Справа № 2а-3121/10/2470
Суддя: Ковтюк Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11:50год. 14 грудня 2010 року м. Чернівці Справа № 2а-3121/10/2470

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Ковтюк В.О.

секретаря судового засідання Колесник В.Ю.

за участю :

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_4 до державної податкової інспекції у Глибоцькому районі про скасування податкового повідомлення-рішення, суд

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (позивач) звернулась із позовом до Державної податкової інспекції у Глибоцькому районі Чернівецької області (відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.10р. №/0-11384.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що за результатами проведеної планової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства приватного підприємця ОСОБА_4, відповідачем 22 липня 2010 року прийняте податкове повідомлення-рішення №/-11384 на суму 1586,05 грн. (збір за забруднення навколишнього природного середовища та штрафні санкції), а саме за порушення ст.3.7. Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженої наказом Мінохорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України і ДПА України від 19.07.99р. №162/379 (далі-Інструкція) - заниження об"єкту оподаткування збору за забруднення навколишнього природного середовища за період з 01.04.2008р. по 31.03.2010р. на загальну суму 490,70 грн.

Позивач з даним рішення не погоджується з огляду на таке. Під час проведення перевірки, відповідачем за базу оподаткування збором за забруднення навколишнього природного середовища прийнято примірний розхід палива (25л дизпалива на 100 км, (в акті зазначено 25л на 10 км) пробігу транспортного засобу автобусу марки ПАЗ 4234, отриманий із зовнішніх джерел сайти мережі Інтернет). Однак такі джерела не можуть слугувати належними джерелами доказової бази, оскільки вони не відображають фактичного обєму використаного палива транспортного засобу, який використовувався позивачем при надані послуг з перевезення пасажирів.

Також, відповідачем не враховано ряд чинників, які безпосередньо впливають на розхід палива, наприклад, стан транспортного засобу, погодні умови, завантаженість автобуса при здійсненні конкретного рейсу тощо. Крім того, сума донарахувань є не зрозумілою та не відповідає законодавчо встановленій методиці розрахунку даного збору.

А тому, позивач вважає, що оскаржуване повідомлення-рішення винесене з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав в повному обсязі, надав письмове заперечення на позов, в якому зазначив наступне.

Під час проведення планової виїзної документальної перевірки фінансово-господарської діяльності позивача встановлено, що ним в супереч вимог п.7.2 Інструкції та абз. «б» п.п.4.1.4 п.4.1. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.00р. №2181-ІІІ (далі-Закон №2181) не подавалися розрахунки за забруднення навколишнього природного середовища за 2008 рік, щоквартально за 2009 рік та за І квартал 2010 року, хоча в період з 01.04.08р по 31.03.10р. позивачем здійснювалися перевезення пасажирів на приміському маршруті Чернівці-Чагор автобусом ПАЗ 4234 (згідно із паспорту даної модифікації автобусу витрати палива на 100 км складають 25л дизпалива) відповідно до договору перевезення пасажирів на маршрутах загального користування №124 від 30.05.08р.

За результатами перевірки встановлено, що відповідач за період з 01.04.08р. по 31.03.10р. занизив суму збору за забруднення навколишнього природного середовища на 490,70 грн. основний платіж та відповідно із розрахунком штрафних (фінансових) санкцій донараховано штрафні санкції в сумі 1095,35 грн.

Також відповідач зазначив, що при розрахунках норм витрат палива, використовуються затверджені наказом Мінтрансту України від 10.02.98р. «Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» (далі Норми), однак у даному випадку у звязку із відсутністю в них даних на ПАЗ 4234, відповідачем було взяті дані із мережі Інтернет, а саме рекламного проспекту (додано до матеріалів справи).

Таким чином відповідач вважає позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

В ході судового розгляду представники відповідача наполягали на відмові у задоволені позову з підстав наведених у запереченні та зазначили, що при визначенні основного платежу була допущена помилка і сплаті підлягає не 490,7грн., а 495,08грн.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до акту від 13 липня 2010 року №147/1700/НОМЕР_1 про результати документальної планової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01.04.08р. по 31.03.10р., відповідно до висновків було встановлено порушення ст.3.7 Інструкції та, а саме заниження об"єкту оподаткування збору за забруднення навколишнього природного середовища за період 01.04.2008р. по 31.03.2010р. на суму 490,70 грн. (а.с.6-9).

Відповідно до розрахунку результатів документальної перевірки та штрафних санкцій по акту документальної перевірки СГ ОСОБА_4 згідно Закону №2181 донараховано суму збору за забруднення навколишнього природного середовища в розмірі 490,70 грн. та нараховано штрафних санкцій на суму 1095,32 грн. (а.с.10).

За результатами перевірки 22 липня 2010 року винесено податкове повідомлення-рішення №/0-11384 про стягнення з позивача 1586,05 грн. (490,70 грн. основного платежу та 1095,35 грн. штрафних санкцій (а.с.11) за порушення ст.3.7, п.7.2 Інструкції та абз.«б»п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону №2181.

Рішенням Державної податкової інспекції у Глибоцькому районі Чернівецької області від 13.09.10р. первинну скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення № /0 від 22.07.10р. залишено без задоволення (а.с.12-14).

Відповідно до договору на перевезення пасажирів на маршрутах загального користування від 30.05.2008р. №124 позивач здійснював перевезення пасажирів на маршруті "Чернівці-Чагор" (а.с.25-28).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 3.1. Інструкції передбачено, що об'єктами обчислення збору для пересувних джерел забруднення є обсяги фактично використаних видів пального, в результаті спалення яких утворюються забруднюючі речовини.

Відповідно до п.6.2. Інструкції суми збору, який справляється за викиди пересувними джерелами забруднення (Пвп), обчислюються платниками самостійно щокварталу наростаючим підсумком з початку звітного року, виходячи з кількості фактично використаного пального та його виду, на підставі нормативів збору за ці викиди і визначених за місцем перебування платників збору на податковому обліку коригуючих коефіцієнтів, наведених у таблицях 2.1, 2.2 додатка 2 до Порядку, і визначаються за формулою Пвп = E Мі х Нпі х Кнас х Кф, де:

Мі- кількість використаного пального і-того виду, у тоннах (т);

Нпі - проіндексовані нормативи збору (нормативи збору) у поточному році за тонну і-того виду пального, у гривнях з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) (грн. коп./т), які обчислюються за формулою, наведеною у пункті 4.5 цієї Інструкції;

Кнас - коригуючий коефіцієнт, який враховує чисельність жителів населеного пункту, наведено в таблиці 2.1 додатка 2 до Порядку;

Кф - коригуючий коефіцієнт, який враховує народногосподарське значення населеного пункту, наведено в таблиці 2.2 додатка 2 до Порядку;

Таким чином кількість використаного пального є основним показником при визначенні суми збору за забруднення навколишнього середовища.

Як вбачається з акту перевірки відповідач розрахував кількість використаного пального з розрахунку 25 л. дизельного палива на 100км. згідно паспорту даної модифікації автобусу, однак до матеріалів справи було надано лише витяг з мережі Інтернет.

Проте, відповідно до Інструкції розрахунок норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті робиться на підставі наказу Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року №43 «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» (далі - Норми).

При дослідженні зазначених Норм встановлено, що для автомобіля моделі ПАЗ 4234 такі норми витрат палива не встановлені.

Отже, суд не може прийняти до уваги позицію відповідача, відповідно до якої розрахунок робився на підставі рекламного проспекту з мережі Інтернет (роздруківку якого долучено в судовому засіданні), оскільки даний документ не є нормативно-правовим документом. Відповідач також зазначив, що з запитами до відповідних інстанцій щодо надання розяснень з приводу розрахунку витрат пального для автомобіля моделі ПАЗ 4234 не звертався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем при розрахунку збору за забруднення навколишнього середовища за базу оподаткування взяті дані не підтверджені доказами, а отже податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Крім того, під час судового розгляду зясовано, що відповідачем при розрахунку збору за забруднення навколишнього середовища (на підставі даних відповідача) допущено помилку і сума донарахованого збору повинна складати 495,08 грн., а не 490,70 грн. на підтвердження чого надано розрахунок збору за забруднення навколишнього середовища. Даний факт відповідачем не заперечувався.

Також суд зазначає, що відповідно до акту перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачем допущено порушення ст.3.7 Інструкції, однак такої статті та пункту в Інструкції не передбачено, що також є порушенням Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 21 червня 2001 року №253.

Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв в супереч вимог ст.19 Конституції України, та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спірне рішення прийняте всупереч порядку та у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Тому вказане рішення як протиправне підлягає скасуванню, що відповідає суті заявлених вимог та передбаченому законом способу захисту порушеного права.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 КАС України.

У відповідності до п.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення.

Таким чином, суд вважає за доведені ті обставини на які посилається позивач, тому адміністративний позов як обґрунтований підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати судовий збір в сумі 3.40 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Глибоцькому районі №/0-11384 від 22.07.10р. на суму 1586,05 грн.

3. Стягнути з державного бюджету України на користь приватного підприємця ОСОБА_4 судові витрати в сумі 3,40 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 20 грудня 2010 р.(19.12.2010р. вихідний день).

Суддя В.О. Ковтюк