Справа № 2а-1670/7347/11
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/7347/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

при секретарі Авдєєнко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2011 року Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації (по тексту - позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області (по тексту - відповідач, ППВР ВДВС ГУЮ у Полтавській області) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, посилаючись на те, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави про стягнення на користь ОСОБА_2 недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до трьох років виконати неможливо оскільки у ньому не визначено з якого розміру прожиткового мінімуму та на підставі якого закону має бути проведено відповідний перерахунок. Крім того, виконання вказаного рішення суду можливо лише, за рахунок додаткових коштів виділених на виконання рішення суду Міністерством праці та соціальної політики України, а у Законі України "Про державний бюджет України на 2011 рік" видатки на виконання рішень судів не враховано.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.09.2011 до участі у справі залучено в якості другого відповідача залучено Відділ Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2.

Позивач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив у прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати без участі його представника.

Відповідачі явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

У наданих до суду письмових запереченнях відповідач ОСОБА_1 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що постановою державного виконавця від 30.06.2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави та зобовязано боржника виконати рішення суду негайно. У зв'язку з невиконанням рішення суду у встановлений для добровільного виконання строк державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Полтавської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та нарахування ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбачену ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням" в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законами України "Про державний бюджет на 2007 рік", "Про державний бюджет на 2008 рік", "Про державний бюджет на 2009 рік", "Про державний бюджет на 2010 рік" за періоди з 16.09.2009 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 01.06.2010 року.

На виконання зазначеної постанови Октябрським районним судом м. Полтави 23.06.2011 видано виконавчий лист № 2-а-1596/11.

Постановою ППВР ВДВС ГУЮ у Полтавській області від 30.06.2011 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 2-а-1596/11 та зобовязано боржника виконати рішення суду негайно.

У звязку з тим, що позивачем у встановлений для добровільного виконання строк судове рішення не виконано, постановою державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Полтавській області від 26.08.2011 на Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Полтавської районної державної адміністрації накладено штраф в розмірі 680 грн.

Позивач не погодився з рішенням про накладенням штрафу та оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові про накладення штрафу, суд зазначає наступне.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV встановлено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 1 статті 76 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до статті 89 зазначеного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Тобто Законом чітко визначено, що штраф застосовується за невиконання рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, без поважних причин.

Згідно зі статтею 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів, регулюються Бюджетним кодексом України.

Відповідно до Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1543 Мінпраці України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, зокрема, із забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення.

Виділення та доведення коштів з державного бюджету для головних розпорядників коштів здійснюється лише в межах обсягів асигнувань, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації не являється розпорядником бюджетних коштів вищого рівня про що свідчить типове положення про управління прані та соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі державної адміністрації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 року №790.

Діяльність позивача у частині виконання функцій розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня за соціальними програмами регулюється Бюджетним кодексом України.

Відповідно до положень статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом. Пропозиції про внесення змін до бюджетних призначень подаються та розглядаються у порядку, встановленому для подання пропозицій до проекту бюджету. Видатки відповідно до внесених у бюджетні призначення змін здійснюються лише після набрання чинності відповідним законом (рішенням відповідної ради), яким внесено такі зміни. Iнші зміни розмірів і мети та обмеження в часі бюджетних призначень провадяться лише за наявності в законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) відповідного положення.

Згідно з частиною 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, відповідно до частини 6 статті 51 Бюджетного кодексу України не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації про перерахунок та нарахування ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною прийнято Октябрським районним судом м. Полтави 23.06.2011 після прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», а тому видатки на виконання даного судового рішення не могли бути враховані при встановленні бюджетних асигнувань на виплату допомоги сімям з дітьми на 2011 рік.

Судом встановлено, що Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації зверталось до Міністерства праці та соціальної політики України з листами від 17.01.2011 № 06-614 та від 15.03.2011 № 06-2887 про затвердження асигнувань для забезпечення виконання рішень судових органів з позовами про стягнення державних соціальних виплат.

Міністерство праці та соціальної політики України своїми листами від 02.02.2011 та 25.03.2011 повідомило, що видатки на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту у Державному бюджеті на 2011 рік не передбачено.

Відповідно до статті 119 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001, № 2542-III нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису, має наслідком зменшення асигнувань розпорядникам бюджетних коштів на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

Згідно з частиною 1 статті 25 Бюджетного кодексу України, безспірне списання коштів за рішенням суду з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, здійснює Державне казначейство України.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Листом від 11.07.2011 №04-5639 позивач повідомив відповідача про неможливість виконати у встановлений строк рішення суду стосовно ОСОБА_2, оскільки у виконавчому документі не визначено з якого розміру прожиткового мінімуму та на підставі якого закону необхідно проводити перерахунок допомоги ОСОБА_2, оскільки у Законах України "Про державний бюджет України" визначаються розміри прожиткового мінімуму для 5-ти основних і демографічних груп населення, які є різними у грошовому виразі, а стаття 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" не визначає до якої саме демографічної групи необхідно застосовувати прожитковий мінімум для визначення розміру допомоги. Також, повідомлено про апеляційне оскарження постанови суду.

Предметом спору у даній справі є поважність чи неповажність причин невиконання судового рішення.

Суд вважає, що причини невиконання позивачем рішення Октябрським районним судом м. Полтави через відсутність у Законі України «Про Державний бюджет України на 2011рік»видатків на забезпечення фінансування витрат, повязаних із виконанням судових рішень, є поважними.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У судовому засіданні встановлено, що причини невиконання позивачем постанови суду у встановлений державним виконавцем строк є поважними, а тому постанова ОСОБА_1 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про накладення штрафу підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про визнання дій державного виконавця протиправними, на думку суду задоволенню не підлягають з огляду на те, що фактично юридично значимим для позивача наслідком дій державного виконавця стала постанова про накладення штрафу, самі ж по собі дії відповідача юридично значимих наслідків для Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації не створили.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 86,159, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити частково.

Скасувати постанову ОСОБА_1 примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про накладення штрафу від 26.08.2011 ВП № 27320177.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанову в повному обсязі складено 10 жовтня 2011 року.

Суддя С.О. Удовіченко