Справа № 826/9924/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27 липня 2015 року 10 год. 33 хв. № 826/9924/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Махиньку Ю.О., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 27 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (далі - позивач, ТОВ "Телесистеми України") до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, (далі - відповідач, НКРЗІ) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо видачі позивачу оформленої на бланку продовженої на строк не менше 5 років ліцензії позивача (серія АВ №303668, переоформлена НКРЗІ 07 червня 2007 року) на надання послуг міжнародного та міжміського комутованого телефонного зв'язку з особливими умовами: "дозволяється надання послуг міжнародного та міжміського комутованого телефонного зв'язку в мережах зв'язку загального користування" (далі - ліцензія);

- зобов'язання відповідача видати позивачу оформлену на бланку продовжену на строк не менше 5 років ліцензію.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем протиправно не вчиняються дії, направлені на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/9924/15 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представники відповідача не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2007 року Національною комісією з питань регулювання зв'язку України видано позивачу ліцензію серії АВ №303668 (дата прийняття та номер рішення про переоформлення ліценції: 07 червня 2007 року №779) на надання послуг телефонного зв'язку (крім відомчих об'єктів) на території м. Київ, м. Запоріжжя та області, м. Дніпропетровськ та області, м. Донецьк та області, м. Луганськ та області, м. Львів та області, м. Одеса та області, м. Харків та області, Автономної Республіки Крим (за винятком м. Севастополь) (далі - ліцензія).

Строк дії ліцензії: із 18 червня 2007 року по 23 вересня 2012 року.

Листом від 29 березня 2012 року позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження строку дії ліцензії.

Листом від 17 квітня 2012 року №01-2386/09 відповідач повідомив позивача про те, що нормами Закону України "Про телекомунікації" та Ліцензійних умов здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг фіксованого зв'язку із правом технічного обслуговування та експлуатації мереж і надання в користування каналів електрозв'язку: місцевого, міжміського, міжнародного, затверджених рішенням Державного комітету зв'язку та інформатизації України №1789 від 10 грудня 2009 року, не передбачена подача заяв, видача ліцензій і продовження терміну дії ліцензій на такий вид діяльності "як надання послуг міжнародного та міжміського комутованого телефонного зв'язку" та запропоновано позивачу для продовження здійснення діяльності у сфері телекомунікацій звернутися до відповідача із заявою про видачу ліцензії, передбаченої ст. 42 Закону України "Про телекомунікації", у порядку, встановленому законом та відповідними ліцензійними умовами.

Вважаючи, що відповідачем неправомірно не продовжено строк дії ліцензії, позивач звернувся до суду із вимогою про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року у справі №2а-8472/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року, позов ТОВ "Телесистеми України" задоволено повністю, а саме зобов'язано НКРЗІ із 23 вересня 2012 року продовжити строк дії ліцензії та застосувати до ТОВ "Телесистеми України" для продовження строку дії ліцензії плату у розмірі 30% від розміру плати сплаченої позивачем за видачу ліцензії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2013 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року залишено без змін.

З урахуванням викладеного, 11 квітня 2013 року відповідачем прийнято рішення №217 "Про продовження строку дії ліцензії товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (серія АВ №303668, переоформлена НКРЗ 07.06.2007 року)", яким продовжено позивачу строк дії ліцензії із 23 вересня 2012 року по 22 вересня 2017 року (далі - рішення №217).

Поряд з цим, рішенням відповідача від 17 вересня 2013 року №606 про ліцензування в сфері комунікацій на підставі ч. 3 ст. 48, ст. 49 та ч. 1 ст. 53 Закону України "Про телекомунікації" скасовано рішення №217 у зв'язку із ненаданням заявником документів, що підтверджують внесення плати за продовження строку дії ліцензії.

Вказане рішення позивачем оскаржено у судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2013 року у справі №826/16304/13-а відмовлено повністю у задоволенні позову ТОВ "Телесистеми України".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2013 року скасовано, позов ТОВ "Телесистеми України" задоволено повністю, а саме визнано протиправним та скасовано рішення НКРЗІ від 17 вересня 2013 року №606 в частині скасування рішення №217 у зв'язку з ненаданням заявником документів, що підтверджують внесення плати за продовження строку дії ліцензії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з урахуванням вище викладеного, рішення №217 є чинним, а тому підлягає виконанню.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року у справі №2а-8472/12/2670 набрала законної сили 25 вересня 2012 року.

26 вересня 2013 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №2а-8472/12/2670, відповідно до якого, боржника - НКРЗІ зобов'язано: із 23 вересня 2012 року продовжити строк дії ліцензії ТОВ "Телесистеми України" на строк не менше 5 років; застосувати до ТОВ "Телесистеми України" для продовження строку дії ліцензії плату у розмірі 30% від розміру плати сплаченої ТОВ "Телесистеми України" за видачу ліцензії.

Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання: із 26 вересня 2012 року до 26 вересня 2013 року, який ТОВ "Телесистеми України" пропущено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2013 року у справі №2а-8472/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2014 року, відмовлено ТОВ "Телесистеми України" у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що позивачем надано відповідачу документ, яким підтверджується факт внесення плати за видачу ліцензії у розмірі, встановленому нормами постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2004 року №773 "Про розміри та порядок зарахування плати за видачу, переоформлення, видачу дубліката, копії ліцензії на провадження діяльності у сфері телекомунікацій і продовження строку її дії" (далі - Постанова №773).

Здійснення оплати у вказаному розмірі передбачено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року у справі №2а-8472/12/2670.

Зокрема, у вказаному судовому рішенні зазначено, що плата за видачу ліцензії, строк дії якої просить продовжити ТОВ "Телесистеми України", Постановою №773 не встановлена, а тому має бути стягнуто 30% від плати, яка сплачена ТОВ "Телесистеми України" за видачу йому ліцензії, строк дії якої він просить продовжити.

Вище викладеним спростовуються доводи відповідача про те, що позивач безпідставно посилається на Постанову №773, оскільки вона є нечинною.

Суд зазначає, що у судовому порядку позивачу встановлено плату у розмірі 30% від плати, яка сплачена позивачем за видачу йому ліцензії, тобто від плати, здійсненої на час видачі ліцензії.

Оскільки спочатку позивачу видано ліцензію №44 від 23 вересня 1997 року, плата за продовження строку дії ліцензії має бути визначена з розрахунку 30% від розміру плати, сплаченої позивачем за видачу ліцензії №000344 від 23 вересня 1997 року.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18, ч. 7 ст. 42, ст.ст. 44-46, ст. 50 Закону України "Про телекомунікації", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації: здійснює ліцензування та реєстрацію у сфері надання телекомунікаційних послуг.

Ліцензуванню підлягають такі види діяльності у сфері телекомунікацій:

1) надання послуг фіксованого телефонного зв'язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку: місцевого; міжміського; міжнародного;

2) надання послуг фіксованого телефонного зв'язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв'язку: місцевого; міжміського; міжнародного;

3) надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку;

4) надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Правила здійснення діяльності у сфері телекомунікацій є нормативно-правовим актом, що містить перелік організаційних, кваліфікаційних, технологічних вимог, обов'язкових для виконання при здійсненні певного виду діяльності у сфері телекомунікацій, що не підлягає ліцензуванню.

Ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, що містить вичерпний перелік організаційних, кваліфікаційних, технологічних та інших спеціальних вимог, обов'язкових для виконання при здійсненні виду діяльності у сфері телекомунікацій, що підлягає ліцензуванню.

Правила здійснення діяльності у сфері телекомунікацій та ліцензійні умови встановлює національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, відповідно до цього Закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, може включати до ліцензій на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій для окремих операторів особливі умови.

Суб'єкт господарювання, який має намір здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій, що ліцензується, особисто, через уповноважений ним орган чи особу або рекомендованим листом з описом вкладення звертається до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, із заявою про видачу ліцензії за встановленим нею зразком.

До заяви про видачу ліцензії заявник додає: 1) п. 1 ч. 2 ст. 45 виключено; 2) копії установчих документів (для юридичних осіб), засвідчені нотаріально або органом, який видав оригінал документа; 3) засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують право власності суб'єкта господарювання або користування ним виробничими приміщеннями; 4) плани утворення та використання телекомунікаційної мережі за підписом заявника - суб'єкта господарської діяльності; 5) документи, що підтверджують фінансові можливості та кадрове забезпечення здійснення заявленої діяльності.

Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, забороняється вимагати від суб'єктів господарювання інші документи, не передбачені цим Законом.

У разі наявності в заявника філій, інших відокремлених підрозділів, які здійснюватимуть господарську діяльність на підставі отриманої ліцензії, у заяві зазначаються їх перелік та місцезнаходження.

Заява про видачу ліцензії та документи, що додаються до неї, приймаються за описом, копія якого видається або надсилається заявнику, з відміткою про дату прийняття документів та підписом відповідальної особи національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Усі подані заявником документи після реєстрації заяви формуються в окрему справу.

Заява про видачу ліцензії залишається без розгляду, якщо: 1) заява подана (підписана) особою, яка не має на це повноважень; 2) документи оформлені з порушенням вимог цієї статті.

У разі залишення заяви про видачу ліцензії без розгляду заявник інформується в письмовій формі із зазначенням відповідних підстав протягом тижня від дати реєстрації заяви.

У разі усунення причин, що були підставою для винесення рішення про залишення заяви без розгляду, заявник може повторно подати заяву про видачу ліцензії.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, публікує інформацію щодо процедур видачі ліцензій у своєму офіційному бюлетені.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, приймає рішення про видачу ліцензії або про відмову в її видачі у строк, що не перевищує 30 робочих днів від дати реєстрації заяви про видачу ліцензії.

Копія рішення про видачу ліцензії або про відмову у видачі ліцензії надсилається (видається) заявникові протягом трьох робочих днів від дати його прийняття.

У рішенні про відмову у видачі ліцензії зазначаються підстави відмови.

Одночасно з рішенням про видачу ліцензії заявникові надсилається повідомлення про розмір плати за видачу ліцензії, порядок її оплати та отримання.

Підставами для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії є: 1) недостовірність даних у документах, поданих заявником, для отримання ліцензії; 2) невідповідність заявника та поданих документів ліцензійним умовам, установленим для певного виду господарської діяльності у сфері телекомунікацій; 3) неможливість видачі ліцензії внаслідок раніше прийнятого рішення щодо обмеження їх чисельності та розподілу на конкурсних засадах.

У разі відмови у видачі ліцензії суб'єкт господарювання може подати до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, нову заяву про видачу ліцензії після усунення обставин, що стали підставою для відмови у її видачі.

Рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, про відмову у видачі ліцензії може бути оскаржено у судовому порядку.

У разі якщо діяльність, що ліцензується, потребує використання обмеженого ресурсу (радіочастотного та/або номерного) термін прийняття рішення про видачу (або відмову у видачі ліцензії становить 60 робочих днів від дня реєстрації заяви. У разі необхідності міжнародної координації присвоєнь радіочастот термін надання ліцензії продовжується на термін, визначений Регламентом радіозв'язку Міжнародного союзу електрозв'язку або відповідними міжнародними договорами. Ліцензія на вид діяльності у сфері телекомунікацій, який передбачає користування радіочастотним ресурсом України, видається одночасно з відповідною ліцензією на користування радіочастотним ресурсом України.

Підставами для переоформлення ліцензії є:

1) зміна найменування юридичної особи або прізвища, імені, по батькові фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності;

2) зміна місцезнаходження юридичної особи або місця проживання фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності;

3) реорганізація юридичної особи - суб'єкта господарювання шляхом зміни організаційно-правової форми, перетворення, злиття, приєднання. У цьому випадку ліцензії, отримані оператором телекомунікацій, переоформляються на його правонаступника.

У разі виникнення підстав для переоформлення ліцензії суб'єкт господарювання зобов'язаний протягом 30 робочих днів подати до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, заяву про переоформлення ліцензії разом з ліцензією, що підлягає переоформленню, та відповідними документами або їх нотаріально засвідченими копіями, які підтверджують зазначені зміни. Заява про переоформлення ліцензії подається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 45.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви про переоформлення ліцензії зобов'язана при наданні документів, що підтверджують оплату переоформлення, видати переоформлену на новому бланку ліцензію з урахуванням змін, зазначених у заяві про переоформлення ліцензії, або відмовити в переоформленні ліцензії у разі відсутності підстав для переоформлення чи недостовірних даних у поданих документах.

Одночасно з переоформленою на новому бланку ліцензією національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, видає суб'єкту господарювання засвідчені копії такої ліцензії для філій, інших відокремлених підрозділів, що здійснюють діяльність у сфері телекомунікацій.

У разі переоформлення ліцензії національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, приймає рішення про визнання недійсною ліцензії, що переоформлялася, з внесенням відповідних змін до ліцензійного реєстру не пізніше наступного робочого дня.

Строк дії переоформленої ліцензії не може перевищувати строку дії, зазначеного в ліцензії, що переоформлялася.

Суб'єкт господарювання, який подав до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, заяву про переоформлення ліцензії та відповідні документи, може здійснювати свою діяльність на підставі довідки національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, про прийняття цієї заяви до моменту видачі переоформленої на новому бланку ліцензії або прийняття рішення про відмову в переоформленні ліцензії.

Непереоформлена в установлений строк ліцензія є недійсною.

Отже, проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, як наслідок, наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, щодо видачі товариству з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" оформленої на бланку продовженої на строк не менше 5 років ліцензії товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (серія АВ №303668, переоформлена НКРЗІ 07 червня 2007 року) на надання послуг міжнародного та міжміського комутованого телефонного зв'язку з особливими умовами: "дозволяється надання послуг міжнародного та міжміського комутованого телефонного зв'язку в мережах зв'язку загального користування".

3. Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, видати товариству з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" оформлену на бланку продовжену на строк не менше 5 років ліцензію товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (серія АВ №303668, переоформлена НКРЗІ 07 червня 2007 року) на надання послуг міжнародного та міжміського комутованого телефонного зв'язку з особливими умовами: "дозволяється надання послуг міжнародного та міжміського комутованого телефонного зв'язку в мережах зв'язку загального користування".

4. Присудити на корить товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" () здійснений ним судовий збір у розмірі 146,16 грн. із Державного бюджету України.

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 03 серпня 2015 року