Справа № 804/4677/15
Суддя: Шклярук Д. С.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 804/4677/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 серпня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із адміністративним позовом до Державної казначейської служби України у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд:

-визнати неправомірними дії Державної казначейської служби України щодо невиконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2015 р. у справі № 202/409/14-а, (виконавчий лист від 17.10.2014 р.);

-зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити негайне виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 р. у справі № 202/409/14-а (виконавчий лист від 17.10.2014 р.) по стягненню державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, згідно ст.43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням за рахунок коштів Державного Бюджету за здійсненим перерахунком в сумі 9899,29 грн. на її користь за період з 24.07.2013р. по 30.06.2014р. на картку № 4627 0812 0746 2875 Приватбанку (МФО 305299, , рахунок № 9100 на ім'я ОСОБА_1) та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2015р. про зміну способу виконання цієї постанови;

-зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити нарахування компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24.07.2013 року по 30.06.2014 року та виплатити нараховану компенсацію разом з виплатою допомоги у звязку з порушенням строків виплати за рішенням суду починаючи з серпня 2013 року по час фактичної виплати, з підстав визначених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року;

-зобов'язати Державну казначейську службу України відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» нарахувати та виплатити їй компенсацію в розмірі 3 % річних від несплаченої суми;

-стягнути на її користь з Державної казначейської служби України сплачені судові витрати в розмірі 73,08 грн.;

-допустити виконання рішення до негайного виконання та зобов'язати Державну казначейську службу України подати до суду звіт про виконання цього судового рішення.

В обґрунтування адміністративного позову ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не зауважує на вимоги Закону та ігнорує обовязковість виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала предявлений адміністративний позов та просила його задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалася на обставини викладені у позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та зауважувала на правомірності дій Державної казначейської служби України. В обґрунтування своїх доводів посилалася на обставини викладені у письмових запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, ОСОБА_1, 04 червня 2013 року народила сина ОСОБА_2, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

Після народження дитини ОСОБА_1 стала на облік в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року, було зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську раді здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі згідно ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням».

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 27.05.2014 року було відкрито виконавче провадження за № 43446926 на виконання зазначеного судового рішення від 30 квітня 2014 року.

Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради був здійснений перерахунок недоплаченої позивачці суми допомоги за період з 24 липня 2013 року по 30 червня 2014 року в сумі 9899,29 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2014 року був змінений спосіб і порядок виконання судового рішення від 30 квітня 2014 року. 15 жовтня 2014 року ухвала від 10 жовтня 2014 року набрала законної сили.

20 листопада 2014 року позивачка звернулася до Управління державної казначейської служби України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська із заявою про виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2014 року.

28 листопада 2014 року документи Головним управлінням Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області за вих. № 13-10/443-15529 були направлені на виконання до Державної Казначейської служби України.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідач до 08 січня 2015 року не повідомив позивачку про наслідки розгляду її заяви та за телефоном гарячої лінії відповідача, позивач отримала відповідь про відсутність коштів для виконання рішення суду. Також відповідач повідомив її про те, що у Державній казначейській службі знаходяться на виконання рішення судів на суму 748,52 млн. грн., які надійшли та зареєстровані раніше судового рішення по її справі, а Законом України Про Державний бюджет України на 2015 рік передбачено лише 150 млн. грн. в рахунок гарантій виконання Державою судових рішень.

Відповідач обґрунтовуючи свою відповідь зауважив на положення ст. 23 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік, якою передбачено надання права Кабінету Міністрів України у встановленому ним порядку реструктуризувати фактичну заборгованість обсягом до 7.544.562.370 гривень, що виникла станом на 01 січня 2015 року за рішеннями судів, виконання яких гарантовано державою, а також за рішеннями Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, шляхом часткового погашення за рахунок коштів, передбачених цим Законом на ці цілі, у розмірі до 10 відсотків від суми за зазначеними рішеннями та видачі на решту суми фінансових казначейських векселів строком обігу до семи років, з відстроченням платежів за цією заборгованістю на два роки та відсотковою ставкою 3 відсотки річних. Право видачі таких векселів надати органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Кабінетом Міністрів України Порядок реструктуризації станом на 20 лютого 2015 року не був прийнятий, отже центральний органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів повинен був керуватися Законом України Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень від 05 червня 2012 року № 4901-VI та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2001 року № 845.

Позивач 04 лютого 2015 року надіслала відповідачу письмову претензію в якій вимагала негайного виконання рішення суду в строки передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників та Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

В зв'язку з набранням чинності з 01 січня 2013 року Законом України Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів) в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до Закону України Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень та Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 267, визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Статтею 33 Порядку передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Статтею 47 Порядку регулюється безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Статтею 48 Порядку визначено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Статтею 49 Порядку передбачено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій Території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та практику Європейського Суду як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Проте, як зауважує Європейський Суд з прав людини, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення від 20.07.2004р. у справі «Шматько проти України», заява 60750/00). Державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням (Справа «Жовнер проти України» (Заява № 56848/00), Справа Бурдов проти Росії (Скарга №59498/00).

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОСОБА_4 проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Також, в своєму рішенні «Кечко проти України» Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «Жовнер проти України» державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно із ст. 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожитковий мінімум.

Основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").

Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, що передбачено ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Тобто, наділивши осіб, які мають дітей віком до трьох років вищезазначеною соціальною гарантією, держава взяла на себе публічне зобовязання забезпечити їм належний матеріальний рівень життя.

Враховуючи те, що позивачка маючи дитину віком до трьох років, була наділена державою певним правовим статусом, це включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання допомоги по догляду за дитиною. Не виконуючи рішення суду відповідач порушує її право на соціальний захист. Заборгованість допомоги по догляду за дитиною стосується основних засобів для існування.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4,5 частини першої статті 183-2 КАС України.

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України у постанові, прийнятій у скороченому провадженні, зазначається обов'язок відповідача виконати постанову негайно.

Також є обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24.07.2013 року по 30.06.2014 року з підстав визначених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, а також підлягають задоволенню позовні вимоги про у частині нарахувати та виплатити позивачці компенсації в розмірі 3 % річних від несплаченої суми, що передбачено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

ОСОБА_5 вимоги у частині допуску рішення до негайного виконання та позовні вимоги щодо подання звіту про виконання рішення не можуть бути задоволені судом, оскільки суд не вбачає підстав у відповідності до ч. 1 ст. 267 КАС України для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання рішення, а постанова за результатами розгляду даної справи не є такою, що входить до переліку, передбаченого ст. 256 КАС України.

Суму сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4-9, 70-71, 79, 86, 128, 159, 160, 161, 162, 163, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати дії Державної казначейської служби України щодо невиконання ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 жовтня 2015 року у справі № 202/409/14-а неправомірними.

Зобов'язати Державну казначейську службу України виконати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року у справі № 202/409/14-а, а також ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 жовтня 2015 року у цій же справі, про стягнення на користь ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, згідно ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» за рахунок коштів Державного Бюджету за здійсненим перерахунком в сумі 9899,29 грн. за період з 24.07.2013 року по 30.06.2014 року.

Зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24.07.2013 року по 30.06.2014 року та виплатити нараховану компенсацію разом з виплатою допомоги у звязку з порушенням строків виплати за рішенням суду починаючи з серпня 2013 року по час фактичної виплати, з підстав визначених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року.

Зобов'язати Державну казначейську службу України відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 3 % річних від несплаченої суми.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 73,08 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.С. Шклярук