Справа № 826/11939/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 серпня 2015 року № 826/11939/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., при секретарі судового засідання Непомнящій А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойшо Україна»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про скасування податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ойшо Україна» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 29 травня 2015 року № та № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/11939/14, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 14 липня 2015 року.

У судовому засіданні 14 липня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі статей 75, 76 та 86 розділу II Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойшо Україна», за результатом якої складено акт перевірки від 18 травня 2015 року № 259/26-59-15-06-94.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення підпункту пункту 57.1 статі 57 Податкового Кодексу України, що виразилось у несвоєчасній сплаті авансових внесків з податку на прибуток.

Податковими повідомленнями - рішеннями Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 29 травня 2015 року № та № позивача зобов'язано сплатити штрафи у розмірі 14020,96 грн. (20 %) та 7559,62 грн. (10%) відповідно.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем неправомірно застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойшо Україна» штрафні санкції, оскільки останнім дотримано строки сплати авансового внеску податку на прибуток за перевіряємий період.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, з посиланням на безпідставність позовних вимог просив суд відмовити у їх задоволенні. Доводи відповідача, викладені у письмових запереченнях співпадають з висновками акту перевірки від 18 травня 2015 року № 259/26-59-15-06-94.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України, Бюджетного кодексу України, Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Згідно з абзацом 1 пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 57.1 статті 57 розділу II та пункту 2 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень ПК України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Виходячи із системного аналізу норм чинного Податкового кодексу України, обов'язок та відповідальність за своєчасну сплату податкових платежів покладено виключно на платника податків. У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Отже, термін сплати авансового внеску становить 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, тобто протягом 20 днів з моменту закінчення місяця, що дозволяє сплачувати авансовий внесок до 20 числа, кожного місяця, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Матеріали справи містять копії платіжних доручень, які свідчать про своєчасність сплати позивачем авансових внесків з податку на прибуток зокрема, платіжним дорученням № 231 від 18 лютого 2013 року сплачено авансовий внесок за лютий 2013 року; платіжним дорученням № 305 від 15 березня 2013 року сплачено авансовий внесок за березень 2013 року; платіжним дорученням № 164 від 15 квітня 2013 року сплачено авансовий внесок за квітень 2013 року; платіжним дорученням № 333 від 15 травня 2013 року сплачено авансовий внесок за травень 2013 року; платіжним дорученням № 445 від 13 червня 2013 року сплачено авансовий внесок за червень 2013 року; платіжним дорученням № 584 від 15 липня 2013 року сплачено авансовий внесок за липень 2013 року; платіжним дорученням № 776 від 15 серпня 2013 року сплачено авансовий внесок за серпень 2013 року; платіжним дорученням № 90 від 16 вересня 2013 року сплачено авансовий внесок за вересень 2013 року; платіжним дорученням № 1052 від 15 жовтня 2013 року сплачено авансовий внесок за жовтня 2013 року; платіжним дорученням № 1239 від 15 листопада 2013 року сплачено авансовий внесок за листопад 2013 року; платіжним дорученням № 1464 від 16 грудня 2013 року сплачено авансовий внесок за грудень 2013 року.

Відтак, з наведеного вбачається, що позивач сплатив авансовий внесок у строки, встановлені податковим законодавством.

При цьому, як встановлено під час проведення перевірки та у судовому засіданні не спростовано представниками сторін, при сплаті авансового внеску з податку на прибуток за лютий - грудень 2013 року, позивачем помилково зазначено невірний код ЄДРПОУ, а саме: замість коду позивача, зазначено код ЄДРПОУ ТОВ «Пул енд Беа Україна».

Як пояснено позивачем, така помилка виникла у зв'язку із тим, що позивач та «Пул енд Беа Україна» належать до групи компаній Inditex та є пов'язаними особами в розумінні податкового законодавства (мають одного власника) і, відповідно, обслуговуються одним і тим самим бухгалтером.

Судом враховано, що платіж було проведено позивачем із визначенням реквізиту призначення платежу " Авансові внески з податку на прибуток за відповідні місяці", який було введено в дію згідно наказу Міністерства фінансів України від 17 січня 2013 року № 19 щодо змін до Класифікації доходів бюджету.

Відповідно до розділу 1 "Загальні положення" наказу Державного казначейства України від 26 червня 2002 року № 122 "Про затвердження Положення про єдиний казначейський рахунок" єдиний казначейський рахунок - основний рахунок держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами державного та місцевих бюджетів через систему електронних платежів Національного банку України. Єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Аналіз наведених вище статей свідчить, що зарахування та акумулювання податку на прибуток здійснюється на єдиному казначейському рахунку державного бюджету.

Згідно частини 4 статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до частини 5 статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Отже, аналіз норм Бюджетного кодексу України дає підстави для висновку, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами бюджету. Податки і збори (обов'язкові платежі) визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

В даному випадку ініціювання позивачем сплати необхідної суми грошового зобов'язання з авансового внеску з податку на прибуток до державного бюджету було здійснено у встановлені строки. Визначення у платіжному дорученні невірного коду ЄДРПОУ, не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку у визначений строк та виникнення податкового боргу, а також, як наслідок, для застосування фінансових санкцій і пені.

При цьому, як свідчать матеріали справи, самостійно виявивши помилку у платіжних дорученнях, позивач звернувся до відповідача із відповідними листами від 20 березня 2013 року та 27 березня 2013 року (копії листів містяться в матеріалах справи) у яких повідомив відповідача про помилку у графі «Призначення платежу» платіжних доручень Хо231 від 18.02.2013 р. та №305 від 15.03.2013 р. та просив Відповідача вважати дану оплату як зроблену із призначенням платежу від імені Клієнта - ТОВ «Ойшо Україна».

Позивач зазначає, що відповіді на таке звернення не отримав, в свою чергу, що відповідачем не спростовано.

Суд звертає увагу, що податок на прибуток підприємств, як і авансовий внесок з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності належить до доходів загального фонду Державного бюджету України, тобто має єдиного одержувача - Державний бюджет України. Оскільки платник податку своєчасно й у встановленому розмірі сплатив суму грошового зобов'язання з авансового внеску з податку на прибуток за лютий - грудень 2013 року до державного бюджет, на думку суду, у податкового органу були відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового зобов'язання.

Враховуючи, що позивачем сплачений авансовий внесок з податку на прибуток за лютий - грудень 2013 року та зарахований на єдиний казначейський рахунок до державного бюджету у встановлений Податковим кодексом України термін сплати, а про допущену помилку повідомлено позивачем контролюючий орган, висновки акту про порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18. статті 49, підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового Кодексу України на думку суду є необґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, податковим органом не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойшо Україна» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойшо Україна» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 29 травня 2015 року № та № .

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойшо Україна» за рахунок Державного бюджету України

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник