Справа № 2-а-92/11
Суддя: Унятицький Д. Є.
Дата ухвалення: 2011-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-92/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2011 року Бородянський районний суд

Київської області в складі : головуючого судді Унятицького Д.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в смт. Бородянка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації Київської області про зобов'язання провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії і відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як інвалід ІІ групи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте в 2010 році отримала допомогу на оздоровлення в значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним Законом.

Тому просила визнати відмову відповідача в перерахунку та виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік згідно зі ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", нарахувавши їх в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, просила слухати справу без її участі.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації в судове засідання не з"явився, відповідно до заперечень позов не визнав, просив слухати справу без його участі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 122 КАС України суд ухвалює рішення в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка, як інвалід ІІ групи в 2010 році на підставі ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" отримувала відповідні кошти на оздоровлення, розмір яких встановлений Постановою "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 562 від 12 липня 2005 року, що підтверджується копіями довідок (а.с.6,7) та визнається відповідачем.

Вказана допомога на оздоровлення позивачці виплачувалась в розмірі 120 гривень у липні 2010 року.

Відповідно до ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" інвалідам ІІ групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зміст законів України, якими встановлюються розміри мінімальних заробітних плат, свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу і при вирішенні позовних вимог слід керуватися вимогами ст.48 вказаного Закону, який передбачає право позивачки на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в подальшому буд-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

На 2007 рік дію ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати зупинено згідно із Законом № 3235-IV від 20 грудня 2005 року та № 489-V від 19 грудня 2006 року.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України №6 від 9 липня 2007 року, положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії абзацу четвертого частини четвертої ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати визнано неконституційним, тобто таким, що не відповідає Конституції України.

Згідно з п.28 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" № 107- VІ від 28 грудня 2007 року ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в новій редакції, відповідно до якої одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Однак, рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, положення вказаного Закону щодо викладення ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в новій редакції також визнано неконституційним.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач повинен був нарахувати позивачці допомогу на оздоровлення в 2010 році, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент здійснення виплати.

Зважаючи, що нарахування та виплата зазначеної допомоги відноситься до компетенції відповідача, суд вважає за необхідне задовольняючи позовні вимоги, визнати дії відповідача щодо виплати позивачці в 2010 році щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в меншому розмірі ніж передбачено ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи неправоміними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити не нараховані суми одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік, виходячи з розміру, встановленого ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пяти мінімальних заробітних плат.

Керуючись ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 9, 11, 71, 86, 99, 100, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації Київської області про зобов'язання провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації Київської області щодо виплати ОСОБА_1 за 2010 рік щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в меншому розмірі ніж передбачено ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи неправоміними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації Київської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ненараховані суми одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік, виходячи з розміру, встановленого ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пяти мінімальних заробітних плат.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Бородянський районний суд Київської області. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Головуючий-суддя Унятицький Д. Є.