Справа № 820/6282/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 серпня 2015 р. №820/6282/15

Головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Клімат" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - скасувати податкове повідомлення - рішення за № НОМЕР_1 від 15.05.2015 року.

В обгрунтування позову зазначив, що господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Клімат" (далі за текстом - ТОВ "Строй-Клімат") здійснюється відповідно до норм законодавства, з реальним настанням правових наслідків. Обсяг цільове призначення операцій по закупівлі номенклатури товару, яке здійснювало ТОВ "Строй-Клімат" обчислювались правильно, господарські операції з контрагентами мали реальний характер, були здійснені за правочинами, які повністю відповідають вимогам закону, первинні документи оформлені належним чином. На думку позивача ОСОБА_3 податкова інспекція у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області при складанні акту перевірки вийшла за межі своїх повноважень і самостійно, поза судовою процедурою, визнала договори, укладені між ТОВ "Строй-Клімат" - з одної сторони та контрагентами, зазначеними в акті перевірки - з другої сторони, недійсними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що позивачем не надано документів належним чином оформлених, які підтверджують реальність проведених господарських операцій з контрагентами, понесення на користь вказаного контрагента витрат в межах здійснення звичайної господарської діяльності. Позивачем до перевірки не надано доказів реального оформлення товарів, належним чином оформлених документів, які складаються в межах здійснення звичайної господарської діяльності та/або обумовлені договорами, а отже висновки акту перевірки є обґрунтованими.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що контролюючим органом на підставі направлень від 07.04.2015 року №456, №457, №458, №459 та наказу від 31.03.2015 року №405 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Строй-Клімат", " у зв'язку із ненаданням підприємством документального підтвердження на письмові запити Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 30.12.2014 року №19586/10/20-31-15-01-17, від 26.01.2015 року №1026/10/20-31-15-01-17, від 24.02.2015 року №2385/10/20-31-15-01-17, на підставі п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України з 08.04.2015 року по 14.04.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Строй-Клімат".

За результатами перевірки контролюючим органом був складений акт №1202/20-31-22-03-07/33412371 від 24.04.2015 року "Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Клімат", , з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року. (т. 1 а.с. 9-67).

Згідно з висновками акту №1202/20-31-22-03-07/33412371 від 24.04.2015 року, за результати перевірки ТОВ "Строй-Клімат" контролюючим органом були встановлені наступні порушення чинного законодавства: п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, ст.201 Податкового кодексу України, підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 6552654,00 грн., у тому числі по періодам:

- листопад 2014 року - в сумі 2121806,00 грн.;

- грудень 2014 року - в сумі 3214922,00 грн.;

- січень 2015 року в сумі 1215926,00 грн. (т.1 а.с. 66-67).

На підставі висновків акту №1202/20-31-22-03-07/33412371 від 24.04.2015 року контролюючим органом 15.05.2015 року було складено податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ "Строй-Клімат" було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 8190817,50 грн., з них за основним платежем - 6552654,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1638163,50 грн. (т.1 а.с.8).

Позивач в досудовому порядку не оскаржував рішення контролюючого органу, що підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до положень п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 та п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання обєкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, суд зауважує, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Згідно із п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до ч.1 та.ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 2.4 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції між ТОВ "Строй-Клімат" та його контрагентами (ТОВ "ТЕХНО-ПРОМКОМПЛЕКС", ТОВ "ТЕХНО-СПЕЦАЛЬЯНС", ТОВ "ФІЛАКАС", Концерн "Високі технології права", ТОВ "Харківський центр правових досліджень та безпеки бізнесу "Юрполіс", ТОВ "ПРОМБУД-МОНТАЖІНВЕСТ"), позивачем до суду були надані : податкові накладні (т.2 а.с. 3-214; т.3 а.с. 1-200; т.5 а.с. 1-175; т.6 а.с. 1-119; т.7 а.с. 1-164; т.11 а.с.1-190; т.13 а.с.1-250; т.15 а.с.1-201; т.19 а.с.1-237), акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), видаткові накладні, акти приймання наданих послуг за договорами (т.4 а.с.1-160; т.8 а.с.1-244, т.9 а.с.1-208; т.10 а.с.1-214; т.12 а.с.1-184; т.14 а.с.1-172; т.16 а.с.1-201; т.17 а.с.1-137; т.18 а.с.1-144). Також позивачем були надані до суду реєстри документів за період 01.11.2014 по 31.01.2015 року.

Проте суд зауважує, що підприємством до перевірки не були надані облігово-сальдові відомості в розрізі всіх бухгалтерських рахунків та субрахунків, згідно з обліковою політикою підприємства; облікові відомості та журнали-ордери, картки по всім бухгалтерським рахункам та субрахункам у загальному обсягу, включаючи дані синтетичного та аналітичного обліку по рахункам бухгалтерського обліку у відповідності плану рахунків бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України.

Суд зазначає, що ні до суду ні контролюючому органу позивачем не були надані документи, які підтверджують фактичне транспортування ТМЦ та навантаження- відвантаження товару (договори на надання послуг по транспортуванню, вантажні супровідні документи, у тому числі товарно-транспортні документи, подорожні листи тощо).

Згідно з п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як зазначається у п.44.6 ст.44 Податкового кодексу у разі якщо до закінчення перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до первинних документів (податкових накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт (послуг)) реалізація та придбання товарів (робіт, послуг) відбувається в той самий день, в який були придбані товари , роботи, послуги , також передача обсягу відбувається в межах окремого кола суб'єктів (ТОВ "Строй-Клімат", ТОВ "ТЕХНО-ПРОМКОМПЛЕКС", ТОВ "ТЕХНО-СПЕЦАЛЬЯНС", ТОВ "ФІЛАКАС", Концерн "Високі технології права", ТОВ "Харківський центр правових досліджень та безпеки бізнесу "Юрполіс", ТОВ "ПРОМБУД-МОНТАЖІНВЕСТ", ТОВ "Аудиторська фірма "Юрполіс-Аудит".

Суд зауважує, що всі вказані субєкти є обізнані стосовно застосованої до них схеми (єдина податкова адреса, у більшості з учасників директором, головним бухгалтером та засновником є одна фізична особа) - учасники кругової поруки (коло обізнаних суб`єктів).

В подальшому, товари та послуги, отримані ТОВ "Строй-Клімат" від підприємств в межах групи обізнаних суб`єктів були реалізовані на підприємства цієї ж групи в межах кола обізнаних учасників.

Всі вказані постачальники є обізнані стосовно застосованої до них схеми (єдина податкова адреса, єдина адреса орендованих складських приміщень, відсутність економічної вигоди).

Суд зазначає, що відповідно до норм чинного податкового законодавства України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, - зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 Податкового кодексу України.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ "ПРОМБУД-МОНТАЖІНВЕСТ", , виписувало на адресу ТОВ "Строй-Клімат" податкові накладні з відображенням сум ПДВ, що не відповідає вимогам п.201.8 ст.201 та п. 184.5 ст.184 Податкового Кодексу України. Отже позивач безпідставно сформував ПК за рахунок податкових накладних від ТОВ "ПРОМБУД-МОНТАЖІНВЕСТ".

Проте протягом листопада 2014 року - січня 2015 року на адресу ТОВ "Строй-Клімат" від ТОВ "ПРОМБУД-МОНТАЖІНВЕСТ" було виписано велику кількість накладних та актів про виконання будівельних робіт, надано консультаційних послуг та відвантаження значної кількості різних видів товарів.

Суд зауважує, що є фізично неможливим протягом одного робочого дня однією особою надавати велику кількість будівельно-монтажних робіт, консультаційних послуг та відвантажувати велику кількість та різні види товарів на адресу контрагентів, як зазначено в наданих документах.

Аналізуючи реальність здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами, суд зауважує, що позивач та його контрагенти зареєстровані за однією адресою : вул. Ак. Проскури,1 м. Харків.

Суд зауважує, що ТОВ "Строй-Клімат" не надано документального підтвердження в частині наявності трудових ресурсів, та за який рахунок відбувається навантаження та розвантаження великої кількості товарів, та зокрема значного об'єму вугілля, придбаного та реалізованого на адресу покупців - підприємств В межах кола обізнаних учасників, як це зазначено в оформлених документах ТОВ "ПРОМБУД-МОНТАЖШВЕСТ".

Враховуючи матеріли допиту контролюючим органом ОСОБА_4 (реєстраційний номер НОМЕР_2) в якості свідка, можна дійти висновку, що ОСОБА_5 є власником ТОВ "Строй-Клімат" лише формально, фактично фінансово - господарську діяльність не здійснював, відповіді на питання дає неоднозначні, не обізнаний стосовно діяльності очолюваного підприємства, не має достатньої кваліфікаційної підготовки для керівництва підприємства, не має можливості однозначно підтвердити факт знайомства з особами, що від його імені та за його дорученням представляли інтереси підприємства в державних установах.

Судом встановлено, що подальше постачання товару та виконання робіт (послуг) здійснює один директор ТОВ "Строй-Клімат" ОСОБА_4 (відповідно штатного розкладу та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ). Тобто фактично згідно податкової звітності на ТОВ "Строй-клімат" працює одна особа, яка є директором підприємства, тобто відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки ЄДРПОУ.

Також, суд приходить до висновку про нереальність отримання консультативних операцій позивачем 30.11.2014 року та 27.12.2014 року. Так, протягом одного дня директором ТОВ "Промбуд-Монтажінвест" Крутько ОСОБА_6 "Строй-клімат" було надано 53 консультації 30.11.2014 року загальною вартістю 3183184,45 грн. та 54 консультації 27.12.2014 року загальною вартістю 3243198,18 грн.

Отже по всіх укладених угодах та первинних документах, досліджених в ході проведення перевірки, відсутня будь-яка економічна доцільність та обґрунтованість.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що субєктом владних повноважень викладені належні та допустимі доводи про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином, про наявність взаємоповязаності позивача та контрагентів позивача, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання послуг у контрагента, що зумовлює обґрунтованість висновку субєкта владних повноважень про невідповідність закону вчинених за ним господарських операцій.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, неналежним чином обґрунтовані, непідтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Клімат" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Клімат" () суму судового збору в розмірі 4384 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. на користь Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код 37999628, банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18.08.2015 року.

Суддя Полях Н.А.