Справа № 490/5753/15-а
Суддя: Батченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 6-а/490/120/2015 Справа № 490/5753/15-а
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Нікулічевій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання

Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про зміну способу виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з поданням, в якому просив змінити спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення з УПФУ у Центральному районі міста Миколаєва на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1695 грн. 72 коп. Такі вимоги мотивував тим, що боржником по справі виконано рішення суду в частині нарахування, проте в частині виплати суми боргу не виконано у звязку з припиненням державного бюджетного фінансування на проведення виплат, а за такого вказував, що судове рішення може бути виконано лише при зазначенні судом про стягнення з державного органу конкретної суми грошових коштів. Як на правові підстави посилався на ст. 3 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на підставі чого зазначав, що судові рішення у справах, повязаних із соціальними виплатами, які мають зобовязальний характер щодо проведення таких виплат, не належать до зазначених у згаданій статті видів рішень, які дають можливість органу Державної казначейської служби України списати грошові кошти на користь стягувача. Дані обставини, на думку заявника, унеможливлюють виконання рішень зобовязального характеру без зміни його способу.

В судове засідання сторони не зявились,їх неявка не перешкоджає розгляду питання по суті.

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи, суд дійшов наступного.

27 жовтня 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено постанову, якою зобовязано УПФУ у Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року, обчисливши її у ці періоди з урахуванням підвищення в розмірі 30% визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальної пенсії за віком, та виплатити визначену різницю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року резолютивну частину постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2012 року було викладено в наступній редакції: зобов'язати УПФУ в центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та підвищити пенсію ОСОБА_1 на 30% мінімальної пенсії за віком (розмір якої встановлено ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування) відповідно до вимог ст. 6 ЗК "про соціальний захист дітей війни" з 01.10.2010 року, за вирахуванням вже виплачених сум за вказаний період.

16 червня 2015 року ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з поданням, в якому просив змінити спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення з УПФУ у Центральному районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1695 грн. 72 коп.

В поданні посилався на ст. 3 ЗУ Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, згідно ч. 1 якої виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Отже, на думку ініціатора звернення, рішення суду може бути виконано лише у разі зазначення в ньому саме про стягнення з державного органу конкретної суми грошових коштів. В той же час в постанові суду від 25.02.2014 року йдеться про обовязок УПФУ у Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії та виплатити визначену різницю.

Проте, аналіз резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобовязання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд першої інстанції задовольнив.

За таких обставин, ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час ухвалення вищевказаної постанови суду першої інстанції. Крім того, в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) державний виконавець може звернутись до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для зміни способу чи порядку виконання судового рішення такою обставиною може бути неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення обєкта стягнення або з інших причин.

Тобто, для зміни способу чи порядку виконання рішення суду є обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду апеляційної інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду апеляційної інстанції фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання вказаного рішення.

Крім того, слід також звернути увагу, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що змінюючи спосіб виконання постанови суду, як про це просить заявник, фактично змінюється її суть.

Таким чином, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 263 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про зміну способу виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом пяти днів.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_2