Справа № 825/2380/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2015 року Чернігів Справа № 825/2380/15-а
14:37
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Падій В.В.,
суддів Житняк Л.О., Лобана Д.В.,
за участі секретаря Кондартенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Пантелієнко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом №86 від 28 травня 2015 року в частині непідтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження у 1986 році ОСОБА_1 , з вилученням посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 2 серії НОМЕР_1 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що при прийнятті рішення від 28 травня 2015 року оформленого протоколом №86 відповідачем не виконані основні принципи діяльності комісії, а саме: повноти розгляду наданих документів та інших підтверджуючих матеріалів та обґрунтованості прийнятих рішень, оскільки відповідачем, на думку позивача, не було досліджено та взято до уваги всіх первинних документів, які були підставою для видачі відповідного посвідчення.
Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник Міністерства соціальної політики України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи, Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав через канцелярію суду письмові пояснення в яких просив розглядати справу без його участі та зазначив, що в зв`язку зі спірністю питання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивача, справу було направлено на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України. Вказаною Комісією прийнято рішення, на підставі представлених документів, визнати безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки не підтверджено факт виконання робіт в зоні відчуження. Враховуючи наведе просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи, Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокувалась в м. Біла Церква Київської області та з 02.05.1986 по 14.05.1986 знаходився в службовій командировці по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 (а.с. 11-12).
З архівної довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України (а.с. 16) вбачається, що згідно наказів командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині ОСОБА_1 вибув у службове відрядження у в/ч 52204 м. Київ з 2 травня 1986 року (наказ № 108 від 30 квітня 1986 року) по 23 травня 1986 року (наказ № 126 від 23 травня 1986 року). Згідно історичної довідки в/ч НОМЕР_2 в повному складі участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не приймала. Були відкомандировані окремі військовослужбовці до в/ч 52204 м. Київ, звідки були відправлені для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в с. Оране.
З довідки 408-го окружного військового ордена Червоної Зірки шпиталю (а.с. 60) вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на обстеженні з 14.05.1986 по 22.05.1986 в зв`язку з роботою в зоні підвищеної радіації.
Також, з картки обліку доз радіоактивного опромінення вбачається, що єфрейтор ОСОБА_1 за період з 08.05.1986 по 13.05.1986 отримав опромінення в 27 рентген (а.с.63-64).
04.02.1993 Чернігівською обласною державною адміністрацією було видано ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 серії НОМЕР_1 (категорія 2) (а.с.10), яке 25.06.1997 було перереєстроване.
Згідно Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії при Міністерстві оборони України №1716 від 24.06.2014 року захворювання старшого сержанта у відставці ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 15).
28 травня 2015 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України було прийнято рішення (протокол № 86) про безпідставність видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та його вилучення з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування (а.с. 54). Підставою прийняття вказаного рішення стало не підтвердження факту виконання позивачем робіт у зоні відчуження у травні 1986 року.
Позивач вважає вищезазначене рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
В силу преамбули Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №796-XII), цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 9 Закону №796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
При цьому, стаття 10 Закону №796-XII передбачає, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону №796, для встановлення пільг та компенсацій учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження, зокрема, - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів віднесені до категорії 2.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону №796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Частиною 4 статті 15 Закону №796 встановлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.
Відповідно до статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На момент отримання ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 в 1993 році діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 року № 501 ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №501).
Відповідно до п.2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції від 19 грудня 1991 р. із змінами і доповненнями від 1 липня 1992 р.), іншими актами законодавства України.
Пунктом 3 Порядку №501 передбачено, зокрема, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесених до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.
Згідно пункту 10 Порядку №501 видача посвідчень провадиться, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів:
а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;
б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження;
в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження ( із зазначенням кількості днів і населеного пункту);
г) рішення суду про встановлення факту перебування в зоні відчуження.
Наявність перелічених даною нормою документів перевіряється відповідною комісією під час видачі посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, підстави для видачі посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є альтернативними.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 затверджений новий Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі- Порядок №51).
Пункт 12 Порядку №51 передбачає, що спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт.
Суду не надано документальних підтверджень, на підставі якого саме документу позивачу вперше в 1995 році видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відтак неможливо стверджувати про порушення порядку видачі позивачу такого посвідчення у відсутність достовірних документальних підтверджень про підстави його видачі.
Матеріали справи містять достатньо підстав, які свідчать про факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 02.05.1986 по 14.05.1986, а саме: військовий квиток НОМЕР_3 , Архівна довідка галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 29.07.2014, картка обліку доз радіоактивного опромінення ОСОБА_1 , довідка 408-го окружного військового ордена Червоної Зірки шпиталю, Витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії при Міністерстві оборони України №1716 від 24.06.2014 року та є беззаперечним свідченням того, що позивач виконував роботи у зоні відчуження в період з 02.05.1986 по 14.05.1986.
При вирішенні даної справи суд керується частиною 3 статті 2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які на справді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Як встановлено в судовому засіданні, на засідання комісії ОСОБА_1 не запрошували, його думку щодо важливого для нього питання не вислуховували, а отже оскаржуване рішення відповідачем приймалось без участі позивача та не пропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.
Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п.73).
З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, n.58, ECHR 2002-VIII).
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), n.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява №32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Також суд бере до уваги, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Таким чином, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені обставини справи, суд вважає, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України дійшла помилкового висновку про визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 2, а тому оскаржуване позивачем рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом від 28.05.2015 № 86, у частині непідтвердження факту виконання ОСОБА_1 робіт у зоні відчуження у 1986 році з вилученням посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорії 2, серії НОМЕР_1 .
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені статтями 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуюча суддя: підпис В.В. Падій
Судді: підпис Л.О. Житняк

підпис Д.В. Лобан
З оригіналом згідно

Головуюча суддя: В.В. Падій