Справа № 541/2477/13-а
Суддя: Городівський О. А.
Дата ухвалення: 2013-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2477/13-а
Провадження № 2-а/541/78/2013
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2013 року м.Миргород

м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівський О.А.,

при секретарі Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі про визнання дій неправомірними та покладення зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із згаданим позовом.

В своїй позовній заяві він зазначив, що з 2000 року він, як суддя у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується йому відповідачем.

Його грошове утримання складає 6017 грн. 92 коп. Вважаючи, що у зв'язку з підвищенням суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді ( яке з 1 січня 2013 року складає 21793 грн.) відповідач повинен йому виплачувати щомісячне грошове утримання в розмірі 90% від вказаної суми, тобто 19613 грн.. Оскільки відповідач в порушення вимог ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відмовляє йому у підвищенні розміру довічного грошового утримання, позивач просив суд визнати такі дії відповідача протиправними та зобов'язати останнього з 01.01.2013 року виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно ст.ст. 129, 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в розмірі 90% грошового утримання судді (суддівської винагороди), який працює на відповідній посаді, а саме з суми 21793 грн, без обмеження граничного розміру. Крім цього позивач просив суд стягнути з відповідача всю суму заборгованості одним платежем в місячний термін за період з 01.01.2013 року по дату набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги уточнивши строку перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання з 22 лютого 2013 року з урахуванням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом відповідно до вимог ст. 99 КАС України.

Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі в судове засідання не зявився. До суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника управління з урахуванням письмових заперечень на позовну заяву надісланих на адресу суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази по справі, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач 29.05.2000 року був звільнений із посади голови Миргородського міського суду у зв'язку з виходом у відставку, маючи при цьому стаж роботи судді 39 років 5 місяців 12 днів.(а.с. 9-10).

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі і одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про статус суддів", розмір якого станом на липень 2013 року становить 6017 грн. 92 коп.

Довідкою ТУ ДСА України в Полтавській області від 08.01.2013 року (а.с.12) підтверджується, що суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці з 01.01.2013 року складає 21793,00 грн.

Позивач 15.08.2013 року звертався до відповідача із заявою, якою просив виплачувати йому з 01.01.2013 року довічне грошове утримання в розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді, тобто, від 19613 грн. (а.с.10-11).

Відповідач листом від 19 серпня 2013 року в задоволенні заяви позивача відмовив, посилаючись на ті ж підстави, якими представник відповідача обґрунтовував свої заперечення проти позову в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У ч.1 ст. 126 Конституції України закріплено положення, згідно яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ч.1 ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Згідно ст. 43 Закону України Про статус суддів, який був чинний на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07 липня 2010 року містить аналогічні положення, які передбачені ч. 3 ст. 138 Закону, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З 01 жовтня 2011 року положення наведеної частини ст. 138 Закону викладені в іншій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Аналізуючи наведені положення, суд приходить до висновку, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатись виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому, законодавець не обмежує розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року N 19-рп/2004).

В п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 травня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року.

Посилання відповідача на те, що згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891, перерахунок щомісячного довічного грошового утриманням суддям у відставці органами Пенсійного Фонду України не проводиться, суд не може прийняти до уваги, оскільки: 1) вказаний нормативний документ за субординацією є тільки підзаконним актом, який лише затверджує порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці і не може скасовувати чи змінювати основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів; 2) згадана Постанова правління Пенсійного Фонду України не забороняє проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, а навпаки, передбачає такий перерахунок, оскільки додатком №2 до вказаної Постанови передбачено форму довідки, яку органи Пенсійного фонду зобовязані враховувати не тільки при призначенні, але й при перерахунку такого утримання суддям у відставці

Крім наведеного, відповідно до ст. 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

А, отже, суд вважає, що посилання відповідача про те, що відсутній нормативний документ який регулює порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необгрунтованими.

Положеннями Європейської хартії про закон Про статус суддів від 10 липня 1998 року визначено, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу на пенсію з посади судді та виконували професійні обов'язки судді протягом визначеного строку, повинні отримувати пенсію після виходу у відставку, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня їх заробітної плати на посаді судді.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, та за ним зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню частина 3 ст. 138 Закону Про судоустрій та статус суддів, в редакції Закону, яка діяла до змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року, а отже дії відповідача щодо відмови позивачці у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є противоправними, адже вони порушують його права та інтереси.

Як вбачається з довідки ТУ ДСА України у Полтавській області №46 від 08.01.2013 року (а.с.12), розмір суддівської винагороди, яка повинна враховуватись при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, з 01.01.2013 року складає 21793,00 грн.

Отже, з огляду на те, що стаж позивача на посаді судді становив понад 39 років (а.с.10), він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди з 22 лютого 2013 року з урахуванням розмірів такої винагороди відповідно до довідки ТУ ДСА України у Полтавській області №46 від 08.01.2013 року (а.с.12), що не дотримується відповідачем.

За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною відмову відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, про покладення зобов'язання на відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача і виплачувати його у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 22 лютого 2013 року.

У ч. 5 ст. 138 Закону України Про судоустрій та статус суддів встановлено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (за урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Вказана стаття викладена у даній редакції Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08 липня 2011 року.

У пункті 6.1 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що вирішуючи питання щодо конституційності оспорюваних положень стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці (третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів, стаття 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи), Конституційний Суд України виходить з такого. У Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що‚ залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів, стаття 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать ч. 1 ст. 126 Основного закону України.

Відтак обґрунтованими, на думку суду, є вимоги позивачки про здійснення перерахунку та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 22 лютого 2013 року, виходячи з розміру суддівської винагороди згідно довідки ТУ ДСА України в Полтавській області №46 від 08.01.2013 року та в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, якому виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 80 % посадового окладу, з урахуванням виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмежень максимального розміру щомісячного грошового утримання.

Тому в цій частині позовні вимоги . суд вважає підлягаючими до задоволення.

Згідно ст. 257 ч.1 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

На підставі вказаної правової норми суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в частині покладення на відповідача обов'язку виплатити позивачу в місячний термін, з дня набрання цією постановою законної сили, заборгованість щомісячного довічного грошового утримання, яка полягає в різниці сум підлягаючих виплаті згідно цієї постанови та вже виплачених сум за період з 22 лютого 2013 року до дня набрання цією постановою чинності.

Позовні вимоги позивача в частині стягнення на його користь згаданої заборгованості одним платежем суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог суд вважає необхідним відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8,9, 10, 11, 71, 159,160-163, 257 ч.1, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі про визнання дій неправомірними та покладення зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог ст.ст. 129, 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів за період з 22 лютого 2013 року неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі, передбаченому ст. ст. 129, 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів, без обмеження його максимального розміру, тобто, в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді (суддівської винагороди), який працює на відповідній посаді, зазначеного в довідці територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №46 від 08.01.2013 року, а саме: з суми 21793 грн. та з врахуванням раніше виплачених йому коштів, починаючи з 22 лютого 2013 року і до наступного перерахунку, повязаного із змінами розміру суддівської винагороди працюючих суддів на відповідній посаді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі виплатити позивачу в місячний термін, з дня набрання цією постановою законної сили, заборгованість щомісячного довічного грошового утримання, яка полягає в різниці сум щомісячного довічного грошового утримання, підлягаючих виплаті згідно цієї постанови та вже виплачених сум за період з 22 лютого 2013 року до дня набрання цією постановою чинності.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя: підпис ОСОБА_2

Постанова не набрала законної сили.

Оригіналу відповідає:

Суддя Миргородського міськрайонного суду О.А. Городівський