Справа № 813/3314/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року м. Львів № 813/3314/15

11 год. 14 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: представник Андріїв М.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до адміністративного суду з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Дрогобицька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято на підставі акта перевірки №335/17-01 від 26.06.2015 року, у якому податковий орган зазначив про несвоєчасність сплати ФОП ОСОБА_1 узгодженої суми грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб. Позивач з такими висновками не погоджується, оскільки ним виконано обов'язок щодо своєчасної сплати єдиного податку з фізичних осіб.

ФОП ОСОБА_1 пояснив, що при перерахунку суми єдиного податку помилково здійснив його перерахування на рахунок, який призначений для сплати для юридичних осіб.

Відтак, ФОП ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 13.03.2015 р. про перерахування помилково сплачених коштів, а тому, немає жодних підстав вважати, що позивач не сплатив або несвоєчасно сплатив суму єдиного податку.

Долучені до матеріалів справи документи, на думку позивача, повністю спростовують висновки відповідача про порушення податкового законодавства, а тому прийняте на основі таких висновків податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, в яких зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта №335/17-01 від 26.06.2015 року «Про результати перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету». В основу акта перевірки покладено висновки про те, що ФОП ОСОБА_1 протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що платник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний податок. Проте, такий, згідно картки особового рахунку, був перерахований лише 16.03.2015 року, тобто із затримкою 25 днів.

На цій підставі податковий орган дійшов висновку про порушення вимог п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) і саме з цих мотивів Дрогобицькою ОДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, і на думку представника відповідача підстав для його скасування немає, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 10.12.2008 року, відповідно до копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ №142796 від 13.09.2012 року. Позивач є платником єдиного податку, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку №20 від 05.06.2014 року.

26.06.2015 року Дрогобицькою ОДПІ проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб, за наслідками якої складено акт №335/17-01 від 26.06.2015 року (далі - акт перевірки від 26.06.2015 року).

У висновках акта перевірки від 26.06.2015 року відповідач зазначив про порушення ФОП ОСОБА_1 п.57.1 ст. 57 ПК України, а саме протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб, в результаті чого, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 10% від суми податкового зобов'язання, сплату якого проведено несвоєчасно.

На основі таких висновків було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2015 року, яке позивач просить визнати протиправним та скасувати.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одночасно Конституцією встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії платіжного доручення №24 від 18.02.2015 року, позивач сплатив суму податкового зобов'язання по єдиному податку в сумі 63919,76 грн.

Щодо твердження представника відповідача про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 10% від суми податкового зобов'язання, оскільки сплата самостійно задекларованих зобов'язань по єдиному податку з фізичних осіб поступила із запізненням на 25 днів, суд зазначає наступне.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 38.1 ст. 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

З аналізу вказаних норм випливає, що саме день фактичної сплати податкового боргу, а не день поступлення цих коштів на рахунки контролюючого органу і є днем виконання обов'язку щодо сплати єдиного податку з фізичних осіб.

Судом встановлено, що 18.02.2015 року - у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, позивач здійснив оплату податкового зобов'язання в сумі 63919,76 грн. до Державного бюджету України, проте помилково у платіжному дорученні №24 зазначив інший рахунок, який призначений для сплати до Державного бюджету України єдиного податку юридичними особами.

Суд приходить до висновку, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК.

Крім того, суд зазначає, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16.06.2015 року у справі №21-377а15.

Також судом враховується і той факт, що 13.03.2015 року позивач звернувся до контролюючого органу із заявою, в якій просив перерахувати помилково сплачені кошти єдиного податку на відповідний рахунок.

Відтак, з урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1 сума податкового зобов'язання по сплаті єдиного податку з фізичних осіб, зазначена у поданій ним податковій декларації, сплачено у строк, визначений ст. 57 ПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене вище, аргументи, якими відповідач доводить правомірність нарахування штрафу у відповідності до п. 126.1 ст. 126 ПК України, є безпідставними, а тому прийняте на основі таких висновків податкове повідомлення-рішення від 26 червня 2015 року № не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно. В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що таке податкове повідомлення-рішення слід скасувати як протиправне.

Відповідно до вимог статті 94 КАС України понесені позивачем судові витрати (судовий збір) відшкодовуються йому за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № від 26.06.2015 року.

Присудити із Державного бюджету на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ДРФО НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.08.2015 року.

Суддя Клименко О.М.