Справа № 804/9050/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 р.Справа №804/9050/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -
20 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якій просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» з податку на додану вартість за лютий 2015 року, а податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» з податку на додану вартість за лютий 2015 року визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 10.03.2015 року;
- зобовязати Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ».
В обґрунтування позову зазначено, що подана засобами електронного звязку до відповідача податкова декларація з ПДВ за лютий 2015 року була заповнена у відповідності до вимог статті 48 Податкового кодексу України, що підтверджується роздрукованим екземпляром податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року. ТОВ «ЦУМ» на момент подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року не було позбавлене статусу платника податку на додану вартість, що підтверджується судовими рішеннями та Витягом з реєстру платників ПДВ.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що оскільки свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «ЦУМ» анульовано 12.12.2013 року на підставі підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, то податкова звітність є складеною із порушенням норм статті 48 Податкового кодексу України, отже, й не вважається податковою декларацією.
Сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 року по справі №804/940/14, зокрема:
- визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №72 від 12.12.2013 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість;
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014 року по справі №804/904/14 постанова суду першої інстанції від 12.02.2014 року по справі №804/940/14 залишена без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.07.2014 року по даній справі податковій інспекції відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Пунктом 3 інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 року №1172/11/13-10 розяснено, що у разі набрання законної сили рішенням про задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.
Наведене означає, що таке рішення податкового органу не створює будь-яких правових наслідків. Тому протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.
10.03.2015 року засобами електронного звязку ТОВ «ЦУМ» направило до ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію за звітний податковий період лютий 2015 року.
10.03.2015 року ТОВ «ЦУМ» отримало електронну квитанцію №1 в якій зазначено наступне (а.с.14):
- документ не прийнято;
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що відповідно до статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного звязку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Прийняття податкової декларації є обовязком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобовязана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обовязкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3. та 48.4. статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Згідно пункту 49.9 статі 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобовязана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.
Відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених зазначеною статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування відємного значення обєктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобовязань тощо) забороняється.
З підпункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України вбачається, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3. та 48.4. статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобовязаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови у разі отримання такої податкової декларації, протягом пяти робочих днів з дня її отримання.
Згідно із підпунктом 49.12.2 пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.
Підпунктом 49.9.2 пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація вважається прийнятою у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.
Відповідно до пункту 49.15 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного звязку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.1 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.
Згідно із статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона адміністративної справи повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Контролюючий орган не довів надання/направлення платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації із ПДВ за лютий 2015 року із зазначенням причин такої відмови протягом пяти робочих днів з дня її отримання.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 року по справі №804/940/14, яка набрала законної сили 03.06.2014 року, ТОВ «ЦУМ» поновлено у реєстрі платників податку на додану вартість з 09.07.2008 року.
З огляду на викладене, заявлені підстави для відмови у прийнятті податкової декларації та невизнання її податковою звітністю відсутні, що є підставою для задоволення позову в частині визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті декларації з ПДВ за лютий 2015 року.
Поряд з цим, позовна вимога про визнання податкової декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за лютий 2015 року такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 10.03.2015 року, не підлягає задоволенню, оскільки такий висновок може бути викладений лише в мотивувальній частині постанови рішення, що є неналежним обранням способу захисту порушеного права.
В розглянутому випадку належним способом захисту порушеного права є зобовязання відповідача прийняти спірну декларацію датою її фактичного надходження 10.03.2015 року.
Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку субєктів владних повноважень. За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
Таким чином, суд виходить за межі позовних вимог відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України та зобовязує відповідача прийняти спірну декларацію датою її фактичного надходження 10.03.2015 року.
Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 року №765 «Про затвердження Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.
За даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобовязань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.
Інтегрована картка платника це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи. Форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.
Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобовязань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.
Саме інформаційна база з оперативного обліку платежів відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобовязань (податкового боргу), суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, операції, що проводяться з коштами передоплати.
Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані карток особових рахунків та електронних баз податкової звітності правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету та задекларовані платником податків показники.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання відповідача відобразити показники (дані) податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку у відповідних в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку (інтегрованій картці) платника податків.
Відповідно до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Суд задовольняє клопотання позивача про подання субєктом владних повноважень звіту про виконання судового рішення, з огляду на його обґрунтованість.
Суд також присуджує позивачу суму сплаченого судового збору в розмірі 54,81 грн. згідно задоволених позовних вимог відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 11, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Зобовязати Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення у десятиденний строк з дня отримання судового рішення в адміністративній справі №804/9050/15, яке набрало законної сили.
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» суму сплаченого судового збору в розмірі 54,81 грн. (пятдесят чотири грн. 81 коп.) згідно задоволених позовних вимог.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 17 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1