Справа № 2-а-493/11
Суддя: Задорожна Л. І.
Дата ухвалення: 2011-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-493/11
У Х В А Л А

23 березня 2011 року Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Задорожної Л.І.,

секретаря Сторожук О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про зобовязання відповідача опублікувати оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта,

установив:

Ухвалою судді від 31 січня 2011 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Теплицької районної ради про визнання такими, що не відповідають Конституції та іншим правовим актам вищої юридичної сили окремих положень регламенту Теплицької районної ради 6 скликання, затвердженого рішенням №18 другої сесії 30 грудня 2010 року.

Позивач ОСОБА_1, посилаючись на те, що регламент районної ради є нормативним актом, тому у справі щодо його оскарження мають застосовуватись особливості, передбачені ст..171 КАС України, заявив клопотання про застосування ч.3 ст.171 КАС України, відповідно якої просить зобовязати Теплицьку районну раду опублікувати у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений, оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження окремих положень регламенту районної ради.

Представники відповідача Теплицької районної ради голова ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 09 березня 2011 року, заперечують проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку присутніх в судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 171 КАС України визначено особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування, її правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування.

Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти - це

правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх

відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

У Рішенні за №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний

характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Органи місцевого самоврядування мають конституційні повноваження самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

В частині 6 Рішення Конституційного Суду України за №20-рп/2001 від 27 грудня 2001 року (справа про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року) вказано, що ознаками нормативності правових актів є невизначеність дії у часі та неодноразовість їх застосування. Оскільки оскаржувані положення регламенту стосуються індивідуально визначених суб'єктів, не охоплюють широке коло осіб, регламент є актом органу місцевого самоврядування, що визначає порядок і процедуру діяльності відповідного органу та його структурних підрозділів, тому не відноситься до нормативно-правових актів, щодо оскарження яких застосовуються особливості, визначені ст..171 КАС України.

На підставі викладеного, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зобовязання відповідача опублікувати оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта відмовити.

СУДДЯ