Справа № 466/3847/13-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Справа № 876/10981/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Сеника Р.П., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним розпорядження №453 від 20.07.2012 року Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради «Про демонтаж самочинних прибудов» в частині зобов'язання демонтажу металевого каркасу розміром 1,0х6,50 м. в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 20.07.2012р. Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження № 453 «Про демонтаж самочинних прибудов», яким позивача зобов'язано в місячний строк демонтувати вмонтований металевий каркас влаштований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без належного дозволу на АДРЕСА_1 Вважає дане розпорядження незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте лише на підставі акту обстеження житлових умов, що складений з порушенням.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2013 року в справі №466/3847/13а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2013 року в справі №466/3847/13а та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в квартирі по АДРЕСА_1, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою № 1670 від 15.10.2012 року з місця проживання про склад сім'ї і прописку.

Позивачем, ОСОБА_1 самочинно, без відповідного погодження було вмонтовано металевий каркас конструктивного типу під балкон до квартири по АДРЕСА_1, що було виявлено працівниками ЛКП «Рясне-402». Дана обставина стверджується долученою до матеріалів справи копією акту ЛКП «Рясне-402» (а.с. 7).

ЛКП «Рясне-402» направило на розгляд міжвідомчої комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради документи щодо самочинного будівництва позивачем прибудови по АДРЕСА_1. На засіданні 10.07.2012р. міжвідомча комісія своїм рішенням, визнала самочинним вмонтований металевий каркас конструктивного типу під балкон до квартири по АДРЕСА_1.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 20.07.2012р. № 453 висновок міжвідомчої комісії, протокол № 17 п.3 від 10.07.2012 року затверджено та зобов'язано ОСОБА_1 в місячний термін демонтувати самочинно вмонтований металевий каркас конструктивного типу під балкон до квартири по АДРЕСА_1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу змісту нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо наслідків самочинного будівництва, колегія суддів робить висновок про те, що адміністрація, як виконавчий орган місцевої ради не уповноважена вирішувати питання про зобов'язання особи здійснити перебудову чи демонтаж самовільно реконструйованої квартири.

Повноваження органів місцевого самоврядування (у тому числі виконавчих органів міських рад) у сфері будівництва передбачені Законами України: від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність»; від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ «Про основи містобудування»; від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Підпунктом 3 пункту «б» частини першої статті 31 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить делеговане повноваження із здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Крім того, компетенція виконавчих органів міських рад у сфері містобудування визначена статтями 12 та 14 Закону України «Про основи містобудування». Статтею 14 цього Закону передбачено повноваження, аналогічне за змістом тому, що міститься в статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Колегія суддів звертає увагу, що конструкція наведених правових норм є відсильною, тобто для свого застосування вимагає наявності установленого порядку державного контролю.

Такий порядок установлено, зокрема, статтею 376 Цивільного кодексу України. Частиною сьомою цієї статті передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином, у разі виявлення істотного порушення будівельних норм орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом про зобов'язання здійснити перебудову.

Водночас, системний аналіз перелічених нормативних актів дає підстави стверджувати, що самостійне винесення рішення про зобов'язання вчинити демонтаж здійсненого будівництва лежить поза межами повноважень виконавчих органів місцевої ради.

Аналогічну позицію було висловлено і Вищим адміністративним судом України в рішенні від 21 липня 2015 року (№К/800/16921/15).

Викладене дає підстави стверджувати, що рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, які встановлені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги є аргументованими, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2013 року в справі №466/3847/13а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №453 від 20.07.2012 «Про демонтаж самочинних прибудов» в частині зобов'язання ОСОБА_1 демонтувати самочинно вмонтований металевий каркас конструктивного типу під балкон до квартири АДРЕСА_1

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді Р.П. Сеник

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 18.08.2015 року