Справа № 646/220/15-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 р.Справа № 646/220/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2015р. по справі № 646/220/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова

про визнання протиправними дій та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати пенсії за віком у встановленому законом розмірі, зобов'язати відповідача виплачувати пенсію за віком з 16.03.2012 року у розмірах відповідно діючого законодавства.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.15 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії позивача відповідно діючого законодавства.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до норм діючого законодавства.

Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.15 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, паспорт НОМЕР_1, виданий 2ISR 27.08.2000 року (а.с. 9), раніше постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 та отримував пенсію в управлінні пенсійного фонду України у Червонозаводському районі міста Харкова з 1990 року по 1993 рік.

В 1993 році ОСОБА_1 виїхав в Ізраїль на постійне місце проживання, у зв'язку з чим йому було припинено виплату пенсії. Наданий час позивач постійно проживає в державі Ізраїль.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.06.2012 року позов ОСОБА_1 по справі № 2035/4309/2012 про поновлення виплати пенсії задоволено.

Визнано протиправними дії управління щодо відмови в поновленні пенсії за віком, зобов'язано управління прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком, зобов'язано управління нарахувати та виплачувати пенсію на підставах визначених пенсійним законодавством, починаючи з 16.03.2012 року.

На виконання зазначеної постанови суду управлінням прийнято рішення про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1, сума пенсії визначена з 16.03.2012 року у розмірі 1 грн. 20 коп.

Позивач 11.12.2014 року звернувся до відповідача з заявою від 06.12.2014 року про перерахунок поновленої пенсії з 16.03.2012 року в розмірах відповідного діючого законодавства.

Рішенням Управління від 19.12.2014 року відмовлено позивачу в перерахунку пенсії по заяві від 06.12.2014 року з 16.03.2012 року в розмірах відповідно діючого законодавства, оскільки діючим законодавством не передбачено перерахунок пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача позивачу у перерахунку пенсії відповідно до норм діючого законодавства, є необґрунтованою та такою, що порушує права, свободи та законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, позивач проживаючи в державі Ізраїль, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України не допускає обмеження права на соціальний захист за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності з ч. З ст.2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію. В 1993 році позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Отже, пенсія позивачу була призначена до 1993 року.

Порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії, визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до - Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі по тексту - Порядок).

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Перерахунок пенсій, призначених до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачений ст. 43 цього Закону.

Відповідно до ст. 43 даного Закону перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що дало раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Відповідно до п. 2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) у випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

Отже, для перерахунку пенсії враховується заробітна плата, яка визначається відповідно до ст. 40 Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, згідно частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2 + КзЗ +... + Кзп);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз=3в:3с,де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Отже, згідно положень до ч.2 ст. 40 вказаного Закону заробітна плата для обчислення пенсії визначається за спеціальною формулою з врахуванням коефіцієнта заробітної плати, який є вихідним показником для обрахунку пенсії.

Тобто, чинним законодавством передбачено порядок перерахунку пенсії відповідно до ст. 40, 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому відмова відповідача в перерахунку пенсії позивача з огляду на відсутність, на думку відповідача, законодавчо встановленого порядку перерахунку пенсії є протиправною.

Пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством ( ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Згідно зі ст. 1 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія - це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статею 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги та інше.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. N 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім інвалідів І та II груп (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Колегія суддів зазначає, що сплачуючи позивачу пенсію у розмірі 1 грн. 20 коп. відповідач законодавчо не обґрунтував доцільність сплати пенсії в такому розмірі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії відповідно діючого законодавства.

Крім того, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що визначення розміру пенсії є виключною компетенцією органу Пенсійного фонду України та похідним обов'язком від перерахунку пенсії, які суд не може перебирати на себе в реалізації Управлінням відповідних управлінських функцій, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова виплачувати пенсію за віком в розмірі відповідно до чинного законодавства задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

З урахуванням наведеного та положень ч. 2 ст. 11 КАС України, яка надає право суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод чи інтересів сторони, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2015р. по справі № 646/220/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Мельнікова Л.В. Донець Л.О.
Повний текст ухвали виготовлений 17.08.2015 р.