Справа № 813/4085/15
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року № 813/4085/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Вавринюк О.В.,

відповідача Романа Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Межирічанська»до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Межирічанська» (далі - ДП «Львіввугілля» в особі ВП «Шахта «Межирічанська») звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Роман Н.О. від 14.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження №48073739 з примусового виконання вимоги ДПІ м.Червонограда про сплату боргу №Ю283У. В обґрунтування позовних вимог та як на докази протиправності оскаржуваної постанови посилається на такі обставини:1) підприємство не отримувало вимоги про сплату боргу №Ю283У, чим було позбавлено можливості її оскаржити;2)ВП «Шахта «Межирічанська» є структурним підрозділом ДП «Львіввугілля» без права юридичної особи, тому не боже бути боржником у виконавчому провадженні; 3)ДП «Львіввугілля» відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 року № 2711-ІV внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до вказаного Закону, згідно до п.2 Прикінцевих положень якого це зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження, підтвердженням чого є постанова про зупинення зведеного виконавчого провадження від 30.12.2005 року, яку відповідач не взяв до уваги.

Представник позивача Вавринюк О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та за згодою позивача проведено заміну неналежного відповідача, а саме: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області замінено на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - УДВС ГУЮ у Львівській області).

Представник відповідача Роман Н.О. в судовому засіданні позову не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що постанова від 14.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження №48073739 з примусового виконання вимоги ДП м.Червонограда про сплату боргу №Ю283У прийнята ним відповідно до вимог статей 17,19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження». Вимога ДПІ м.Червонограда про сплату боргу №Ю283Узгідно з пунктом 2 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є виконавчим документом. Вимога про сплату боргу №Ю283Убула оформлена у відповідності до положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», боржником у якій визначено ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» . Виконавче провадження №48073739 є самостійним виконавчим провадження і не має нічого спільного зі зведеним виконавчим провадженням, на яке посилається позивач. Вважає оскаржувану постанову законною. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

03.07.2015 року на адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області від Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області надійшла заява про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2015 року №Ю283У на суму 8928576,59 грн.

Як видно з вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2015 року №Ю283У, боргВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» () в сумі 8928576,59 грн складається з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - 8742873,29 грн, та пені - 185703,30 грн.

Вимога сформована відповідно до абзацу першого пункту 6.4 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

14.07.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області Романом Н.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №48073739 з примусового виконання вимоги ДПІ м.Червонограда про сплату боргу №Ю283У.

Боржником ВП№48073739 вказано ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля».

Постанова про відкриття виконавчого провадження №48073739 від 14.07.2015 року скерована на адресу боржника супровідним листом від 15.07.2015 року №1-45/1427/В-8/5437 та одержана ним 21.07.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби визначені статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання в добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010 року, який набрав чинності з 09.03.2011 року) та покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (далі - Закон № 2677-VI).

Відповідно до статті 1 Закон № 2677-VI виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень статті 17 Закону № 2677-VI примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких належать рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Повноваження органів доходів і зборів щодо збору та обліку єдиного внеску визначені розділом ІVЗакону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державнесоціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI(далі - Закон № 2464-VI ).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 13 цього Закону органи доходів і зборів наділені правом стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Заходи впливу та стягнення на тих платників, які відповідно до Закону № 2464-VI зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, передбачені статтею 25 цього Закону.

Згідно до частини четвертої вказаної статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Частиною першою статті 18 Закону № 2677-VI встановлені певні вимоги щодо змісту виконавчих документів, а частиною третьою цієї статті передбачено, що виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Аналіз вимоги ДПІ м. Червонограда про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2015 року №Ю283У свідчить про її відповідність вимогам статті 18 Закону № 2677-VI.

Підстави для відкриття виконавчого провадження визначені статтею 19 Закону № 2677-VI, відповідно до пункту 1 частини першої якої державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Законуза заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до положень частин першої-другої статті 25 Закону № 2677-VI державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Обставини, за наявності яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, визначені частиною першою статті 26 Закону № 2677-VI.

Даючи оцінку постанові про відкриття виконавчого провадження №48073739 від 14.07.2015 року з примусового виконання вимоги ДПІ м. Червонограда про сплату боргу (недоїмки) від 05.05.2015 року №Ю283У, суд дійшов висновку, що вона винесена державним виконавцем у відповідності до вимог статей 19 та 25 Закону № 2677-VI та за відсутності визначених частиною першою статті 26 Закону № 2677-VI обставин для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Позивач стверджує, що однією із підстав протиправності оскаржуваної постанови є та обставина, що підприємство не отримувало вимоги про сплату боргу №Ю283У, чим було позбавлено можливості її оскаржити.

Суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Алгоритм дій державного виконавця при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження визначений статтями 19, 25 та 26 Закону № 2677-VI . Ні нормами вказаних статей, ні нормами будь-яких інших статей цього Закону державний виконавець не наділений повноваженнями по перевірці вказаних позивачем обставин.

Судом встановлено, що ДПІ м. Червонограда з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.05.2015 року №Ю283У звернулося до відповідача 03.07.2015 року.

Тобто, пред'явлення примусового виконання через два місяці з дня прийняття виконавчого документа, для якого статтею 24 Закону № 2464-VI передбачено десять календарних днів для виконання чи оскарження, є свідченням того, що боржник добровільно його не виконав.

Як на другу підставу протиправності оскаржуваної постанови позивач вказує на те, що ВП «Шахта «Межирічанська» є структурним підрозділом ДП «Львіввугілля» без права юридичної особи, тому не може бути боржником у виконавчому провадженні.

Суд вважає такі доводи помилковими з наступних підстав.

Як було вказано по тексту постанови вище, передбачені статтею 25 Закону № 2464-VI заходи впливу та стягнення, до яких відноситься і надсилання платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимоги про її сплату, поширюється на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Судом встановлено, що ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» () є платником єдиного внеску в розумінні Закону № 2464-VI.

Саме за кодом ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» перебуває на обліку як платник єдиного внеску у ДПІ м. Червонограда.

За цим же кодом ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» сплачує єдиний соціальний внесок, що підтверджується низкою платіжних доручень, копії яких долучені позивачем до матеріалів справи та які наявні у матеріалах виконавчого провадження №48073739.

Суд вважає також помилковими доводи позивача про те, що внесення ДП «Львіввугілля» до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 року № 2711-ІV зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

При цьому суд керується таким.

Преамбулою Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 року № 2711-ІV визначено, що метою цього Закону є сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб'єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб'єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості.

Частиною 2 статті другої Закону № 2711-ІV передбачено, що дія цього Закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Пунктом 1.3 статті першої вказаного Закону до учасників розрахунків віднесено: підприємства паливно-енергетичного комплексу, суб'єктів господарської діяльності, розпорядників коштів державного та місцевих бюджетів, державні цільові фонди. Державний комітет України з державного матеріального резерву, правонаступників ліквідованих фондів, що були передбачені законодавством, розпорядників цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України, які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1.4 статті першої Закону № 2711-ІV до заборгованості відноситься сума коштів, підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату, яка: 1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; 2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих; 3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України; 4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; 5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансферами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Наведеною нормою встановлено вичерпний перелік сум коштів, що підпадають під визначення заборгованості при застосуванні цього Закону.

Відповідно до передбаченого статтею 3 Закону № 2711-ІV порядку участі підприємства ПЕК в процедурі погашення заборгованості, підприємство підлягає реєстрації шляхом внесення до Реєстру, для чого подає підтверджувальні документи, в тому числі звіт про фінансову діяльність і дебіторську та кредиторську заборгованість станом на розрахункову дату та за останній звітній період, а також складену ним в довільній формі довідку про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітній період.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону № 2711-ІV розрахункова дата - дата, на яку кожним з учасників розрахунків фіксується сума кредиторської та дебіторської заборгованостей для погашення шляхом застосування механізмів, визначених цим Законом. Розрахунковою датою встановлюється 1 січня 2005 року.

Системний аналіз вказаних вище норм Закону № 2711-ІV свідчить про те, що цим Законом регулюється механізм погашення заборгованості за енергоносії, що виникла та зафіксована станом на 01.01.2005 року між підприємствами ПЕК, суб'єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків заборгованості.

З урахуванням викладеного, обов'язковому зупиненню на підставі пункту 15 частини першоїстатті 37 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають лише виконавчі провадження з примусового виконання визначеної Законом № 2711-ІV заборгованості, котра виникла на розрахункову дату 01.01.2005 року.

Таким чином, само по собі включення ДП «Львіввугілля» до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону № 2711-ІV не є безумовною підставою для зупинення всіх виконавчих проваджень.

Судом встановлено, що борг ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» () в сумі 8928576,59 грн складається з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - 8742873,29 грн, та пені - 185703,30 грн.

Таким чином, погашення цієї заборгованості не регулюється Законом № 2711-ІV, відтак відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження №48073739.

За правилами, встановленими статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статі 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що УДВС ГУЮ у Львівській області вказані вимоги щодо обов'язку довести правомірність своєї постанови виконало.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повно важення надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувану позивачем постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області Романа Н.О. від 14.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження №48073739 з примусового виконання вимоги ДПІ м. Червонограда про сплату боргу (недоїмки) №Ю283У, суд дійшов висновку, що така відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та передбачених статтею 2 КАС України принципів.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, постанова про відкриття виконавчого провадження №48073739від 14.07.2015 року винесені правомірно, тому позов є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень статті 94 КАС України не підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14,69-71,86,87,94,159,160-163,167,181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.