Справа № 22-а-4546/09
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22-а-4546/09 Головуючий у 1-й інстанції: Степанюк А.Г.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

"22" квітня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів при секретаріО.Г. Хрімлі, Н.М. Літвіної, О.Ф. Ситникова, К.В. Черняк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2008 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення від 14 квітня 2008 року № .

Заявою від 10 грудня 2008 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсним податкове повідомлення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва від 14 квітня 2008 року № в частині визначення йому суми податкового зобов'язання у розмірі 7705,37 грн., нарахованої щодо земельної ділянки, розташованої у м. Києві по вул. Дмитрівській, 2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2008 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, яким дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 з 25 листопада 2002 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_1.

Як вбачається зі свідоцтва про сплату єдиного податку Серії НОМЕР_2, виданого ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, позивач є платником єдиного податку на 2008 рік.

Відповідно до зазначеного свідоцтва видом діяльності позивача є здавання в оренду власного нерухомого майна та оптова та роздрібна торгівля парфумерними та косметичними товарами. Місце здійснення діяльності АДРЕСА_1.

Позивач є власником нерухомого майна, зокрема, приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке здає в оренду як суб'єкт підприємницької діяльності.

14 квітня 2008 року ДПІ у Шевченківському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення № , згідно якого на підставі п.п. «г»п.п. 4.2.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»відповідно до ст. 13, 17 Закону України «Про плату за землю»визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок у сумі 52477,14 грн. за трьома об'єктами (земельними ділянками).

Під час розгляду справи судом першої інстанції від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, де останній зазначив, що визнає позовні вимоги в частині необхідності сплати суми земельного податку в розмірі 448000 грн., однак не визнає суми земельного податку, нарахованого за земельну ділянку по вул. Дмитрівській, 2 у м. Києві, що складає 7705,37 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки операції з оренди є за своєю суттю операціями з надання послуг, а орендна плата включає в себе не тільки компенсацію витрат, але й відповідний прибуток орендодавця, операції з оренди підпадають під визначення підприємницької діяльності, а отже, такий платник єдиного податку має право на відповідну пільгу -не сплачувати податок на землю.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподатковування. обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва»суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником ряду податків та зборів (обов'язкових платежів), у тому числі податку на землю.

Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727»суб'єкт малого підприємництва, який згідно з абзацом п'ятим частини першої статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»не є платником податку за землю, звільняється від плати за землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для провадження підприємницької діяльності.

Відповідач в обґрунтування своєї апеляційної скарги посилався на те, що суб'єкт малого підприємництва, який відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 6 Указу Президента України «Пре спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»не є платником плати податку на землю, звільняється від плати за землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для провадження підприємницької діяльності, а в даному випадку позивачем земельна ділянка здавалась в оренду, тому позивач є платником податку на землю.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. З огляду на це, здача в оренду (найм) будівлі або іншої капітальної споруди та відповідно надання на платній основі права користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, (зі включенням плати за користування такою земельною ділянкою до плати , яка справляється з наймача таких об'єктів) відповідає ознакам підприємницької діяльності, визначених статтею 42 Господарського кодексу України, оскільки спрямовано на одержання прибутку, що є основною ознакою підприємницької діяльності.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, одним з видів підприємницької діяльності позивача є здавання в оренду власного нерухомого майна.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що передача в оренду позивачем нежитлових приміщень разом із земельною ділянкою, на якій вони розташовані, та отримання за це коштів і є підприємницькою діяльністю щодо цієї земельної ділянки, а отже наявні підстави для звільнення позивача, як платника єдиного податку, від сплати податку на землю у відповідності до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»та Постанови Кабінету Міністрів України «Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998 року».

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2008 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення - залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2008 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 27 квітня 2010 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді Н.М. Літвіна

О.Ф. Ситников