Справа № 336/2993/15-а
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про зобов*язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 р. позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про зобовязання провести приватизацію квартири.

В позові зазначають,що вони є наймачами житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, членами однієї сім*ї,де ОСОБА_1зареєстрована та проживає з 15.12.1971 р.,а ОСОБА_2О.з 11.12.1995 р.

Квартира складається з 2-х кімнат ,має загальну площу 45,41 кв.м.,житлову площу 27,87 кв.м.

У квітні 2015 р.ОСОБА_1звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як органу з приватизації житла із заявою про приватизацію вказаної вище квартири у рівних частках на всіх зареєстрованих осіб,на яку 27.04.2015 р.отримала відмову.

За змістом відмови, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району,не оспорюючи законність проживання позивачів у вказаній вище квартирі,вказує на неможливість її приватизації позивачами з тих підстав,що ордер на квартиру у позивачів відсутній,а його надання є обов*язковим і заміна ордеру іншим документом неможлива.

Позивачі зазначають,що перелік підстав для відмови у приватизації,передбачений ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є вичерпним та не містить такої підстави,як відсутність у наймачів ордеру,тому вирішення питання щодо приватизації вказаної вище квартири,в чому їм було відмовлено відповідачем,можливо лише на підставі рішення суду про зобов*язання відповідача вчинити певні дії.

Просять суд зобов*язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району провести приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_1 у рівних частках на всіх зареєстрованих у вказаній квартирі осіб,а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2,за відсутності ордеру про надання вказаної житлової площі.

В процесі розгляду справи представник позивачів за довіреністю ОСОБА_3позов підтримала та пояснила,що ОСОБА_1І.з 1971 р.,а ОСОБА_2О.з 1995 р.та по теперішній час є наймачами квартири за адресою АДРЕСА_1 та членами однієї сім*ї,право на користування цим житлом не втрачали та воно ніким не оспорюється. При оформленні документів для приватизації квартири було виявлено відсутність ордеру на вселення,з цих підстав районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району,не оспорюючи законність проживання позивачів у вказаній вище квартирі,відмовила у її приватизації позивачами. Посилаючись на те,що відсутність ордеру на вселення у наймачів не передбачена чинним законодавством як підстава для відмови у приватизації житла,просить суд позов задовольнити та зобов*язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району провести приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_1 у рівних частках на всіх зареєстрованих у вказаній квартирі осіб,а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2,за відсутності ордеру про надання вказаної житлової площі.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4А.в процесі розгляду справи проти позову заперечувала та пояснила,що у квітні 2014 р.ОСОБА_5звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району з заявою провести приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_1 у рівних частках на всіх зареєстрованих у вказаній квартирі осіб,а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2,проте ордеру на вказане житлове приміщення,відомостей щодо органу,який видавав ордер,складу родини на момент його видачі або доказів його втрати не надала.На підставі п.18 Положення про порядок передачі квартир(будинків),жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян,затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р.№ 396 ОСОБА_1було відмовлено у приватизації житла в зв*язку з відсутність ордеру. Разом з тим пояснила,що відповідачем не оспорюється законність зайняття позивачами вказаного вище житлового приміщення з 1971 р.,право на яке вони не втрачали.

В судове засідання 19.08.2015 р.сторони не з*явивлись,надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Всебічно вивчивши обставини справи та оцінивши докази,досліджені у судовому засіданні ,суд дійшов до висновку про те,що позов заявлений обгрунтовано та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів судом.

Відповідно до статті 47 Конституції України громадяни мають право на житло та Держава створює умови для придбання його у власність.

Відповідно до вимог абзацу 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно вимог ч.1 ст.8 цього ж Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд.

Частиною 4 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства), а ч. 3 ст. 8 Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

За частиною 2 ст.8 зазначеного вище Закону, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках), здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті в гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири, будинку, кімнати в гуртожитку.

Відповідно до п.4,17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396,передача займаних квартир(будинків),жилих приміщень у гуртожитках,кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну(спільну сумісну,спільну часткову)власність громадян на підставі заяви та документів,передбачених п.18 цього ж Положення,а саме:

-довідки про склад сім*ї та займані приміщення;

-копії ордеру про надання жилої площі(копія договору найму жилої площі у гуртожитках);

-документу,що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

-копії документу,що підтверджує право на пільгові умови;

-заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім*ї наймача на приватизацію квартири(будинку) жилих приміщень у гуртожитках,кімнат у комунальних квартирах

Згідно з п.19 Положення,відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюються згідно з інвентаризаційними матеріалами,які зберігаються на підприємстві(організації)по обслуговуванню житла.

Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири (будинку),жилих приміщень у гуртожитках,оформлює відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо жилих приміщень,на підставі яких видає свідоцтво про право власності на жиле приміщення,як це визначено у п.21,22 Положення.

Разом з тим,підстави для відмови у приватизації житла передбачені ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме- не підлягають приватизації:

квартири-музеї,квартири(будинки),житлові приміщення у гуртожитках,розташовані на територіях закритих військових поселень,підприємств,установ та організацій,природних та біосферних заповідників,національних парків,ботанічних садів,дендрологічних,зоологічних,регіональних ландшафтних парків,парків-пам*яток садово-паркового мистецтва,історико-культурних заповідників,музеїв;

квартири (будинки),житлові приміщення у гуртожитках,що перебувають в аварійному стані(в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей);

квартири(будинки),житлові приміщення у гуртожитках,що перебувають в аварійному стані(в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей);

квартири(будинки)віднесені у встановленому порядку до числа службових,а також квартири(будинки),житлові приміщення у гуртожитках,розташовані в зоні безумовного(обов*язкового)відселення,забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

З матеріалів справи суд встановив,що ОСОБА_1І.з 15.12.1971 р.зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1,як член сім*ї наймача з 11.12.1995 р.у цій квартирі також зареєстрований та проживає її онук ОСОБА_2,що підтверджено довідкою № 655 від 27.04.2015 р.,яка складена та підписана уповноваженою особою житлового органу(а.с.7)

Згідно особової картки ,ОСОБА_1І.є відповідальним квартиронаймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_2,яка складається з 2-х кімнат та має загальну площу 45,41 кв.м.(а.с.8)

У квітні 2015 р.ОСОБА_1звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району з заявою провести приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_1 у рівних частках на всіх зареєстрованих у вказаній квартирі осіб,а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2,проте на підставі п.18 Положення про порядок передачі квартир(будинків),жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян,затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р.№ 396 ОСОБА_1було відмовлено у приватизації житла в зв*язку з відсутність ордеру (а.с.6)

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6,ОСОБА_7показали,що вони протягом багатьох років знайомі з ОСОБА_1,яка є їхньою сусідкою,проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1971 р.,на теперішній час з онуком ОСОБА_2,законність їх проживання ніким не оспорювалась,інші особи на це житло не претендували.

Згідно матеріалів справи,відповідачем не оспорюється законність зайняття позивачами вказаного вище житлового приміщення з 1971 р.,право на яке вони не втрачали.

Відповідно ст. 15 ч.1 п.10 Житлового кодексу України,до компетенції виконавчих комітетів районних,міських,районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За змістом ст. 58 ЖК України,ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.

Відповідно до п.69,70,72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» ( розділ IV),ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення,дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред'являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім'ї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону.

Так як відповідно до довідки житлового органу,вказане вище житло є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також неможливість надання позивачем ордеру, який було втрачено через незалежні від нього обставини,що підтверджено листом департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради № С-2274 від 01.07.2015 р., суд визнає неправомірною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про зобов*язання вчинити певні дії по приватизації квартири позивачів та задовольняє вимоги позивачів про зобов*язання відповідача вчинити певні дії.

На підставі 47 Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,ст. 11, 71, 94, 159-160, 161-163 КАС України КАС України,суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов*язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району провести приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_1 у рівних частках на всіх зареєстрованих у вказаній квартирі осіб,а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2,за відсутності ордеру про надання вказаної житлової площі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання особою,яка брала участь у справі,її копії.

Суддя Ю.А.Галущенко