Справа № 593/325/13-а
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2013-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/133/2013
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2013 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

"03" жовтня 2013 р. В складі суду:

Головуючого судді Німко Н.П.

При секретарі Саламон Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бережанської міської ради Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинним та скасування рішення сесії Бережанської міської ради №-602 від 29 січня 2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 20 лютого 2013 року звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області, як суду адміністративної юрисдикції із позовом до відповідача Бережанської міської ради Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 із вимогою визнати нечинним та скасувати рішення Бережанської міської ради від 29 січня 2013 року №-602 «Про надання в оренду земельних ділянок». В обґрунтування позову позивачка зазначила, що оскаржуване нею рішення прийняте відповідачем з порушенням вимог закону та порушує її законні права та інтереси, як одного із співвласників багатоквартирного будинковолодіння, оскільки таким рішенням зменшено площу земельної ділянки, яка має статус прибудинкової території такого багатоквартирного житлового будинку. Також, просила суд стягнути на її користь понесені судові витрати.

В судове засідання позивачка не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Бережанської міської ради та третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду згаданого позову, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення судового розгляду справи, чи будь-яких інших клопотань до суду не надіслали.

На підставі статті 128 КАС України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки, представника відповідача та третьої особи на стороні відповідача на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, вивчивши чинне на момент виникнення правовідносин та розгляду справи законодавство, суд прийшов до наступного,-

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.б Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.З КАС України).

Пунктом 7 частини 1 статті З КАС України дано визначення суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Сільські, селищні, міські ради під час здійснення повноважень, передбачених пунктами «а -г» ст. 12 ЗК України щодо розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надані земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення землі із земель комунальної власності, виступають як суб'єкти владних повноважень, що реалізують надані їм законом розпорядчі функції у галузі земельних відносин.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 42 Земельного Кодексу України зокрема визначено, що -

1.Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

2.У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

3.Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у трьохквартирному будинку по АДРЕСА_1 та фактично є співвласниками зазначеного багатоквартирного жилого будинку, (зазначене підтверджено актом комісії Бережанської міської ради від 13 квітня 2010 року а.с. 06).

Відомостей про створення зазначеними особами об'єднання співвласників згаданого багатоквартирного жилого будинку суду не надано, про існування такого факту позивачкою не зазначено.

27 січня 2010 року сесія Бережанської міської ради прийняла рішення №-972, згідно якого за будинковолодінням АДРЕСА_1, закріплено земельну ділянку площею 748,66 кв.м.( а.с.07).

29 січня 2013 року сесія Бережанської міської ради прийняла рішення №-602,згідно якого вирішено -

«2. Надати терміном до 01 січня 2014 року гр. ОСОБА_3, жителю АДРЕСА_1 в оренду земельну ділянку площею 23 кв.м. для обслуговування квартири АДРЕСА_1

- 2.1.Право оренди земельної ділянки оформити шляхом укладання договору оренди і його реєстрації.

- 2.2. Орендну плату встановити в трикратному розмірі земельного податку». ( а.о 13).

В подальшому, 20 лютого 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом свого права, оскільки вважала, що оскаржуваним рішенням відповідача Бережанської міської ради №-602 від 29 січня 2013 року зменшено площу земельної ділянки, яка має статус прибудинкової території багатоквартирного жилого будинку по АДРЕСА_1 шляхом передачі частини земельної ділянки ОСОБА_3, тим самим порушивши її права та інтереси, як одного з співвласників будинковолодіння. ( а.с.3-5).

28 березня 2013 року сесія Бережанської міської ради Тернопільської області за наслідками розгляду подання прокурора Бережанського району від 13 березня 2013 року, рішенням №-646 скасувала рішення сесії №-602 від 29 січня 2013 року «Про надання в оренду земельних ділянок». Будь-яких відомостей про не чинність зазначеного рішення, призупинення його дії чи про його оскарження, суду не повідомлено. ( а.с.42).

Про зазначене рішення відповідача Бережанської міської ради Тернопільської області позивачка ОСОБА_1 була поінформована в судовому засіданні.

Поряд з цим, 03 жовтня 2013 року позивачка подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, не зазначивши при цьому будь-яких інших додаткових посилань в обґрунтування свого позову, аніж ті, що викладені нею у поданому до суду адміністративному позові. (а.с.83).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що правові обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 та порушення її права, як співвласника багатоквартирного жилого будинку, викладені нею у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки оскаржуване рішення було прийняте відповідачем Бережанською міською радою, як суб'єктом владних повноважень, що реалізує надані йому законом розпорядчі функції в галузі земельних відносин, з порушенням норм земельного законодавства, а саме ст. 42 Земельного Кодексу України.

Так, відповідно до вимог закону, земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, співвласником якого є позивачка, а також належна до нього прибудинкова територія комунальної власності - в даному випадку Бережанської міської ради, могла бути надана в постійне користування лише підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цим будинком. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка могла бути передана безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників такого жилого будинку. А порядок використання земельної ділянки, на якій розташований зазначений багатоквартирний жилий будинок, а також належних до нього будівель, споруд та прибудинкової території, міг бути визначений лише співвласниками такого жилого будинку.

Зазначені норми закону відповідачем Бережанською міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримані, оскільки ОСОБА_3 не є суб'єктом, згідно ст. 42 Земельного Кодексу України, якому, на законних підставах, могла б бути надана в користування згадана земельна ділянка.

Як вважає суд, заявлені позивачкою вимоги: «визнати нечинним та скасувати рішення Бережанської міської ради від 29 січня 2013 року №-602 «Про надання в оренду земельних ділянок»», задоволеними бути не можуть. Так, як зазначено вище, відповідач скасував оскаржуване позивачкою рішення 28 березня 2013 року, і станом на 03 жовтня 2013 року такого правового акту, як рішення Бережанської міської ради від 29 січня 2013 року №-602 «Про надання в оренду земельних ділянок» юридично не існує, а тому додаткового скасування судом не потребує.

Окрім цього, суд приходить до висновку, що внаслідок скасування відповідачем згаданого оскаржуваного рішення, воно, як таке припинило своє існування, внаслідок чого не може бути підставою для існування будь-яких відносин, зокрема, спірних щодо їх протиправності, які є предметом розгляду даної справи.

З огляду на викладене, в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити, внаслідок відсутності предмету спору.

Поряд з цим, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність факту не відповідності закону оскаржуваного позивачкою рішення відповідача, з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод та інтересів позивачки, суд вважає за доцільне визнати згадане рішення , відповідача незаконним.

Судом також встановлено, що позивачкою понесені витрати в розмірі 34,41 гривні (а.с.2) у зв'язку із поданням адміністративного позову до суду.

Як зазначено вище, відповідач Бережанська міська рада скасував оскаржуване позивачкою рішення після надходження зазначеного позову до суду та після призначення даної справи до судового розгляду. Такі дії відповідача суд розцінює як фактичне визнання відповідачем обґрунтованості заявлених вимог позивачки, а тому вважає за правильне в даній справі застосувати положення ст. 95 та ст. 98 КАС України та стягнути на користь позивачки з відповідача Бережанської міської ради Тернопільської області понесені нею судові витрати в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 42 Земельного Кодексу України, ст. ст. 2, 6, 95,98,158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати незаконним рішення сесії Бережанської міської ради №-602 від 29 січня 2013 року.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 до Бережанської міської ради Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинним та скасування рішення сесії Бережанської міської ради №-602 від 29 січня 2013 року - відмовити.

Стягнути з відповідача Бережанської міської ради Тернопільської області в користь позивачки ОСОБА_1 34 ( тридцять чотири) гривні 41 коп. понесених судових витрат.

Постанова може бути оскаржена у строки і порядку, встановлені частинами першою, другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Німко Н.П.