Справа № 804/4748/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2015 р. Справа № 804/4748/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
при секретарі судового засіданняПономаренко В.Г.
за участю: позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2. представника відповідача Іваніна В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровського обласного центру зайнятості про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного центру зайнятості, який неодноразово змінював, та просить:
- визнати відмову в працевлаштуванні дільничним лікарем педіатром 08.01.2000р. та 09.08.2005р. Дніпропетровським обласним центром зайнятості з мотивів довготривалої перерви в роботі за спеціальністю і відсутністю сертифіката лікаря спеціаліста неправомірною;
- визнати незаконним направлення на перепідготовку 15.03.2000р. з дільничного лікаря педіатра на електрогазозварювальника у зв'язку з похилим віком Дніпропетровським обласним центром зайнятості;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості виплачувати довічно щомісячну грошову компенсацію в розмірі 1500 грн., починаючи з 01.08.2000р. до пенсії, яку б позивач мав отримувати, якщо б дії відповідача були правомірними та законними;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості вжити дієві заходи щодо працевлаштування позивача;
- вжити невідкладних заходів щодо працевлаштування позивача дільничним лікарем педіатром;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості направити позивача на курси по підвищенню кваліфікації за спеціальністю «Педіатрія».
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості надати невідкладну до винесення рішення суду матеріальну допомогу в розмірі 5000 грн. для лікування сучасними методами запущеної стадії цукрового діабету, ускладненого глухотою, втратою зору, ураження судин нижніх кінцівок, серця, нирок, передінфарктного стану;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості в терміновому порядку і по життєвим показникам до рішення суду забезпечити технічними засобами, які повинен мати хворий на цукровий діабет: глюкометр з трьома комплектами тест-смужок для вимірювання рівня цукру в крові, сучасний апарат для вимірювання артеріального тиску, добрий стетофанендоскоп, добрий слуховий апарат імпортного виробництва;
- стягнути з Дніпропетровського обласного центру зайнятості 40 000 грн. на користь позивача в рахунок спричиненої моральної шкоди, що тягне за собою стійкий розлад здоров'я;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості виплачувати по життєву щомісячну компенсацію в розмірі 2500 грн., починаючи з 01.08.2006р., до пенсії, яку б міг отримувати позивач, у разі якщо б дії Дніпропетровського обласного центру були правомірні і законні;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості виплачувати по життєву щомісячну грошову компенсацію в розмірі 4000 грн., починаючи з 01.08.2006р., в рахунок спричиненої шкоди здоров'ю, викликаною неправомірними діями Дніпропетровського обласного центру зайнятості;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості проводити щомісячну індексацію компенсаційних грошових виплат, в бік їх збільшення, у відповідності із ростом роздрібних цін, вартості товарів та послуг, рівнем інфляції та доларового еквіваленту;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості два рази на рік забезпечити позивача санаторно-курортним лікуванням з приводу цукрового діабету пожиттєво;
- визнати незаконними дії Дніпропетровського обласного центру зайнятості щодо відмови позивачу у працевлаштуванні на роботу дільничним лікарем-педіатром та поновленні кваліфікації дільничний лікар-педіатр І кваліфікаційної категорії в 2006 році та в 2005 році;
- визнати незаконним наказ № 1065 від 13.04.2000р. Амур-Нижньодніпровського центру зайнятості м. Дніпропетровська про направлення позивача на навчання на період з 15.03.2000 року по 09.08.2000р. по спеціальності електрогазозварювальник;
- скасувати незаконний наказ № 1065 від 13.04.2000р. Амур-Нижньодніпровського центру зайнятості м. Дніпропетровська про направлення позивача на навчання на період з 15.03.2000р. по 09.08.2000р. по спеціальності електрогазозварювальник, як невідповідний нормативно-правовій базі;
- визнати незаконними направлення на роботу, видані позивачу Амур-Нижньодніпровським районним центром зайнятості м. Дніпропетровська не по основній професії - дільничний лікар-педіатр І кваліфікаційної категорії;
- скасувати незаконні направлення на роботу, видані позивачу Амур-Нижньодніпровським центром зайнятості м. Дніпропетровська не по основній професії - дільничний лікар-педіатр І кваліфікаційної категорії;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості видати позивачу направлення на роботу дільничним лікарем - педіатром 20 міської лікарні м. Дніпропетровська;
- зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості вжити невідкладних заходів по відновленню кваліфікації позивача - дільничний лікар-педіатр І кваліфікаційної категорії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок порушення вимог чинного законодавства позивач був позбавлений можливості працювати за спеціальністю лікар-педіатр І кваліфікаційної категорії.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991р. № 803-XII (надалі по тексту Закон № 803-XII), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. Зайнятість населення, що проживає на території України, забезпечується державою шляхом проведення активної соціально-економічної політики, спрямованої на задоволення його потреб у добровільному виборі виду діяльності, стимулювання створення нових робочих місць і розвитку підприємництва. Громадяни України вільно обирають види діяльності, які не заборонені законодавством, у тому числі і не пов'язані з виконанням оплачуваної роботи, а також професію, місце роботи відповідно до своїх здібностей.
Відповідно до ст.19 Закону №803-XII державна служба зайнятості:
аналізує і прогнозує попит та пропозицію на робочу силу, інформує населення й державні органи управління про стан ринку праці;
консультує громадян, власників підприємств, установ і організацій або уповноважені ними органи, які звертаються до служби зайнятості, про можливість одержання роботи і забезпечення робочою силою, вимоги, що ставляться до професії, та з інших питань, що є корисними для сприяння зайнятості населення;
веде облік вільних робочих місць і громадян, які звертаються з питань працевлаштування;
подає допомогу громадянам у підборі підходящої роботи і власникам підприємств, установ, організацій або уповноваженим ними органам у підборі необхідних працівників;
організує при потребі професійну підготовку і перепідготовку громадян у системі служби зайнятості або направляє їх до інших навчальних закладів, що ведуть підготовку та перепідготовку працівників, сприяє підприємствам у розвиткові та визначенні змісту курсів навчання й перенавчання;
надає послуги по працевлаштуванню та професійній орієнтації працівникам, які бажають змінити професію або місце роботи (у зв'язку з пошуками високооплачуваної роботи, зміною умов і режиму праці тощо), вивільнюваним працівникам і незайнятому населенню;
реєструє безробітних і подає їм у межах своєї компетенції допомогу, в т. ч. і грошову;
бере участь у підготовці перспективних і поточних державних і територіальних програм зайнятості та заходів щодо соціальної захищеності різних груп населення від безробіття.
Державна служба зайнятості має право:
одержувати від підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, статистичні дані по наявність вакантних робочих місць, характер і умови праці на них, про всіх вивільнюваних, прийнятих і звільнених працівників та інформацію про передбачувані зміни в організації виробництва і праці, інші заходи, що можуть призвести до вивільнення працівників;
розробляти і вносити на розгляд місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів відповідних рад пропозиції про встановлення для підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, квоти прийняття на роботу осіб, які потребують соціального захисту і нездатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, та направляти таких громадян для їх працевлаштування;
направляти для працевлаштування на підприємства, в установи і організації всіх форм власності при наявності там вільних робочих місць (вакантних посад) громадян, які звертаються до служби зайнятості, відповідно до рівня їх освіти і професійної підготовки;
направляти безробітних громадян за їх бажанням на оплачувані громадські роботи;
укладати за дорученням підприємств, установ і організацій всіх форм власності договори з громадянами при їх працевлаштуванні з попереднім (у разі потреби) професійним навчанням, оплатою вартості проїзду, добових, а також подавати допомогу при переїзді на нове місце проживання та праці за рахунок коштів підприємств, установ і організацій;
розпоряджатися в установленому законодавством порядку коштами фонду сприяння зайнятості;
оплачувати вартість професійної підготовки осіб, працевлаштування яких потребує здобуття нової професії (спеціальності), а також установлювати їм на період навчання стипендії у розмірах, передбачених законодавством України про зайнятість населення;
в установленому законодавством порядку подавати громадянам допомогу по безробіттю та матеріальну допомогу по безробіттю, припиняти і відкладати їх виплати;
вносити пропозиції до місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів відповідних рад про зупинення на строк до 6 місяців рішення підприємств про вивільнення працівників у разі утруднення їх наступного працевлаштування з одночасною частковою або повною компенсацією витрат підприємств, викликаних цією відстрочкою, у порядку, визначеному законодавством України.
стягувати з підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, суми прихованих або занижених обов'язкових зборів та недоїмок до державного фонду сприяння зайнятості населення;
компенсувати до 50 процентів витрат підприємствам, установам і організаціям на перепідготовку працівників,
які підлягають скороченню у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, за умови їх працевлаштування.
Розміри витрат та джерела їх фінансування у випадках, передбачених цим пунктом, визначаються відповідно до законодавства України рішеннями місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування за поданням координаційних комітетів сприяння зайнятості.
Статтею 2 Закону №803-XII визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.
У разі неможливості надати підходящу роботу безробітному може бути запропоновано пройти професійну перепідготовку або підвищити свою кваліфікацію.
Не можуть бути визнані безробітними громадяни:
а) віком до 16 років, за винятком тих, які працювали і були вивільнені у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, реорганізацією, перепрофілюванням і ліквідацією підприємства, установи і організації або скороченням чисельності (штату);
б) які вперше шукають роботу і не мають професії (спеціальності), в тому числі випускники загальноосвітніх шкіл, у разі відмови їх від проходження професійної підготовки або від оплачуваної роботи, включаючи роботу тимчасового характеру яка не потребує професійної підготовки;
в) які відмовились від двох пропозицій підходящої роботи з моменту реєстрації їх у службі зайнятості як осіб, які шукають роботу;
г) які мають право на пенсію відповідно до законодавства України.
У разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.
Для громадян, які втратили роботу і заробіток (трудовий доход), підходящою вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації працівника і надається в тій же місцевості, де він проживає. Заробітна плата повинна відповідати рівню, який особа мала за попередньою роботою з урахуванням її середнього рівня, що склався в галузі відповідної області за минулий місяць. При пропонуванні підходящої роботи враховується трудовий стаж громадянина за спеціальністю, його попередня діяльність, вік, досвід, становище на ринку праці, тривалість періоду безробіття. Для громадян, які працювали не за професією (спеціальністю) понад шість місяців, підходящою вважається робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за основною професією (спеціальністю) може бути підходящою за умови попередньої перепідготовки чи підвищення кваліфікації з урахуванням потреб ринку праці у цій професії. У разі неможливості надання громадянинові роботи за професією (спеціальністю) протягом шести місяців безробіття підходящою вважається робота, яка потребує зміни професії (спеціальності) з урахуванням здібностей, здоров'я громадянина і колишнього досвіду, доступних для нього видів навчання та потреб ринку праці у цій професії (спеціальності). При зміні громадянами професії (спеціальності) за направленням державної служби зайнятості підходящою вважається робота як за новою, так і за попередньою професією (спеціальністю) за останнім місцем роботи (ст. 7 Закону №803-XII)
Відповідно до ст.24 Закону №803-XII професійна підготовка, підвищення кваліфікації і перепідготовка осіб, зареєстрованих у службі зайнятості як такі, що шукають роботу, безробітних, може провадитись у випадках:
неможливості підібрати підходящу роботу через відсутність у громадянина необхідної професійної кваліфікації; необхідності змінити кваліфікацію у зв'язку з відсутністю роботи, яка відповідає професійним навикам громадянина; втрати здатності виконання роботи за попередньою професією; пошуку роботи вперше і відсутності професії (спеціальності).
09.12.1999р. ОСОБА_3 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення йому виплату допомоги по безробіттю.
Наказом Амур-Нижньодніпровського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська №3572 від 10.12.1999р. надано ОСОБА_3 статус безробітного з 09.12.1999р. відповідно до ст. 2 Закону №803-XII та призначено допомогу по безробіттю відповідно до п.1а ст. 29 Закону №803-XII.
09.12.1999р., 23.12.1999р., 27.01.2000р., 24.02.2000р. ОСОБА_3 був ознайомлений з наявними вакансіями - підходяща робота відсутня.
Відповідно до статті Закону №803-XII, наказу Амур-Нижньодніпровського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська №1065 від 13.04.2000р. та за згодою безробітного, ОСОБА_3 направлено на навчання на період з 15.03.2000р. по 09.08.2000р. за спеціальністю «Електрогазозварник».
Після завершення навчання безробітному підібрано роботу та видано направлення на працевлаштування у ДУМ №456 на посаду електрогазозварника.
Згідно матеріалів персональної справи ОСОБА_3 до центру зайнятості протягом 2000р. більше не звертався та про результати працевлаштування чи не працевлаштування за виданим направленням на працевлаштування не повідомляв.
Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_3 у період з 16.08.2004р. 29.04.2005р. працював на посаді бетоняра.
Повторно до Амур-Нижньодніпровського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська ОСОБА_3 звернувся 11.05.2005р.
ОСОБА_3 взято на облік Амур-Нижньодніпровським районним центром зайнятості м. Дніпропетровська та 11.05.2005р. надано статус безробітного, у відповідності до поданої ним заяви.
11.05.2005р., 07.06.2005р., 05.07.2005р., 28.07.2005р., 24.08.2005р., 21.09.2005р., 18.10.2005р., 15.11.2005р., 13.12.2005р., 11.01.2006р., 07.02.2005р., 02.03.2006р., 21.03.2006р., 10.04.2006р., 04.05.2006р., 24.05.2006р., 19.06.2006р., 10.07.2006р., 02.08.2006р. ОСОБА_3 був ознайомлений з наявними вакансіями - підходяща робота відсутня.
Відповідно до поданої позивачем 02.08.2006 р. заяви про зняття його з обліку, у зв'язку з отриманням права на пенсію, реєстрацію безробітного було припинено.
Протягом періодів перебування на обліку у службі зайнятості, ОСОБА_3 підібрано дві вакансії підходящої роботи та громадські роботи, на які видано три направлення на працевлаштування, які зобов'язували його відвідати роботодавців.
Крім того, ОСОБА_3 під час кожного призначення статусу безробітного призначалась допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки у відповідності до чинного законодавства.
Доводи позивача про те, що центром зайнятості не було вжито усіх передбачуваних законом вимог щодо працевлаштування безробітного на посаді лікаря-педіатра, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 06.08.1994р. ОСОБА_3 на підставі наказу №146-к від 03.08.1994р. звільнено з Міської клінічної лікарні №1 м. Дніпропетровська на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. 01.12.1997р. ОСОБА_3 прийнято на посаду страхового агента в ДФ АОЗТ «УАСК АСКА» та 11.06.1998р. звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. 20.09.1998р. ОСОБА_3 прийнято на посаду менеджера по страхуванню в ДФ АОЗТ «УАСК АСКА» та 20.07.1999р. звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. 09.12.1999р. ОСОБА_3 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення йому виплату допомоги по безробіттю.
Аналізуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що підходяща робота для громадян, які працювали не за професією (спеціальністю) понад шість місяців вважається саме та робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за основною професією (спеціальністю) може бути підходящою за умови попередньої перепідготовки чи підвищення кваліфікації з урахуванням потреб ринку праці у цій професії.
Також суд звертає увагу на те, що згідно Наказу МОЗ України від 19.12.1997р. №359 «Про подальше удосконалення атестації лікарів» працівник, що протягом року після закінчення 5-річного строку з моменту попередньої атестації на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії не пройшов стажування та атестацію для підтвердження звання лікаря-спеціаліста - не має права займатися лікарською діяльністю. У зв'язку з тим, що позивач не працював на посаді з 06.08.1994р., тобто більше ніж шість місяців, та не підтвердив звання "лікар-спеціаліст" він не міг працювати на посаді лікаря-педіатра.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем було вжито усіх заходів щодо сприянні в працевлаштуванні позивача на посадах, які б відповідали здібностям безробітної особи.
Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Дніпропетровського обласного центру зайнятості про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2015 року

Суддя О.В. Серьогіна