Справа № 804/6236/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2015 рокусправа № 804/6236/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.

за участю представника позивача Шаверіна Д.С., представника відповідача Гагарина А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у справі № 804/6236/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд під час судового розгляду справи не врахував, що розмір орендної плати за землю повинен розраховуватися відповідно до договору оренди земельної ділянки. Зазначає, що хоча зміна розміру земельного податку згідно із Законом № 309-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, зазначене не тягне автоматичні зміни орендної плати та, відповідно, донарахування відповідачем суми податкового зобов'язання з орендної плати за податковим повідомленням-рішенням є неправомірним. Крім того, суд не врахував, що при розрахунку розміру орендної плати було застосовано коефіцієнт функціонального використання землі 2,5 як для земель комерційного призначення, в той час як требо було застосовувати 0,7, оскільки землі культури та спорту.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача в судовому засіданні просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "ФК "Дніпро" зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

17.10.2007р. між Дніпропетровською міською радою та ТОВ "ФК "Дніпро" був укладений договір оренди земельної ділянки терміном на 15 років (далі-договір). Державна реєстрація договору відбулась 19.03.2008р. за №96. За умовами даного договору - підприємство приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,5375 га, яка розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Єрмолової, 51 (Бабушкінський район). Пунктом п. 4.1 цього договору визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі у розмірі 1,5 % її нормативної грошової оцінки. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки на час укладання договору становила 13273417,82 грн.

З 30.03.2015р. по 03.04.2015р. посадовими особами ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка відповідача, за результатами якої складено Акт "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Дніпро" з питань повноти нарахування орендної плати за землю за період з 01.11.2013р. по 31.12.2014р." №2082/04-62-27-1/32813827 від 10.04.2015р. (далі-Акт перевірки). Згідно висновків Акту перевірки встановлено порушення п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 та п.288.5 ст.288 ПКУ, рішення Дніпропетровської міської ради №216/8 від 02.02.2011 року, що призвело до заниження орендної плати за земельну ділянку за січень - жовтень 2013 року на 126 447,45 грн., за 2014 рік на 758 686,60 грн. Вказане порушення пов'язано із тим, що позивач самостійно визначає для себе грошове зобов'язання з орендної плати за землю виходячи із встановленого в договорі оренди ставки 1,5 %, в той час як слід застосовувати ставку 3 %, яка за законом є мінімальною.

На підставі Акту перевірки 29.04.2015р. відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким збільшено податкове зобов'язання ТОВ "ФК "Дніпро" по орендній платі за землю з юридичних осіб на загальну суму 1327701,06 грн. (в т.ч. за основним платежем - 885134,04 грн. та за штрафними санкціями - 442567,02 грн.).

Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, тому вважав, що розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено пп.288.5.1. ст.. 288 ПКУ.

Колегія суддів вважає цей висновок обґрунтованим, але вважає, що при вирішенні спору суд не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, що потягло прийняття частково невірного рішення.

Так, зі змісту Земельного кодексу України та Закону України від 06 жовтня 1998 року №161-14 "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № №161-14) вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності ПК, який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 268 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону №161-14.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року у подібних правовідносинах (справа № 21-274а14).

За таких обставин спірне податкове повідомлення-рішення в частині визначення грошових зобов'язань за основним платежем є правомірним.

Щодо правомірності штрафних санкцій, які були нараховані позивачу згідно податкового повідомлення-рішення форми «Р» №, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.123.1. статті 123 Податкового Кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні податковим органом застосовано до позивача штраф в розмірі 50% від суми нарахованого податкового зобов'язання, що підтверджено розрахунком штрафних санкцій (а.с. 9).

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що податковий орган приймав податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2014 року, яким визначав позивачу грошові зобов'язання з орендної плати за землю, тому в даному випадку має місце повторність.

Як вбачається з постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року у справі № 804/2722/14 (а.с. 81), якою було визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2014 року, прийняте ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, податковою інспекцією було проведено перевірку позивача з питань повноти нарахування з орендної плати за землю за період з 01.01.2011 по 30.10.2013, за результатами якої складено акт перевірки №22/1504/32813827 від 13.01.2014 року та винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2014 року, яким збільшено грошове зобов'язання на 2340588,49 грн.

Таким чином, оскільки протягом 1095 днів фактів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, які б набули статусу узгоджених, не встановлено, то відповідач протиправно застосував розмір штрафу як за повторне правопорушення в розмірі 50 %, а тому він у спірному податковому повідомленні-рішення підлягає зменшенню до 25 % шляхом його часткового скасування.

Виходячи з розрахунку штрафної санкції, сума безпідставно застосованого штрафу складає (885134,04 х 25%) 221283,51 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не звернув уваги на цю обставину і припустив порушення норм матеріального права, що призвели до частково неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Оскільки апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню із частковим задоволенням позову, то понесені ним судові витрати на оплату судового збору при зверненні до суду 1 інстанції з позовом та за подання апеляційної скарги в розмірі (488+2436) 2924 грн. підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню на 16,67 % (221283,51:1327701,06 х100%), то стягненню підлягають витрати в сумі (2924х16,67%) 487,43 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 29.04.2015 р. в частині визначення грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 221 283,51 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» витрати на сплату судового збору в сумі 487,43 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 12 серпня 2015 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко