Справа № 805/5376/13-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 р. Справа № 805/5376/13-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2013 року № 8130/17-3

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2013 року № 8130/17-3.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення від 05 квітня 2013 року № 8130/17-3, яким визначено суму податкового зобовязання з орендної плати за землю з фізичних осіб, на думку позивача, є незаконним, необґрунтованим, оскільки при його винесенні податковим органом не враховано те, що відповідно до п. 7 договору оренди землі, укладеного між позивачем та Краматорською міською радою 21 грудня 2012 року, орендна плата сплачується з 13 липня 2011 року, а отже податковий період є менше року.

Також відповідачем не враховано те, що згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 25 лютого 2013 року право оренди земельної ділянки ОСОБА_1 зареєстровано 20 лютого 2013 року, і саме з дати реєстрації у нього виникло право користування земельними ділянками і відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України позивач як землекористувач повинен сплачувати плату за землю.

З зазначених підстав вважає себе звільненим від зобовязань щодо сплати орендної плати за землю за договором оренди від 21 грудня 2012 року у 2011 - 2012 роках.

Через канцелярію суду представником позивача надано заяву, в якій він просив розглянути справу в письмовому провадженні.

В матеріалах справи наявні заперечення відповідача (а.с. 28). В обґрунтування незгоди з позовом відповідач зазначає, що 20 лютого 2013 року ОСОБА_1 зареєстрував в Реєстраційній службі Краматорського міського управління юстиції Донецької області речове право на земельні ділянки (номер записів 211974 та 212334), про що свідчать витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Як платник орендної плати за землю став на облік до державної податкової інспекції у місті Краматорську Донецької області Державної податкової служби та надав копію договору оренди. У разі коли платником податку виступає фізична особа, то нарахування плати за землю проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку (п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України). Відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового Кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

У звязку з зазначеним, спірним податковим повідомленням-рішенням на підставі даних договору оренди двох земельних ділянок позивачу було нараховано орендну плату за період з 13 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року в сумі 34677,55 грн. При нарахуванні суми орендної плати податковим органом враховано п.7 договору оренди земельних ділянок, згідно з якими оренда плата сплачується орендарем з 13 липня 2011 року виключно у грошовій формі в розмірі 3 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що в сумі становить 34677,55 грн.

З зазначених підстав відповідач вважає, що податковим органом позивачу правомірно визначено суму податкового зобовязання по орендній платі за землю та просив у задоволенні позову відмовити.

Через канцелярію суду представником відповідача надано клопотання, в якому він просив розглянути справу в письмовому провадженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в письмовому провадженні у відповідності до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2012 року між фізичною особою ОСОБА_1 (орендар) та Краматорською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди землі, відповідно до пункту 1 якого, орендодавець на підставі рішення Краматорської міської ради від 13 липня 2011 року № 7/VІ-32 надає, а орендар приймає в строкове платне користування дві земельні ділянки несільськогосподарського призначення, що знаходяться за адресою: м. Краматорськ, вул. Героїв Союзу, 79, а саме: земельну ділянку №1 за кадастровим номером № :00:018:0581 площею 0,0374 га та земельну ділянку №2 за кадастровим номером № :00:018:0582 площею 0,8045 га, на яких розташований комплекс нежитлових будівель, які знаходяться у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 25 листопада 2004 року ВВО № 831162, 831163 (а.с.12-13).

Відповідно до п. 3 договору нормативна грошова оцінка земельних ділянок на 2011 рік становить: ділянки №1: 45,54 х 1,22 x 374 = 20778,99 гривень, ділянки №2: 45,54 х 1,22 x 8045 = 446970,55 гривень.

Строк дії договору три роки, починаючи з 13 липня 2011 року, тобто, з дати рішення Краматорської міської ради (п. 6 договору).

Згідно з пунктами 7, 8 договору орендна плата сплачується орендарем з 13 липня 2011 року виключно в грошовій формі в розмірі 3 відсотки нормативної грошової оцінки землі, що становить: за земельну ділянку №1 - 623,37 грн. на рік, за земельну ділянку №2 - 13409,12 грн. на рік, що разом становить 14032,49 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 18 договору передача земельних ділянок орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Пунктом 38 договору визначено, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

21 грудня 2012 року на підставі договору складено акт приймання-передачі земельних ділянок № :00:018:0581 та № :00:018:0582 (а.с. 14).

20 лютого 2013 року договір оренди землі зареєстровано реєстраційною службою Краматорського міського управління юстиції в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг з реєстру від 25 лютого 2013 року (а.с 17).

Отримавши витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, позивач став на податковий облік як платник орендної плати за землю до Державної податкової інспекції у місті Краматорську, надавши відповідачу копію договору оренди від 21 грудня 2012 року.

Суд зауважує, що позивачем оскаржено до суду договір оренди земельних ділянок, укладений ним з Краматорською міською радою 21 грудня 2012 року. Так, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2013 року у цивільній справі №234/5136/13-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про визнання частково недійсним договору оренди землі задоволено, а саме: визнано недійсним пункт 7 договору оренди землі б/н від 21 грудня 2012 року, що укладений між Краматорською міською радою та ОСОБА_1, в наступній частині: «орендна плата сплачується орендарем з 13 липня 2011 року» (а.с.71-74).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до приписів п. 288.1 - 288.5 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою та не може перевищувати розмірів, встановлених пп. 288.5.1 та пп. 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 вказаного Кодексу.

Згідно з пп. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

З підстав надання позивачем договору оренди земельних ділянок відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 05 квітня 2013 року № 8130/17-3, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 розд. ІІ та відповідно до п. 286.5 ст. 286 розд. ХІІ Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобовязання з орендної плати за землю з фізичних осіб в розмірі 34677,55 гривень (а.с.29).

Згідно з розрахунком сум орендної плати за землю до спірного податкового повідомлення-рішення, сума розрахована за період: з 13 липня 2011 року (з дати, визначеної п. 7 договору оренди) по 31 грудня 2013 року, а саме:

за 2011 рік (з 13 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року): 14032,42 гривень/365 днів х 172 дні = 6612,57 гривень;

за 2012 рік (з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року) - 14032,42 гривень;

за 2013 рік (з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року) - 14032,42 гривень (а.с. 30).

Пунктом 288.7 ст. 288 ПК України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 ПК України передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Спірним питанням даної справи є дата, з якої слід нараховувати позивачеві суму орендної плати за землю згідно укладеного договору оренди земельної ділянки від 21 грудня 2012 року.

Як вказано в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2015 року у даній справі, підлягають встановленню обставини щодо дати початку фактичного користування позивачем відповідною земельною ділянкою за вказаним договором, з якої і має обраховуватися сплата за землю (а.с. 163).

Акт приймання-передачі земельних ділянок датований як і договір оренди 21 грудня 2012 року (а.с. 14). Отже, саме з 21 грудня 2012 року позивач фактично почав користуватися земельними ділянками.

При цьому, статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вказана норма права не є спеціальною нормою права щодо оподаткування земельним податком.

При цьому, як зазначено вище, позивач зареєстрував договір оренди землі в Державному реєстрі прав на нерухоме майно лише 20 лютого 2013 року.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Дана спеціальна норма права, що регулює плату за землю є альтернативною. Права власності на спірні земельні ділянки позивач не має, а користується ними як орендар.

Фактична ж реєстрація прав на землю 20 лютого 2013 року не спростовує обовязку позивача сплачувати орендну плату за землю з дати акту приймання-передачі земельних ділянок.

В матеріалах справи наявний розрахунок сум орендної плати за землю за період: з 21 грудня 2012 року по 31 грудня 2013 року (а.с. 30).

Сума, яка належить до сплати за орендовані земельні ділянки складає:

за 2012 рік (з 21 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року) - 14032,42 гривень/365 днів х 21 день = 422,89 гривень;

за 2013 рік (з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року) - 14032,42 гривень.

Таким чином, позивачеві належить сплатити орендну плату за земельні ділянки за період: з 21 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року та 2013 рік у сумі 14455,31 гривні.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 05 квітня 2013 року № 8130/17-3, яким визначено суму податкового зобовязання з орендної плати за землю з фізичних осіб в розмірі 34677,55 гривень підлягає скасуванню в частині зобовязань за період: з 13 липня 2011 року по 20 грудня 2012 року в сумі 20222,24 гривні.

За приписами ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі положень Податкового кодексу України та на підставі ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2013 року № 8130/17-3 задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 05 квітня 2013 року № 8130/17-3 в частині 20222,24 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 173 (сто сімдесят три) гривні 40 копійок.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті 19 серпня 2015 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Голубова Л.Б.