Справа № 823/1193/15
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1193/15 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Бистрик Г.М. та Глущенко Я.Б.,

при секретарі - Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Черкаського міського центру зайнятості на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Черкаського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року Черкаський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з громадянки ОСОБА_2 кошти у розмірі 9889 грн. 69 коп., виплачені як допомога по безробіттю.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року в задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що у період отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Черкаського міського центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 07 червня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Черкаського міського центру зайнятості із заявою, у якій просила зареєструвати її як безробітну відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити виплату допомоги по безробіттю. Із 14 червня 2013 року позивачу було призначено виплату допомоги по безробіттю.

У подальшому відповідачем було проведено перевірку достовірності даних ОСОБА_2, результати якої відображені у акті від 12 лютого 2015 року № 17.

Під час зазначеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 з 30 липня 2001 року зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. При подачі заяви про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю позивач приховала зазначену інформацію від Черкаського міського центру зайнятості.

Наказом директора Черкаського міського центру зайнятості від 12 лютого 2015 року № 88 ОСОБА_2 було зобов'язано повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю, у розмірі 9889 грн. 69 коп. протягом 15 днів після отримання копії даного наказу.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не повернула кошти у визначений строк, Черкаський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення таких коштів у судовому порядку.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Черкаського міського центру зайнятості суд першої інстанції виходив з того, що свідоцтво про реєстрацію позивача фізичною особою-підприємцем вважається недійсним.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ч. 3 ст. 36 вказаного Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Підставою для стягнення з ОСОБА_2 коштів у розмірі 9889 грн. 69 коп., що були виплачені як допомога по безробіттю, став висновок про те, що при зверненні до Черкаського міського центру зайнятості вона не повідомила про наявність свідоцтва фізичної особи-підприємця від 30 липня 2001 року.

На підтвердження факту наявності у відповідача зазначеного свідоцтва позивач надав суду копію листа Реєстраційної служби Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції від 05 лютого 2015 року № 667/07-06-15.

Згідно вказаного листа ОСОБА_2 була 19 січня 1994 року зареєстрована як суб'єкт господарювання за адресою: АДРЕСА_1. Реєстрацію за вказаною адресою було припинено 23 липня 2001 року. Проте, 30 липня 2001 року відповідач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів виходить із наступного.

Як раніше зазначалося, із заявою про надання статусу безробітного ОСОБА_2 звернулася 07 червня 2013 року. На переконання позивача, допущене відповідачем порушення полягає у тому, що вона у зазначеній заяві не вказала про наявність у неї свідоцтва фізичної особи-підприємця. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним дослідити законодавство, що стосується реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, норми якого були чинними станом на червень 2013 року.

З 01 липня 2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Прикінцеві положення зазначеного Закону передбачають необхідність здійснення заміни раніше виданих свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка.

Також із 10 лютого 2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб'єктів господарювання».

Відповідно до п.п. 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов'язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

ОСОБА_2 у межах встановленого строку не подала державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про неї до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтва про її державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка.

Зазначена обставина підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якої відомості про ОСОБА_2 - відсутні.

У зазначеній редакції п.п. 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб'єктів господарювання» діяли у період з 10 лютого 2011 року по 12 квітня 2014 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що свідоцтво ОСОБА_2 про її реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності від 30 липня 2001 року станом на червень 2013 року вважалося недійсним.

Відповідно, звертаючись до Черкаського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, відповідач правомірно зазначила, що не зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у позивача відсутні підстави, передбачені ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», для стягнення з ОСОБА_2 коштів, виплачених у якості допомоги по безробіттю.

Обґрунтовуючи свої вимоги про скасування постанови суду від 25 червня 2015 року, позивач посилається на зміни до законодавства, що регулює правовідносини щодо реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які набрали чинності 12 квітня 2014 року, тобто після подачі ОСОБА_2 заяви про надання статусу безробітного.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Черкаського міського центру зайнятості не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 25 червня 2015 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Черкаського міського центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги Черкаського міського центру зайнятості - відмовити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Г.М. Бистрик

Я.Б. Глущенко

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Бистрик Г.М.

Глущенко Я.Б.