Справа № 823/1904/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року справа № 823/1904/15

11 год. 15 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Будченко А.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача не зявився,

третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кей - Колект до відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, про скасування арешту та постанови, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Кей - Колект подало позов, в якому просить:

- скасувати арешти на спірне нерухоме майно, а саме: арешт на нерухоме майно на підставі виконавчого листа № 2-301 від 24.10.2005 року, винесеного Шполянським районним судом, заявник ВДВС Шполянського РУЮ; постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження № 27567154 від 20.07.2011 року, винесеної ВДВС Шполянського РУЮ; в частині накладення арешту на нерухоме майно: будинок, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Шпола, вул. Карбишева, 57;

- зобовязати ВДВС Шполянського РУЮ, винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Шпола, вул. Карбишева, 57, що перебуває в іпотеці ТОВ Кей - Колект на підставі іпотечного договору від 11.07.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Право іпотеки виникло в позивача з 11.07.2008, звернення стягнення на належне третій особі майно для задоволення грошових вимог стягувача у оспорюваному виконавчому провадженні, котрий не є іпотекодержателем, не допускається законом, оскільки вичерпний перелік обставин, наявність яких дозволяло би це зробити, в даному випадку відсутні.

Крім того, відповідач в порушення вимог Закону України Про виконавче провадження не повідомляв позивача про накладення арешту на майно боржника, яке перебуває в заставі (іпотеці) позивача, та не розяснив про право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із вказаного майна.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, а тому суд вирішив розглянути справу без їх участі на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

11 липня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком Укрсиббанк та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 49500 доларів США, що дорівнює еквіваленту 239664 грн. 15 коп. за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі.

Також, 11 липня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком Укрсиббанк та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 89928 (нерухомого майна), за умовами якого для забезпечення кредитного договору від 11 липня 2008 року № 0 іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: будинок, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Шпола, вул. Карбишева, 57, та належить іпотекодавцю на праві власності. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за № 1832.

11 липня 2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстроване обтяження (реєстраційний номер 7552888) на нерухоме майно: будинок, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Шпола, вул. Карбишева, 57, згідно договору іпотеки від 11 липня 2008 року.

Також в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровані обтяження вищевказаного нерухомого майна, а саме: 31.10.2008 арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 8136919, на підставі виконавчого листа Шполянського районного суду від 24.10.2005 № 2-301; 31.01.2012, реєстраційний номер 12116609, на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження № 27567154 від 20.07.2011.

13 лютого 2012 року між публічним акціонерним товариством Укрсиббанк та позивачем укладений договір відступлення права вимоги, за умовами якого останній прийняв право вимоги, зокрема, згідно договору іпотеки від 11 липня 2008 року, укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком Укрсиббанк та ОСОБА_2.

Згідно з відомостями з Державного реєстру іпотек, 14.07.2012 у вказаному реєстрі за реєстраційним номером 7552553 зареєстроване обтяження (іпотека) на підставі договору відступлення права вимоги.

Як зазначає позивач, 09.07.2015 при зверненні до нотаріуса йому стало відомо про те, що на майно третьої особи накладено арешт, який позивач вважає неправомірним, оскільки дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно порушують переважне право позивача на задоволення його вимог.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України Про іпотеку від 05 червня 2003 року № 898-IV (далі Закон № 898-IV), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 3 Закону № 898-IV визначає, зокрема, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 898-IV у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 24 Закону № 898-IV передбачено, зокрема, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Іпотекодержатель зобовязаний письмово у пятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобовязанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частина 1 статті 35 Закону № 898-IV передбачає, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 36 Закону № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно статті 50 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Частина 1 статті 52 Закону № 606-XIV передбачала, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

Відповідно до частини 3 цієї статті для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як свідчать матеріали справи, вартість предмета іпотеки, а саме: будинку, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Шпола, вул. Карбишева, 57, станом на дату накладення державним виконавцем арешту, становила 463582 грн., розмір основного зобовязання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 липня 2008 року, становила 239664 грн. 15 коп., а тому, на переконання суду, державний виконавець правомірно наклав арешт на вказане нерухоме майно. Крім того, суд звертає увагу, що виконавчий документ, на підставі якого накладено арешт, виданий 24.10.2005.

Також суд зазначає, що не повідомлення державним виконавцем позивача про накладення арешту на майно боржника, яке перебуває в заставі (іпотеці), в даному випадку не спростовує правомірність накладення арешту на це майно.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 19.08.2015.