Справа № 524/5704/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 р.Справа № 524/5704/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.07.2015р. по справі № 524/5704/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора ДПС ОСОБА_2, Роти ДПС ДАІ УМВС України в Полтавській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 08.07.2015 року звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Інспектора ДПС ОСОБА_2, Роти ДПС ДАІ УМВС України в Полтавській області, в якому просив поновити строк встановлений ст. 289 КУпАП України як пропущений з поважних причин. Постанову ВДАІ серії АА2 № 569468 від 15.10.2013 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.07.2015р. по справі № 524/5704/15-а відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку, адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, незаконне та необґрунтоване.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 18.08.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/.

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Порядок розгляду та вирішення справ адміністративним судом визначений КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України не звернув увагу та не надав належної юридичної оцінки обставині щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Згідно із положенням ч.ч 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 289 КУпАП України передбачає особливості провадження у справах з приводу оскарження постанов про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів якої скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід з'ясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач, 09.02.2015 року ознайомився з оскаржуваною постановою, 18.02.2015 року звернувся до суду з позовом про її оскарження.

Вказаний позов ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.06.2015 року залишений без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Позивач також вказує на те, що копію ухвали суду від 19.06.2015 року він отримав 02.07.2015 року.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 155 КАС України, позивач звернувся 08.07.2015 року до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що позивач не оскаржив ухвалу суду від 19.06.2015 року, а отже, оскільки позивач, за висновками суду першої інстанції, ухилявся від участі в судовому розгляді попередньої справи, відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду.

Колегія суддів відмічає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, та не досліджено обставини, викладені позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку, виходячи з наступного.

Так, ст. 100 КАС України передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, відповідно до якої Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Стаття 102 КАС України визначає порядок поновлення та продовження процесуальних строків.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 названої статті КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Отже, за наслідками вирішення питання наявності або відсутності поважних причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду, суд може або визнати такі причини поважними, або залишити позов без розгляду.

Окрім того, вирішуючи питання поважності причин пропуску строку на звернення з адміністративним позовом, судом не досліджено обставини, на які посилався позивач.

На вказані обставини суд належної уваги не звернув, їх не перевірив, та виніс ухвалу з помилковим застосуванням норм процесуального права, фактично обмеживши позивача у здійсненні прав, передбачених ст. 55 Конституції України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо неповноти зясування обставин у справі і порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права обґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.07.2015р. по справі № 524/5704/15-а -скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ДПС ОСОБА_2, Роти ДПС ДАІ УМВС України в Полтавській області про скасування постанови - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5