Справа № 818/1027/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 р.Справа № 818/1027/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. по справі № 818/1027/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС України у Сумській області), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу ДПІ у м. Сумах від 04.03.2015 року № Ф-2836-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 53393,05 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. по справі №818/1027/15 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про скасування вимоги - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у м. Сумах від 04.03.2015 року № Ф-2836-25 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 53393,05 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. по справі №818/1027/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ФОП ОСОБА_1 було допущено порушення п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 7, п. 4 ч. 1 ст. 1, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що призвело заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті із сум доходу фізичної особи-підприємця, у зв`язку з чим, позивачу було нараховано до сплати в бюджет єдиного внеску в сумі 47606,65 грн., в т.ч. за 2012 рік на суму 20514,65 грн., за 2013 рік на суму 27092 грн. Отже, з викладених підстав, вважає оскаржувану вимогу від 04.03.2015 року № Ф-2836-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 53393,05 грн. правомірною та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог а тому рішення суду першої інстанції вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.9-10), перебуває на обліку в ДПІ у м. Сумах як платник єдиного податку.

З 05.12.2014 року по 11.12.2014 року ДПІ у м. Сумах проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 30.09.2014 року, за результатами якої складено акт від 18.12.2014 року № 5069/18-19-17-01-17//260 (а.с.33-63).

В ході перевірки, серед іншого, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 7, п. 4 ч. 1 ст. 1, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що призвело заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті із сум доходу фізичної особи-підприємця.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Сумах прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.01.2015 року: № /2189 про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510,00 грн.; № /2190 про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 30525,24 грн.; № /2188 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 50916,25 грн.; № /2193 про застосування штрафних санкцій в розмірі 01 грн.; № /2186 про застосування штрафних санкцій в розмірі 82512,00 грн.

Видана вимога № Ф-/2194 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 47606,65 грн. та прийнято рішення № /2196 про застосування штрафних санкцій в розмірі 5786,40 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску.

Не погодившись із прийнятими рішеннями, позивач оскаржила їх в судовому порядку.

Так, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року по справі № 818/225/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у м. Сумах про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, задоволено позовні вимоги та скасовано усі рішення, прийняті на підставі акту перевірки 18.12.2014 року № 5069/18-19-17-01-17//260 (а.с.65-69).

ДПІ у м. Сумах надіслано позивачу вимогу № Ф-2836-25 від 04.03.2015 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 53393,05 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою податкового органу № Ф-2836-25 від 04.03.2015 року, позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна вимога податкового органу неправомірно сформована відповідачем повторно на підставі акту перевірки від 18.12.2014 року № 5069/18-19-17-01-17//260 та зазначені в ній суми недоїмки є аналогічними сумам недоїмки та штрафу, що були включені до раніше винесеної вимоги від 16.01.2015 року № Ф-/2194, яка скасована в судовому порядку. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнання протиправною та скасування оскаржуваної вимоги ДПІ у м. Сумах від 04.03.2015 року № Ф-2836-25.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувана вимога від 04.03.2015 року № Ф-2836-25 прийнята ДПІ у м. Сумах на підставі висновків податкового органу про наявність у ФОП ОСОБА_1 станом на 28.02.2015 року податкового боргу в розмірі 53393, 05 грн., в т.ч. заборгованості зі сплати єдиного внеску (недоїмки) в сумі 47606,65 грн. та штрафів в сумі 5786,40 грн.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Статтею 6 даного Закону встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

З огляду на зазначену норму, колегія суддів вказує на те, що до моменту закінчення оскарження вимоги в адміністративному або судовому порядку, формування вимоги про сплату боргу за аналогічний період та на підставі аналогічних обставин, не передбачено.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, 16.01.2015 року відповідачем видана вимога № Ф-/2194 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 47606,65 грн. та прийнято рішення № /2196 про застосування штрафних санкцій в розмірі 5786,40 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року по справі № 818/225/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у м. Сумах про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, задоволено позовні вимоги та скасовано усі рішення, прийняті на підставі акту перевірки 18.12.2014 року № 5069/18-19-17-01-17//260 (а.с.65-69).

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що судовим рішенням визнано протиправними та скасовано вимогу ДПІ у м. Сумах від 16.01.2015 року № Ф-/2194 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 47606,65 грн. та рішення від 16.01.2015 року № /2196 про застосування штрафних санкцій в розмірі 5786,40 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску.

При цьому, під час розгляду Сумським окружним адміністративним судом адміністративної справи № 818/225/15 за позовом ФОП ОСОБА_1, ДПІ у м. Сумах надіслано позивачу вимогу № Ф-2836-25 від 04.03.2015 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 53393,05 грн.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що оскаржувана вимога № Ф-2836-25 є аналогічною та дублює вимогу №Ф-/2194, видану на ту ж суму боргу, оскільки аналогічні суми недоїмки в розмірі 47606,65 грн. та штрафу в розмірі 5786,40 грн., які були предметом судового розгляду включені податковим органом до спірної вимоги від 04.03.2015 року № Ф-2836-25, яку позивачка отримала рекомендованим листом 11.03.2015 р. (а.с.11).

Доводи апеляційної скарги про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, що призвело заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті із сум доходу фізичної особи-підприємця, у зв`язку з чим, позивачу було нараховано до сплати в бюджет єдиного внеску в сумі 47606,65 грн., в т.ч. за 2012 рік на суму 20514,65 грн., за 2013 рік на суму 27092 грн., як на підставу для висновку про правомірність винесеної оскаржуваної вимоги, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів спарви, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року по справі № 818/225/15 скасовано рішення податкового органу, прийняті на підставі акту перевірки 18.12.2014 року № 5069/18-19-17-01-17//260, тобто, порушення ФОП ОСОБА_1 п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 7, п. 4 ч. 1 ст. 1, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", та заниження позивачем єдиного внеску не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Статтею 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень, встановлених актом перевірки 18.12.2014 року № 5069/18-19-17-01-17//260, зокрема, щодо сплати позивачем єдиного внеску за 2012 - 2013 роки, що не підлягає доказуванню, а тому вищезазначені посилання апелянта колегія суддів вважає безпідставними.

При цьому, в судовому засіданні в суді першої інстанції відповідачем було фактично визнано, що спірна вимога сформована помилково в зв'язку з технічною помилкою, яка виникла в автоматизованій системі ДПІ у м. Сумах.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2015 року № Ф-2836-25 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки повторно сформована відповідачем до закінчення порядку узгодження вимоги від 16.01.2015 року № Ф-/2194, яка скасована в судовому порядку, на аналогічні суми недоїмки та штрафу, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при складанні та направленні позивачу вимоги ДПІ у м. Сумах від 04.03.2015 року № Ф-2836-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 53393,05 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. по справі № 818/1027/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 17.08.2015 р.