Справа № 825/2694/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Київ К/800/11310/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О. В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі №825/2694/13-а за позовом ОСОБА_4 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області про скасування припису про усунення порушень у сфері містобудування, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати припис № 257 інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30 травня 2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний припис є неправомірним, оскільки винесений відповідачем на підставі неправдивої інформації та з порушенням чинного законодавства. Оскільки ОСОБА_4 не був повідомлений про проведення перевірки, як і не був присутній під час її проведення, його неправомірно було позбавлено можливості надати відповідачу інформацію що має суттєве значення для прийняття відповідачем рішень стосовно порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року скасоване рішення суду першої інстанції та задоволені позовні вимоги. Визнаний протиправним та скасований припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області №257 від 30.05.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що працівниками інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області 30 травня 2013 року була проведена позапланова перевірка дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Зазначена перевірка проведена на підставі звернення гр. ОСОБА_5 Об'єктом перевірки виступало будівництво гаражу по АДРЕСА_1.

За підсумками проведеної перевірки, відповідачем складений акт від 30.05.2013 року №594. У акті вказано, що перевірка проводилась в присутності ОСОБА_4 із залученням начальника інспекційного відділу в м. Чернігів Шкуріної Л.Г. Зі змісту акту слідує, що посадовою особою, яка проводила перевірку, виявлений факт самочинного будівництва гаражу ОСОБА_4, чим останнім порушено ст. 376 Цивільного кодексу України. Крім того, в акті вказано, що за дане правопорушення 30.06.2011 року ОСОБА_4 притягався до адміністративної відповідальності згідно постанови №698. ОСОБА_4 записів у акті не зроблено, - інспектором зазначено, що від підпису акту позивач відмовився.

За результатами вищевказаної перевірки відповідачем винесений припис №257 від 30.05.2013 року, адресований позивачу, з вимогою самостійно знести гараж по АДРЕСА_1 в строк до 30.07.2013 року, згідно з вимогами ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Також, в приписі зазначено, що у разі невиконання зазначеної вимоги, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Чернігівській області буде звертатись із позовом до суду з вимогою щодо знесення вказаного об'єкта.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що виносячи оскаржуваний припис відповідач діяв в межах своїх повноважень і не порушив вимог Закону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області №257 від 30.05.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил прийнятий поза межами повноважень, передбачених чинним законодавством.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції що припис відповідача викладений у вигляді вимоги про самостійне знесення гаражу винесений без дотримання необхідного балансу пропорційності, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких він спрямований.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірний об'єкт будівництва - гараж, збудований позивачем на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці площею 0,0032 га. Право власності на дану земельну ділянку посвідчується державним актом серії НОМЕР_1, виданим Чернігівської міською радою. Призначення даної земельної ділянки, згідно акту, - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно рішення виконавчого комітету Деснянської районної в м.Чернігові ради від 23.05.2011 року №121, позивачу наданий дозвіл на будівництво гаражу розміром 5 х 5,8 м. Зазначене рішення було скасовано рішенням виконкому 08.08.2011 року №188, однак позивач оскаржив таке скасування до Деснянського районного суду м. Чернігова, яким вказане рішення виконкому скасоване як незаконне. При цьому, Деснянським районним судом м. Чернігова у справі №750/3541/13-а було встановлено, що позивачем спірний гараж побудовано ще до скасування наданого йому дозволу на будівництво.

Отже, позивачем спірний гараж збудований на належній йому на праві власності земельній ділянці, таке будівництво відповідає меті відведення цієї земельної ділянки, і у позивача наявний дозвіл на будівництво.

Разом із тим, згідно статті 38 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене кореспондується із положеннями ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України, згідно якої у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З наведеного вбачається, що знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється виключно на підставі рішення суду яке вступило в законну силу, при цьому, відповідач не наділений повноваженнями на винесення припису у формі вимоги про знесення самочинно збудованого об'єкта.

Враховуючи все вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області №257 від 30.05.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил прийнятий поза межами повноважень, передбачених чинним законодавством, є необґрунтованим та винесеним без дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких він спрямований.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: