Справа № 755/11313/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за заявою ОСОБА_2 про контроль за виконанням постанови Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, Головного управління державного казначейства України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій, на підставі статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, просив визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва при виконанні постанови Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2012 року в адміністративній справі №2-а-1636/1/09 та зобов'язати цей орган подати до суду першої інстанції звіт про її виконання. Крім того, заявник просив накласти на керівника Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва за невиконання вищевказаного судового рішення штраф у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року вказану заяву повернуто заявнику.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити заявлені вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що правила частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України надають право здійснення судового контролю за виконанням судового рішення тому суду, який його ухвалив. Тож, оскільки вимоги заявника стосуються встановлення судового контролю за виконанням постанови Вищого адміністративного суду України, місцевий суд не наділений повноваженнями щодо вирішення вимог заявника.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією суддів установлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2009 року в справі №2-а-1636/1/09 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, Головного управління державного казначейства України в м. Києві вимоги позивача задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність територіального органу Пенсійного фонду України щодо призначення та перерахунку позивачу пенсії; зобов'язано цей орган призначити позивачеві, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державну пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком із 24 січня 2005 року по 4 січня 2006 року, здійснити перерахунок та виплату заборгованості з урахуванням проведених за цей період виплат та індексу інфляції за відповідний період.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2012 року зазначене судове рішення залишене в силі та частково змінене шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини двома абзацами в такій редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок за період із 24 січня 2005 року по 4 січня 2006 року державної пенсії ОСОБА_2 у встановленому статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірі 8 мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідно до положень статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок за період із 24 січня 2005 року по 4 січня 2006 року додаткової пенсії ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну здоров'ю, у встановленому статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідно до положень статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Прагнучи встановлення судового контролю за виконанням зазначеної постанови касаційного суду, позивач 29 травня 2015 року звернувся із заявою до Дніпровського районного суду м. Києва.

Обговорюючи правильність застосування судом першої інстанції норм права при вирішенні питання щодо розгляду зазначеної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 267 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень.

Частиною 1 приведеної норми передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положеннями частини 2 цієї норми встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Таким чином, адміністративним процесуальним законодавством передбачено право суду, який ухвалив судове рішення, встановити контроль за його виконанням шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання такого, а також право накладення штрафу на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення.

Відповідно до частини 9 цієї норми особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Вказаною правовою нормою також визначено вимоги до зазначеної заяви і передбачено, що, у разі невідповідності заяви цим вимогам, ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, така повертається заявнику.

Отже, приписами статті 267 КАС України визначено два окремі способи судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого не на користь суб'єкта владних повноважень: зобов'язання останнього подати звіт про виконання судового рішення, що здійснюється судом під час ухвалення постанови за наслідками вирішення спору по суті, а також визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання судового рішення, що відбувається за ініціативою позивача після розгляду справи.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 випливає, що він ініціює питання про застосування обох вищевказаних заходів судового контролю за виконанням судового рішення після постановлення судового рішення у справі по суті.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду заяви позивача, судом першої інстанції не було враховано, що частиною 9 статті 267 КАС України чітко передбачено, що відповідна заява подається саме до суду першої інстанції, а не до суду, який постановив рішення, яке підлягає виконанню.

Повертаючи вказану заяву, суд першої інстанції керувався положеннями пункту 6 частини 3 статті 108 КАС України, відповідно до якої позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Аналізуючи приведену норму, колегія суддів доходить висновку, що вона стосуються вирішення питання прийняття до розгляду позовної заяви, а не заяви, яка подається в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, адміністративно-процесуальним законодавством не передбачено можливості повернути заявнику заяву про встановлення судового контролю у вигляді зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, а підставою повернення заяви, поданої відповідно до частини 9 статті 267 КАС України, може бути лише невідповідність встановленим цією нормою вимогам до такої.

Отже, при постановленні оскаржуваної ухвали суд допустився порушень норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо розгляду заяви ОСОБА_2

Оскільки заява по суті не розглянута, суд апеляційної інстанції не надає оцінку обґрунтованості та наявності підстав для її задоволення, а переглядає судове рішення в межах питання щодо прийняття такої до розгляду. Тому, у вимозі апелянта про задоволення його заяви, поданої до суду першої інстанції, слід відмовити.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення - скасуванню, а справа - направленню до місцевого суду для продовження розгляду на підставі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 ч. 1 п. 4 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 211, 254, 267 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.