнаті.

Головуючий суддя С.В.Тверський