Справа № 804/7967/15
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 р. Справа № 804/7967/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.,
при секретарі судового засідання Гончарової В.Г.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» звернулось до адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яка в судовому засіданні була замінена правонаступником - Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Амур- Нижньодніпровської районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податковою декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року;
- скасувати рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровської районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №838/10/04-61-18-02 від 17.01.2015 року про невизнання податковою декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року;
- зобов'язати Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровської районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем порушено вимоги п.49.8., 49.10 ст. 49 ПКУ, а саме не визнано як податкову звітність декларацію позивача з податку на додану вартість за грудень 2014 року, у зв'язку з порушенням порядку її заповнення. Позивач зазначає, що декларація подана своєчасно, в ній зазначені обов'язкові реквізити, її підписано відповідною посадовою особою і скріплено печаткою позивача. Подана декларація відповідає вимогам Податкового кодексу України. Позивач також зазначає, що анулювання реєстрації платника ПДВ та виключення ТОВ «ЦУМ» з реєстру платників ПДВ не є законною підставою для невизнання податкової декларації з ПДВ, оскільки рішення ДПІ №72 від 12.12.2013 року скасовано в судовому порядку. Крім того, ТОВ «ЦУМ» отримало від відповідача витяг з реєстру платників ПДВ, згідно якого датою реєстрації платником ПДВ є 09.07.2008 року, тобто, ДПІ визнало та документально підтвердило той факт, що на момент подання декларації з ПДВ за грудень 2014 року ТОВ «ЦУМ» мало статус платника податку на додану вартість.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи телефонограмами від 09.07.2015 року та 15.07.2015 року. Представником відповідача через канцелярію суду надано письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «ЦУМ» анульовано 12.12.2013 року на підставі підпункту «ж» пункту 184.1 ст. 184 ПК України та на день подання декларації не поновлено в реєстрі платників податків на додану вартість, а тому податкова звітність складена з порушенням норм ст. 48 ПК України і не вважається податковою звітністю. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ЦУМ» зареєстровано 27.06.2008 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, є платником податку на додану вартість, перебуває на обліку у ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі.
12.12.2013 року ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська винесено рішення № 72 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ ЦУМ, яким вказане свідоцтво анульовано підставі п.п.ж п.184.1 ст.184 ПК України через те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців наявний запис про відсутність позивача за місцезнаходженням.
12.02.2014 Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 804/940/14 ТОВ ЦУМ до ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська, яким:
- визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська №72 від 12.12.2013 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість;
03.06.2014 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2013 у справі №804/940/14 залишено без змін (копія міститься в матеріалах справи).
09.01.2015 року ТОВ ЦУМ направило поштою до ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року.
17.01.2015 року ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська листом № 838/10/04-61-18-02 позивача повідомлено, що в порушення п.48.4 ст.48 ПК України в отриманій податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року зазначено недостовірний обовязковий реквізит - індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, який відсутній в реєстрі платників податку на додану вартість, свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ ЦУМ анульовано 12.12.2013 року підставі п.п.ж п.184.1 ст.184 ПК України.
В звязку цим відповідачем у вказаному листі зазначено, що податкова звітність складена з порушенням п.48.7 ст.48 ПК України не вважається податковою декларацією.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.
За приписами ст.ст. 15, 16 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.
Згідно п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Пунктом 49.8 ст.49 Податкового кодексу України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Приписами п.49.9 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом Державної податкової служби. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою.
Пунктом 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларації з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висування будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування відємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Таким чином, зі змісту наведених вище норм податкового законодавства, стаття 48 не містить такої підстави для відмови у невизнанні податкової декларації податковою звітністю, а саме: наявність прийнятого податковим органом рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та виключення з реєстру платників податків.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вищевказана відмова у невизнанні податкової декларації позивача з податку на додану вартість за грудень 2014 р., викладена у рішенні №838/10/04-61-18-02 від 17.01.2015 року, є протиправною і суперечить вищенаведеним нормам ст.ст.48,49 Податкового кодексу України.
Як вже зазначалось вище постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року по справі № 804/940/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЦУМ до Державного реєстратора Реєстраційної служби ДМУЮ, ДПІ в АНД м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, позовні вимоги ТОВ ЦУМ задоволені в повному обсязі, рішення ДПІ в АНД м. Дніпропетровська № 72 від 12.12.2013 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість визнано протиправним та скасовано. Зобовязано ДПІ поновити позивача в реєстрі платників ПДВ. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в АНД районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року, без змін.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що станом на день подання податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 р. (13.01.2015 р.) рішення контролюючого органу було скасовано (більше ніж півроку), у цей період позивач зобов'язаний був подавати податкові декларації з ПДВ, у зв'язку з чим відмова відповідача у визнанні податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 р. як податкової звітності позивача, є безпідставною та необґрунтованою, прийнятою без врахування норм ст. 124 Конституції Укрїани, ст.14 КАС України.
Згідно із підпунктом 49.12.2 пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.
З огляду на наведене, посилання відповідача як на підставу неприйняття податкової декларації позивача на відсутність останнього у реєстрі платника ПДВ як такого, є необґрунтованою та протиправні, оскільки, у відповідності до норм Податкового кодексу України не існує такої підстави для відмови у прийнятті податкової звітності як анулювання реєстрації платника ПДВ.
Крім того, відповідно до розяснень, викладених в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 р. №1172/11/13-10, у разі набрання законної сили рішенням про задоволення вимог про визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття. Тобто, таке рішення податкового органу не створює будь яких правових наслідків, тому протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано всі обставини, що мають значення для його прийняття.
Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
З огляду на вищевикладене, є безпідставними посилання відповідача на відмову у невизнанні податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 р. у зв'язку з тим, що відносно позивача прийнято рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.
Як вбачається із наданих відповідачем суду заперечень, останнім не надано суду жодних доказів та не наведено будь-яких підстав щодо законності та правомірності невизнання податковим органом податкової декларації позивача з ПДВ за грудень 2014 р. податковою звітністю.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, суд вважає, що контролюючий орган протиправно відмовив позивачеві у визнанні його податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 р. податковою звітністю, тобто не у спосіб, що визначений нормами Конституції та законів України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання податкової декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року, суд зазначає наступне, з огляду на протиправність оскаржуваного рішення ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області №838/10/04-61-18-02 від 17.01.2015 року про невизнання податкової декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року, то і дії відповідача щодо невизнання податкової декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року є протиправними.
Відповідно до пункту 49.13. статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним заходом для належного захисту прав платника податків є зазначення дати, з якої податкова декларація вважається поданою платником до органу державної податкової служби, і враховуючи наявний спір, зобов'язати відповідача прийняти таку декларацію датою її фактичного отримання 13.01.2015 року.
Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.
У разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі стягуються в порядку та строки, визначені Податковим кодексом України. На суми податкового боргу органом Міністерства доходів і зборів формуються податкові вимоги за формою та в порядку, затвердженими наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 576 Про затвердження Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків.
Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток та електронних баз податкової звітності правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету та задекларовані платником податків показники.
З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю ЦУМ з податку на додану вартість за грудень 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в інтегрованій картці платника податків ТОВ є також обґрунтованими.
Також, позивачем заявлено вимогу - зобов'язати Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.
Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Суд вважає, що зазначена вимога позивача також буде належним заходом для захисту прав ТОВ «ЦУМ» з урахуванням вищевикладених обставин та норм права, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 73,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1402 від 26 червня 2014р.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Тому згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в розмірі 73,08 грн. присуджується на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Амур- Нижньодніпровської районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податковою декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року.
Скасувати рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровської районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №838/10/04-61-18-02 від 17.01.2015 року про невизнання податковою декларації ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року.
Зобов'язати Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровської районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені с. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена 27 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3