Справа № 826/12197/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2015 року 09:30 № 826/12197/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справи

за позовом ОСОБА_1
до 1) Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві
2) Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Бродюк І.Ю.
третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Бродюк І.Ю. (залучено співвідповідачем в судовому засіданні, далі - відповідач-2), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 15.05.2015 № 21333143 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язати відповідача-1 зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на 3/20 частину житлового будинку АДРЕСА_1 згідно рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.04.2011 № 22-ц/2690/4483/2011.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2015 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.

Протокольною ухвалою суду від 28.07.2015 суд залучив до участі у справі Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Бродюк І.Ю. в якості відповідача-2.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна посилаючись на відсутність всіх необхідних для реєстрації документів. Позивач зазначив, що ним були подані усі правовстановлюючі документи, у відповідності до вимог законодавства України. Вважає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень протиправним та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів 1, 2 проти позовних вимог заперечив. Посилався на те, що житловий будинок, співвласником якого є позивач, має прибудову, яка є самовільним будівництвом та не введена в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Реєстрація права власності на нерухоме майно може бути здійснена виключно після введення його в експлуатацію.

В судове засідання 28.07.2015 третя особа не прибула, явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог суду не повідомила.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28.04.2011 № 22-ц/2690/4483/2011 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та визнання договорів дарування недійсними апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17.12.2010 скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/20 частини жилого будинку АДРЕСА_1 та на 3/20 частини земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території м. Києва у Подільському районі по АДРЕСА_1, розміром 0,0301 га. Визнано частково недійсним договір дарування 3/10 частини жилого будинку АДРЕСА_1 від 26.06.2007 року, укладений між ОСОБА_4 «Дарувальник» та ОСОБА_1 «Обдаровувана», посвідчений нотаріусом Київського-міського нотаріального округу Федоришиним О.П., а саме в частині 3/20 частин будинку, що належать на праві власності ОСОБА_3. Визнано частково, недійсним договір дарування 3/10 частини земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території м. Києва у Подільському районі по АДРЕСА_1, розміром - 0,0301 га від 26.06.2007 року, укладений між ОСОБА_4 «Дарувальник» та ОСОБА_1 «Обдаровувана», посвідчений нотаріусом Київського-міського нотаріального округу Федоришиним О.П., а саме в частині 3/20 частин будинку, що належать на праві власності ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, на підставі наявних у справі судових рішень, що набрали законної сили встановлено, що за ОСОБА_1 визнано право власності на 3/20 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Суд встановив, що 27.03.2015 ОСОБА_1 звернулась до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві із заявою про державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 повністю.

Зокрема, зі змісту заяви позивача вбачається її намір зареєструвати за собою право власності не на належну їй частину (3/20), а саме на будинок № 23 вцілому. Так, в заяві про державну реєстрацію (Т.1, арк.62) в графі «форма власності» зазначено приватна, замість спільна часткова або спільна сумісна. Вказано будинок АДРЕСА_1. При цьому, в заяві відсутні будь-які посилання на частку (3/20), що намагається зареєструвати позивач.

Згідно картки прийому заяви № 20320209, дана заява була зареєстрована у базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.03.2015 о 19:57:52 за реєстраційним номером 10791094.

В картці прийому заяви № 20320209 наведено перелік документів, які були подані позивачем із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- копія паспорта громадянина України серія та номер: НОМЕР_2, виданий 26.09.1996, Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 02.04.1998.

- договір дарування від 26.06.2007 № 12612;

- технічний паспорт, виданий 16.11.2012 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомою майна;

- рішення Подільського районного суду м. Києва від 17.12.2010;

- рішення Апеляційного суд м. Києва від 28.04.2011.

За результатом розгляду вищезазначених документів, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_6 винесла рішення № 20455511 від 02.04.2015 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (далі - рішення № 20455511) у зв'язку з тим, що оскільки в технічному паспорті наявна відмітка про самочинне будівництво, а саме: хозблок літера «Й», хозблок літера «К», то необхідно надати документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Відтак, відповідачем під час розгляду заяви було виявлено факт самочинного будівництва (яким не заперечувався позивачем) в даному будинку, який намагалась зареєструвати позивач.

15.05.2015 державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Бродюк І.Ю., розглянув заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 27.03.2015 09:57:52 за реєстраційним номером 10791094, та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, встановивши, що після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, виніс рішення №21333143 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Не погоджуюсь з рішеннями відповідача № 21333143 від 15.05.201, позивач звернулась до суду.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом та їх обтяжень, врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

У відповідності до частин 1, 2 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною 7 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Станом на дату подання позивачем заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень, процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснювалась відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868).

Згідно з пунктом 8 Порядку №868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Пунктом 15 Порядку №868 встановлено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Положеннями пункту 16 Порядку № 868 встановлено, що у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Заявник усуває обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання відповідного рішення або відправлення його на електронну пошту заявника.

В поданому технічному паспорті, виготовленому комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 16.11.2012 зазначено, що одним із співвласників всього житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 В технічному паспорті також наявна примітка про самовільне будівництво хозблок літ. «Й», хозблок літ. «К» та навіс літ. «Л».

Згідно Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.04.2015 № 79 індивідуальний (садибний) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами, поверховість якої не повинна перевищувати чотирьох поверхів, призначена для постійного в ній проживання, яка складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень, і прибудова до неї.

Оскільки, заява від 27.03.2015, з якою позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, подана на реєстрацію права приватної власності на житловий будинок № 23, який розташований по вул. Фруктова у місті Києві в цілому, то 02.04.2015 державний реєстратор прийшов до висновку про необхідність зупинення розгляду заяви про державну реєстрації прав та їх обтяжень та надання позивачу можливості подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав в повному обсязі, а саме, документу на підтвердження введення в експлуатацію самовільно збудованих хозблоку літ. «Й», хозблоку літ. «К» та навісу літ. «Л». Дані прибудови нормативно вважаються частиною житлового буднику, який мала намір зареєструвати позивач.

Проте, згідно чинного законодавства, в даному випадку, реєстрація права власності на будинок (або його частину) неможлива до прийняття в експлуатацію самочинно добудованих його частин, оскільки допоміжні приміщення будинку входять до поняття житловий будинок та є його частиною.

Після закінчення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, то державним реєстратором 15.05.2015 прийнято рішення № 21333143 про відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону відмовляє у державній реєстрації прав, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З огляду на вказані вище норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що державним реєстратором Бродюк І.Ю. було належним чином здійснено перевірку поданих документів та правильно встановлено, що підстав для реєстрації права приватної власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 немає.

Посилання позивача на довідки комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 16.11.2012 № 44 (а.с. 26) та від 03.06.2015 № 39 (а.с.25), як підтвердження того, що вона не є власником самовільно прибудованого хозблоку літ. «Й», хозблоку літ. «К», частини мансарди літ. «А», навісу літ. «Л» в садибі по АДРЕСА_1 є помилковим. ОСОБА_1 звернулась до відповідача-1 з заявою від 27.03.2015 про реєстрацію права приватної власності на будинок АДРЕСА_1 вцілому, а тому повинна була подати всі документи, передбачені для реєстрації всього житлового будинку, в тому числі документу, що засвідчує введення в експлуатацію допоміжних (нежитлових) приміщень, збудованих у результаті самовільного будівництва. Крім цього, в разі реєстрації частки у праві власності (3/20), без виділення її окремо документально, будинок повинен бути повністю зданий в експлуатацію (з прибудовами та допоміжними приміщеннями).

Суд встановив, що подана позивачем заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.03.2015 містила недостовірні відомості про об'єкт нерухомого майно, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, спірний будинок знаходиться у спільній власності і позивачу, згідно рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.04.2011, належить лише 3/20 його частини. А сам об'єкт був змінений та містить самочинне будівництво частини приміщень.

Позивач під час розгляду даної справи не спростував обставин, що стали підставою для відмови у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, не надав доказів подання державному реєстратору вищезазначених документів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21333143 від 15.05.2015 відповідає вимогам законодавства та підстави для його скасування відсутні.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на 3/20 частину житлового будинку АДРЕСА_1 згідно рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.04.2011 № 22-ц/2690/4483/2011, суд зазначає, що оскільки вона є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 15.05.2015 № 21333143, то підстави для її задоволення також відсутні.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський