Справа № 2-а-7983/08/2570
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2010-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-7983/08/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2010 р.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів при секретаріО.Г. Хрімлі, Н.М. Літвіної, О.Ф. Ситникова, Л.В. Архіповій,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу міграційної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2009 року по справі за позовом громадянина Афганістану ОСОБА_1 до Відділу міграційної служби у Чернігівській області про визнання рішення неправомірним та його скасування, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Громадянин Афганістану ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу міграційної служби у Чернігівській області про визнання рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця неправомірним та його скасування, зобов'язання у відповідності з процедурою, передбаченою ст. 12 Закону України «Про біженців», прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2009 року адміністративний позов задоволений у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Відділ міграційної служби у Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, осіб, які приймали участь в апеляційному розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зробив реальну спробу обґрунтувати свою заяву. Звертав увагу, що не може повернутися до Афганістану, оскільки має обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань та дискримінації за ознаками належності до певної соціальної групи, а саме його батько був лікарем у державній лікарні, неодноразово отримував наполегливе запрошення від представників руху «Талібан»працювати на них, але він постійно відмовлявся. Представники згаданого руху запідозрили батька позивача в співробітництві з американцями, та неодноразово надсилали письмові погрози на його адресу. На думку суду першої інстанції позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги про скасування рішення та зобов'язання прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись, виходячи з наступного.

ОСОБА_1, 1990 року народження, громадянин Афганістану, у жовтні 2008 року звернувся до Відділу міграційної служби у Чернігівській області із заявою про надання статусу біженця.

Наказом № 85 від 29 жовтня 2008 року Відділом міграційної служби у Чернігівській області позивачеві відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця на підставі ч. 6 ст. 12 Закону України «Про біженців», як особі, у якої відсутні умови, передбачені абз. 2 ст. 1 Закону України «Про біженців». У відповідності до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про біженців»було підготовлено повідомлення про прийняте рішення та вручено заявникові.

Відповідно до визначення, наведеного у ст. 1 Закону України «Про біженців», біженцем є особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Порядок набуття статусу біженця врегульовано статтями 9-14 Закону України «Про біженців», згідно яких особи, які мають намір набути статусу біженця і перетнули державний кордон України у порядку, встановленому законодавством України, повинні протягом п'яти робочих днів звернутися до відповідного органу міграційної служби із заявами про надання їм статусу біженця.

Згідно із частинами 1, 7 ст. 11 Закону України «Про біженців»оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця проводиться на підставі особистої заяви іноземця чи особи без громадянства або її законного представника, поданої до органу міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі за місцем тимчасового перебування заявника.

До заяви про надання статусу біженця додаються документи, які посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для набуття ним статусу біженця.

У відповідності з п.п. 45, 66 Керівництва з процедур і критеріїв з визначення статусу біженця УВКБ ООН особа, яка клопоче про отримання статусу біженця, повинна вказати переконливу причину, чому вона особисто побоюється стати жертвою переслідування. Для того, щоб вважатись біженцем, особа повинна надати свідоцтва повністю обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за конвенційними ознаками.

Обґрунтоване побоювання стати жертвою переслідувань є визначальним у переліку критеріїв щодо визначення біженця. Цей критерій складається із суб'єктивної та об'єктивної сторін. Суб'єктивна сторона полягає у наявності в особи зазначеного побоювання. Побоювання є оціночним судженням, яке свідчить про психологічну оцінку особою ситуації, що склалася навколо неї. Під впливом цієї суб'єктивної оцінки особа вирішила покинути країну і стала біженцем, а тому з'ясування суб'єктивних обставин є першочерговим завданням судів під час вирішення таких спорів.

Суб'єктивна оцінка залежить від особистості, і те, що для однієї особи є нормою, для іншої може бути нестерпним. Побоювання ґрунтується не тільки на тому, що особа постраждала особисто від дій, які змусили її покинути країну, тобто ці побоювання можуть випливати не з власного досвіду біженця, а з досвіду інших людей (рідних, друзів та інших членів тієї ж расової або соціальної групи тощо).

Об'єктивна сторона пов'язана з наявністю обґрунтованого побоювання переслідування і означає наявність фактичних доказів того, що ці побоювання є реальними.

Відповідно до ст. 1, ч. 6 ст. 12 Закону України «Про біженців», рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо надання статусу біженця приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, передбачені абзацом другим ст. 1 цього Закону, а також коли заяви носять характер зловживання, тобто якщо заявник з метою набуття статусу біженця видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у наданні статусу біженця у зв'язку з відсутністю умов, передбачених для набуття статусу біженця абзацом другим ст. 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не досліджено у повній мірі та не надано належну правову оцінку наступним доказам.

Так, дослідивши матеріали позовної заяви, докази, надані відповідачем, колегія суддів приходить до висновку, що свідчення позивача, які викладені в протоколі співбесіди від 09 жовтня 2008 року у справі № 432-08, суттєво відрізняються із обставинами, які викладені в адміністративному позові, заяві про надання статусу біженця.

Суд першої інстанції в своїй постанові посилався на те, що позивач не може повернутись до Афганістану, оскільки має обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань та дискримінації за ознаками належності до певної соціальної групи.

Разом з тим, як вбачається із заяви позивача про надання статусу біженця, анкети особи, яка звернулась з заявою про надання статусу біженця, протоколу співбесіди від 09 жовтня 2008 року, відомості про належність позивача до певної соціальної групи відсутні.

В своїй позовній заяві позивач також посилався на те, що його батько працював лікарем у державній лікарні, неодноразово отримував запрошення від представників «Тілібан»працювати на них, але він відмовлявся. Потім, представники вказаного руху запідозрили його батька у співробітництві з американцями та неодноразово надсилали письмові погрози на його адресу. Позивач зазначив, що в 2006 році, коли батько повертався з роботи, група людей («Талібів») захопили його та повезли в невідомому напрямку.

Колегія суддів встановила, що в протоколі співбесіди від 09 жовтня 2008 року позивач давав зовсім інші свідчення. А саме, на питання № 57 відповів, що батько був лікарем і в військових діях участі не приймав. Деталі зникнення батька позивачу не відомі. Пішов на роботу та не повернувся. Вони з матір'ю припустили, що його викрали представники «Талібан».

З позовної заяви також вбачається, що позивач отримував листи від представників руху «Талібан»з погрозами не звертатись в поліцію та працювати на них. Але, як вбачається з протоколу співбесіди у відповіді на питання № 51 позивач зазначив, що громадські, релігійні, етичні, політичні, військові формування, організації, групи його життю не загрожували.

Крім того, позивач вказує у позові, що в цей час у будинок батьків вриваються озброєні люди, завдають тяжких тілесних ушкоджень матері, яка не надавала інформацію про його місцезнаходження.

В той же час, згідно протоколу співбесіди, відповідаючи на питання № 58 позивач зазначає, що на початку року мати зустріли незнайомі чоловіки і вимагали щоб вона перестала писати заяви в поліцію і при цьому вдарили її по обличчю. Вони припустили, що вони також із «Талібан». Зазначив, що удар по обличчю не означає, що матері було завдано тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на відсутність аргументів на підтвердження обставин, що свідчили б про наявність реальної загрози ОСОБА_1 в Афганістані та необґрунтованість поданої відповідачу заяви, оскільки в ній не зазначено вагомих причин побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання чи національності, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо наявності підстав для надання позивачу статусу біженця.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Таким чином, колегія суддів прийшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції -скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу міграційної служби у Чернігівській області -задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2009 року -скасувати.

У задоволенні адміністративного позову громадянина Афганістану ОСОБА_1 до Відділу міграційної служби у Чернігівській області про визнання рішення неправомірним та його скасування, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 06 квітня 2010 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді Н.М. Літвіна

О.Ф. Ситников