Справа № 725/6057/14-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/6057/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Піхало Н. В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

13 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 08 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду позовом до Чернівецької міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просила визнати протиправними дії відповідача - Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо вимоги у наданні довідки про оподатковуваний дохід; визнати протиправною бездіяльність відповідача - Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо недонарахування та, відповідно, невиплати їй допомоги по вагітності і пологах в сумі 13692,42 грн. та зобовязати відповідача донарахувати та виплатити їй таку допомогу; визнати протиправною бездіяльність відповідача - Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо неможливості призначення та виплати допомоги у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю та зобов'язати відповідача провести розрахунок, призначити та виплатити їй таку допомогу на загальну суму 18504,76 грн. на підставі наявних у відповідача документів.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2015 року позов задоволено: визнано протиправними дії Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо вимоги у надані довідки про оподаткований дохід ОСОБА_3 О; визнано протиправною бездіяльність Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо не донарахування та невиплати ОСОБА_3 О допомоги по вагітності та пологах в сумі 13692,42 грн.; зобов'язано Чернівецьку міську виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності донарахувати та виплатити ОСОБА_3 О допомогу по вагітності та пологах в сумі 13692,42 грн.; визнано протиправною бездіяльність Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо неможливості призначення та виплати ОСОБА_3 допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю; зобов'язано Чернівецьку міську виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності провести розрахунок, призначити та виплатити ОСОБА_3 О допомогу в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в розмірі 11094,48 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявилась.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2015 року без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка зареєстрована як фізична особа-підприємець з 24.11.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та відповідно до повідомлення Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 28.11.2008 року взята на облік страхувальника на добровільних засадах.

У період з 17 квітня 2009 року по 21 серпня 2009 року ОСОБА_3 перебувала в стані непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами, що підтверджується копією листка непрацездатності та копією свідоцтва про народження ОСОБА_4, 20.06.2009 р. н.

У зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, що пов'язано з вагітністю та пологами, позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення та виплати їй відповідної допомоги.

На виконання постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 липня 2010 року, якою визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення та невиплати ОСОБА_3 допомоги по вагітності та пологах та зобов'язано відповідача призначити та виплатити позивачу таку допомогу, відповідачем здійснено розрахунок та виплату позивачці допомоги у сумі 27844,74 грн.

Крім того, у зв'язку з втратою працездатності через хворобу, ОСОБА_3 також зверталась до відповідача із заявами про призначення та перерахування їй допомоги по тимчасовій втраті працездатності на підставі листків непрацездатності за період 08-11 вересня 2009 року, 21-29 жовтня 2009 року, 26 квітня - 5 травня 2010 року, 25 травня -7 червня 2010 року, 18-26 жовтня 2010 року, 01-10 грудня 2010 року, однак відповідачем відмовлено у задоволенні вказаних заяв та призначенні відповідної допомоги у зв'язку з ненаданням позивачкою довідки про оподаткований дохід.

Вважаючи, що відповідачем не вірно розраховано розмір допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, а також неправомірно відмовлено у призначенні допомоги у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності через хворобу на підставі відсутності довідки про оподаткований дохід, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Як вбачається з положень ч.2 ст.4, ч. 3 ст. 6 вказаного Закону, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, особи, які не підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Особи, які забезпечують себе роботою самостійно, які займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства.

Згідно положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надається такий вид матеріального забезпечення та соціальних послуг як допомога по вагітності та пологах (п. 2 ч. ст. 34 Закону ).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 2240-ІІІ допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Відповідно до ст.39 Закону, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

Частиною 1 ст.51 Закону встановлено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Статтею 53 Закону визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу) за відпрацьований час, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, відповідно до статті 21 цього Закону.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно д п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 для осіб, які брали участь у страхуванні на випадок безробіття на добровільних засадах, розрахунковим періодом для обчислення середнього доходу, для розрахунку виплат за страхуванням на випадок безробіття є останніх шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (реєстрації особи в державній службі зайнятості як безробітної), і протягом яких особа сплачувала страхові внески.

Пунктом 5 Порядку № 1266, якщо застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менш як 6 календарних місяців, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), в яких сплачено страхові внески.

Календарний місяць - це відповідний місяць року за календарем, починаючи з першого по останній день кожного місяця у календарному році (який становить період з 1 січня по 31 грудня).

Зважаючи на те, що згідно з повідомленням Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 28.11.2008 року позивачка взята на облік страхувальника на добровільних засадах та сплачувала страхові внески з отриманого доходу як за четвертий квартал 2008 року з отриманого доходу в сумі 20000 грн., а також і за перший квартал 2009 року - з доходу в розмірі 30 252 грн., що підтверджується звітами про нараховані внески, перерахування та витрати, пов'язані з загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності, для правильного розрахунку страхових виплат позивачці, слід враховувати останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, а тому розрахунковий період для обчислення допомоги по вагітності і пологах становить з 1 листопада 2008 року по 31 березня 2009 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що враховуючи вищевказані вимоги закону, для розрахунку середнього доходу позивачки, повинен братись її дохід, з якого сплачувались страхові внески за період з 1 листопада 2008 року по 31 березня 2009 року.

Абзацом 3 п.14 Порядку встановлено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподатковуваного доходу, грошового забезпечення), з якої сплачувалися страхові внески: на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (у частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності), і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності в частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності (крім розрахунку страхових виплат добровільно застрахованим особам) та для оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця; на кількість календарних днів за розрахунковий період (без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням) - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), для осіб, робочий час яких у зв'язку з особливостями умов праці не піддається точному обліку, для осіб, які робочий час розподіляють на свій розсуд (робота вдома, страховий агент тощо), та для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок за усіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну суму (граничну величину) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески, в розрахунку на один день (годину), яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду: на середньомісячну кількість календарних днів (30,44) - для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, за страхуванням на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), для осіб, робочий час яких у зв'язку з особливостями умов праці не піддається точному обліку, осіб, які робочий час розподіляють на свій розсуд (робота вдома, страховий агент тощо), для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.23 Порядку № 1266 довідка про оподатковуваний дохід добровільно застрахованим особам видається державними податковими органами за місцем проживання зазначених осіб на підставі декларацій, поданих в установленому законодавством порядку.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 142 ГК України прибуток (дохід) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань. Склад валового доходу та валових витрат суб'єктів господарювання визначається законодавством. Для цілей оподаткування законом може встановлюватися спеціальний порядок визначення доходу як об'єкта оподаткування.

Відповідно до положень п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, загальний оподаткований дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподаткований дохід складається з доходів, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх нарахуванні (виплаті); доходів, які підлягають оподаткуванню у складі загального річного оподаткованого доходу; доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Законом.

Статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про прибутковий податок з громадян», чинного на час здійснення позивачкою підприємницької діяльності, встановлено, що платниками прибуткового податку (суб'єктами оподаткування) в Україні є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства як ті, що мають, так і ті, що не мають постійного місця проживання в Україні.

Статтею 2 Декрету визначено, що об'єктом оподаткування у громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, є сукупний оподаткований дохід за календарний рік (що складається з місячних сукупних оподаткованих доходів), одержаних з різних джерел, як на території України, так і за її межами.

Оподаткованим доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Згідно зі ст. 13 Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах ІІ та ІІІ цього Декрету.

Відповідно до ст. 14 Декрету, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту.

Доходи громадян, одержані від здійснення підприємницької діяльності, що оподатковується фіксованим податком, не включається до складу його сукупного оподаткованого доходу за підсумками звітного року, а сплачена сума фіксованого податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань такого платника податку або осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, чи членів його сімї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

У разі сплати фіксованого податку платник такого податку звільняється від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час обрахунку позивачці страхових виплат у зв'язку з вагітністю та пологами, а також тимчасовою втратою працездатності слід застосовувати показники чистого доходу позивачки, з якого сплачувалися ОСОБА_3 страхові внески й відповідно такий дохід є оподаткованим.

При цьому, як вбачається з наданих ОСОБА_3 копій довідок про доходи від підприємницької діяльності та податкових декларацій за четвертий квартал 2008 року, які подавалися Фонду, доходи останньої становили 20 000 грн., а за перший квартал 2009 року 30 252 грн. та саме з цих доходів нею були сплачені страхові внески, що також підтверджується відповідними квитанціями.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, а також підтверджується відповіддю ДПІ у м. Чернівцях, що ОСОБА_3 є платником фіксованого податку й відповідно звільняється від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат, а тому надати будь-яку іншу довідку ДПІ позбавлений можливості.

У відповідності до вимог ст. 39 вказаного Закону, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу. Сума допомоги по вагітності та пологах в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини (граничної суми) місячної заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Колегія суддів зазначає, що наведений судом першої інстанції розрахунок також підтверджується висновком додаткової судово-економічної експертизи від 11.03.2015 року, згідно якого з урахуванням показників за 4 квартал 2008 року та 1 квартал 2009 року, фактична сума допомоги по вагітності та пологах, з врахуванням розрахункового періоду з 01.11.2008 року (часу коли були сплачені страхові внески) по 31.03.2009 року відповідно до довідок ДПІ у м.Чернівці в яких відображений чистий (оподаткований) дохід позивача від підприємницької діяльності за вказаний період, становить 13 692,42 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо недонарахування та невиплати позивачу допомоги по вагітності та пологах в сумі 13692,42 грн. та зобов'язання відповідача донарахувати та виплатити зазначену допомогу.

Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» встановлено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я за погодженням з Фондом.

Згідно п. 17 Порядку страхування осіб на добровільних засадах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, затвердженого постановою Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 02 червня 2005 року №62, для отримання допомоги по тимчасовій втраті працездатності подаються також документи, які підтверджують наявність страхового стажу за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (трудова книжка, страхове свідоцтво, повідомлення про взяття на облік як страхувальника, документи про пільги) і сплату страхових внесків.

Отже, вказаним нормативно-правовими актами наведено вичерпний перелік документів, що надаються для отримання допомоги по тимчасовій втраті працездатності, а тому вимога відповідача про необхідність надання довідки про оподаткований дохід для проведення вказаного вище розрахунку не ґрунтується на вимогах закону.

З приводу вимог позивачки, які були уточнені в ході розгляду справи, а саме в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неможливості призначення та виплати позивачу допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та зобов'язання відповідача провести розрахунок, призначити та виплатити зазначену допомогу на загальну суму в розмірі 11 094,48 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в розмірі 11 094,48 грн., при цьому при проведенні вказаних розрахунків виходить із показників, що містять довідки ДПІ №6861/Д/17-509 від 22.05.2009 року, №7522/Д/17-509 від 10.07.2009 року, №8842/Д/17-509 від 06.10.2009 року, №3655/Д/17-509 від 21.06.2010 року, №3657/Д/17-509 від 21.06.2010 року, №6601/Д/17-509 від 17.11.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, довідки №3657/Д/17-509 від 21.06.2010 року, №6601/Д/17-509 від 17.11.2010 року, №3655/Д/17-509 від 21.06.2010 року містять відомості щодо суми одержаного позивачем валового доходу.

Пунктом 1.6 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та відповідно до якого визначалось, що загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (далі - оподатковуваний дохід). Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх нарахуванні (виплаті); доходів, які підлягають оподаткуванню у складі загального річного оподатковуваного доходу; доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Законом.

Валовим доходом фізичної особи приватного підприємця слід вважати загальну суму доходу, яка ним отримана в звітному періоді з усіх видів його діяльності, при цьому чистим доходом вважається різниця між валовим доходом та фактичними витратами підприємця.

З роз'яснень, які містяться в довідці про надання інформації ДПІ у м. Чернівці від 05.12.2013 року, слідує, що відповідно до ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92«Про прибутковий податок з громадян» платник фіксованого податку звільняється від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат та отримані доходи від здійснення підприємницької діяльності, що оподатковуються фіксованим податком, не включаються до складу його сукупного оподаткованого доходу за підсумками звітного року, а сплачена сума фіксованого податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань такого платника податку або осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, чи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності. Відповідно до розділу IV ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р.№13-92 «Про прибутковий податок з громадян» платник фіксованого податку подаєдекларацію про доходи, де вказує тільки валовий дохід та сплату фіксованого патенту. У зв'язку з наведеним ОСОБА_1 подано 18.01.2011 року декларацію про доходи за 2010р., де вказано валовий дохід в сумі 118960,00 грн. Разом з тим, 29.11.2013р. подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2010р.; форма якої є діючою на сьогоднішній день, де вказано валовий дохід в сумі 118960,00 грн. та чистий дохід в сумі 118960,00 грн. (а/с 97 ОСОБА_5 2).

Згідно ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, доходи громадянина, одержані від здійснення підприємницької діяльності, що оподатковуються фіксованим податком, не включаються до складу його сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року, а сплачена сума фіксованого податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань такого платника податку або осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, чи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності. У разі сплати фіксованого податку платник такого податку звільняється від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат.

На доходи громадян, одержані від здійснення підприємницької діяльності, у разі сплати ними фіксованого податку, не поширюються положення статей 5 та 6 цього Декрету (суми, на які зменшується сукупний оподатковуваний доход, суми виплат, що не включаються до сукупного оподатковуваного доходу).

Таким чином, колегія суддів пгоджується з висвновком суду першої інстанції, що задекларовані ОСОБА_3 доходи є оподаткованими, а згідно п.8, п. 23 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, середній дохід добровільно застрахованої особи обчислюється виходячи із суми оподатковуваного доходу (прибутку), з якого сплачувалися страхові внески. Довідка про оподатковуваний дохід добровільно застрахованим особам видається державними податковими органами за місцем проживання зазначених осіб на підставі декларацій, поданих в установленому законодавством порядку.

У зв'язку з наведеним, оподатковані доходи позивачки, з яких сплачувались страхові внески є показником, з якого слід розраховувати середній дохід ОСОБА_3 як застрахованої допомоги для визначення суми виплат допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Разом з тим, зі звітів про нараховані внески, перерахування та витрати пов'язані з загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності також вбачається, що позивачкою сплачувались страхові внески із розрахунку фактично отриманого нею доходу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що проведені розрахунку суми допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю позивачки за наданими нею листками непрацездатності, що відображені в висновку додаткової судово-економічної експертизи відповідають обставинам справи, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 11 094,48 грн.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу й на те, що п.п.2.1 п.2 "Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття", затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.12.2000 N 339 (далі Інструкція)встановлено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які не використовують найману працює платниками страхових внесків Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п.п. 4.2 п.4 Інструкції страхові внески нараховуються для осіб, які беруть участь в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття на добровільних засадах, - у відсотках до сум оподатковуваного доходу (прибутку), обчисленого відповідно до чинного законодавства України.

Підпунктом 5.2 п.5 Інструкції передбачено, що розмір щомісячного доходу добровільно застрахованої особи, з якого сплачуються страхові внески, розраховується виходячи із суми доходу та періоду сплати страхових внесків, який зазначений у заяві про взяття на облік.

При цьому, частиною 3 ст.1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» 11 січня 2001 року № 2213-III (втратив чинність з 01.01.2011 року) встановлено, що розміри внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для осіб, які беруть участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на добровільних засадах, забезпечують себе роботою самостійно (члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, осіб, які виконують роботи (послуги) згідно з цивільно-правовими угодами, а також громадян України, які працюють за межами України та не застраховані в системі обов'язкового державного соціального страхування країни, в якій вони перебувають, - 4,1 відсотка суми оподатковуваного доходу (прибутку), у тому числі: 1,9 відсотка - на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що ОСОБА_3 як платник страхових внесків (відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення спірних відносин) повинна була щомісячно сплачувати на рахунок Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України страхові внески, що розраховуються виходячи із суми доходу та періоду сплати страхових внесків, який зазначений у заяві про взяття на облік, у відсотках, встановлених Законом.

Крім того, колегія суддів наголошує, що докази ухилення позивачки від сплати страхових внесків чи сплати їх з порушенням строків встановлених законом, відсутні, а тому на момент її звернення до Фонду за допомогою по вагітності та пологах, була можливість визначити її щомісячний оподаткований дохід на підставі відомостей про розмір страхових внесків.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької міської виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 08 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 серпня 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

ОСОБА_5