Справа № 2-а-1846/09
Суддя: Радченко Л. А.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1846/09
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року. Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Радченко Л.А.,

при секретарі Лосинської І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ГУПФУ в Донецькій області ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 Міністрів України ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_3 Міністрів України -про стягнення підвищення до пенсії, як інваліду війни 3 групи, за період з 03.08.2008р. по 31.05.2009р.,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2009 р. позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_3 Міністрів України про стягнення недоплаченої пенсії, в якому просить стягнути на його користь з Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, ОСОБА_3 Міністрів України недоплачене підвищення до пенсії за період з 01.01.2002 р. по 31.05.2009р. у розмірі 44605,66грн., мотивуючи тим, що йому невірно було нараховане підвищення до пенсії , оскільки, згідно до ст.12 ЗУ « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надбавка до пенсії інвалідам війни 3 групи повинна нараховуватися в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком. При цьому, згідно до ст.2 вказаного Закону права і пільги для ветеранів війни та членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України та законодавством колишнього СРСР, не можуть бути відмінені без їх рівноцінної заміни. Стверджує, що ЗУ «Про Державний бюджет України» не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.05.2015р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_3 Міністрів України про стягнення підвищення до пенсії, як інваліду війни 3 групи , в частині вимог з 01.01.2002р. по 02.08. 2008р. залишено без розгляду у зв,язку з пропущенням строків звернення до адміністративного суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в частині вимог з 03.08. 2008р. по 31.05.2009р. та надав пояснення, аналогічні викладеному у позові.

Представник ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнала та надала пояснення, аналогічні у викладеному в наданих суду письмових запереченнях ( а.с. 133-135), зазначивши, що позивачеві підвищення до пенсії як інваліду війни 3 групи в період з 03.08.2008р. по 31.05.2009р. виплачувалося відповідно до ч.4 ст. 13 ЗУ « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність .

Представник КМУ позов не визнав у зв,язку з його безпідставністю , додатково пояснивши, що КМУ, також, не є належним відповідачем по справі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази у справі, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині вимог з 03.08.2008р. по 31.05.2009р. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, позивач перебуває на обліку у ГУПФУ в Донецькій області та отримує пенсію як інвалід війни 3 групи ( а.с.6).

Також, судом встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач у спірний період з 03.08.2008р. по 31.05.2009р. отримував підвищення до пенсії як інвалід війни 3 групи у розмірі в розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого встановлюється ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік, і що підтверджується розрахунком пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( а.с. 156,170).

Відповідно до ч.4 ст. 13 ЗУ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №458/95-ВР від 23.11.1995р., який був чинний до 01.01.2006р., пенсії інвалідам війни підвищуються: інвалідам 1 групи - у розмірі 400% мінімальної пенсії за віком, 2 групи - 350% та відповідно 3 групи - 200% мінімальної пенсії за віком.

Проте пунктом 3 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 5 жовтня 2005 року №2939-ІV частина четверта статті 13 Закону № 3551-XII викладена у такій редакції: «Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Зазначені положення Закону набрали чинності з 1 січня 2006 року відповідно та рішенням Конституційного Суду України такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними) не визнавались.

Суд наголошує на тому, що юридична сила нормативно-правових актів виражає певну обов'язковість акта взагалі, так і пріоритетність його один щодо іншого. Найвищий ступінь такої пріоритетності виявляється у верховенстві таких видів нормативно-правових актів, як Конституція, закони, здатність акта діяти, впливати, безпосередньо регулювати суспільні відносини.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 та вимог статті 8 КАС України, у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів, приходить до висновку про те, що оскільки ЗУ від 05.10.2005р. №2939-IV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який набрав чинності 01.01.2006р., не був визнаний неконституційним, є чинний та в часі прийнятий пізніше, тому має пріоритет по відношенню до норм Закону, який діяв до 01.01.2006р., та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Також, згідно до ст.81 ЗУ « Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Оскільки позивач просить стягнути недовиплачене , на його думку , підвищення до пенсії, як інваліду війни 3 групи, тому, КМУ не є належним відповідачем , а тому, такі вимоги до КМУ заявлені до неналежного співвідповідача.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні його адміністративного позову в частині вимог з 03.08.2008р. по 31.05.2009р.

Керуючись ст.ст. 4, 18, 41, 70, 71, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_3 Міністрів України про стягнення підвищення до пенсії, як інваліду війни 3 групи, за період з 03.08.2008р. по 31.05.2009р.- відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя Л