Справа № 815/2860/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2860/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. Одеса

12 год. 36 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

при секретарі судового засідання - Лопатюк Ю.А.

за участю сторін:

представник позивача - Тимофієнко В.В. (за наказом)

представник позивача - Грабовський М.Д. (за довіреністю)

представник відповідача - Мальцев Д.В. (за довіреністю)

відповідач інспектор

Одеської митниці ДФС

Ковальчук М.В. - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» () до Одеської митниці Державної фіскальної служби, інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби Ковальчук Михайла Васильовича, про визнання необґрунтованим, вчиненим не на підставі чинного законодавства України рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року та складання картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року, визнання недобросовісними дій посадової особи митного органа інспектора Ковальчук Михайла Васильовича, який виступив посадовою особою державного органу, рішення якого оспорюються, щодо складання рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року та картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» (надалі - ТОВ «Таламус-ЛТД») до Одеської митниці Державної фіскальної служби (надалі - Одеська митниця ДФС), інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби Ковальчук Михайла Васильовича, про визнання необґрунтованим, вчиненим не на підставі чинного законодавства України рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року та складання картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року, визнання недобросовісними дій посадової особи митного органа інспектора Ковальчук Михайла Васильовича, який виступив посадовою особою державного органу, рішення якого оспорюються, щодо складання рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року та картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.04.2015 року позивачем подано митну декларацію № 500060006/2015/00015 на оформлення випуску товару у режимі «імпорт», проте 23.04.2015 року підприємством було отримано картку відмови в митному оформленні випуску товарів разом з рішенням про коригування митної вартості товарів. В якості причини відмови було вказано, що митну вартість товару не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58, 59 Митного кодексу України. На думку позивача вказані рішення є необґрунтованими та протиправними, оскільки числове значення митної вартості товару, задеклароване позивачем, не перевірялось, у зв'язку з чим не доведено неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною контракту, крім того, в рішенні про коригування митної вартості товару зазначено про недоліки до змісту податних документів, які жодним чином не впливають на числове значення заявленої митної вартості товару, відтак, на думку позивача, оскаржувані рішення прийняті не на підставі чинного законодавства України, не обґрунтовано та не добросовісно.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення та просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (аркуші справи 5-10).

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що під час здійснення Одеською митницею ДФС візуальної перевірки наданих для здійснення митного оформлення документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару, встановлено, що у цих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: у копії митної декларації країни відправлення від 12.02.2015 року № 20391255 зазначено умови постави CIF. При цьому, згідно з інвойсом від 16.04.2015 № TR-09/06-212 умовою поставки повинно бути DAP; у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015 року № ССРІТ 644 відсутнє посилання на інвойс від 16.04.2015 № TR-09/06-212; у копії митної декларації країни відправлення не має посилань на зовнішньоекономічний договір чи інвойс (аркуші справи 61-70, 154-154а).

Відповідач - інспектор Одеської митниці Державної фіскальної служби Ковальчук Михайло Васильович у судове засідання не з'явився. Належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про причини неприбуття суду не повідомив, заяв про перенесення розгляду справи до суду не надав. Письмові заперечення проти позову інспектором Одеської митниці Державної фіскальної служби Ковальчук М. В. до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача - Одеської митниці ДФС, а також обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між компанією «RONBY INVEST LLP», Англія (продавець) та ТОВ «Таламус-ЛТД», Україна (покупець) укладено контракт № TR-09/06 від 26.06.2009 року, за умовами якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити металопродукцію (білу жерсть електролітичного луження марки «ЭЖК по ГОСТу 13345-85» (товар) у кількості та асортименті згідно з підписаними специфікаціями (аркушу справи 18-23).

За умовами вказаного контракту, продавець взяв на себе зобов'язання поставити у власність ТОВ «Таламус ЛТД» металопродукцію. Згідно п.п. 4.1-4.3 контракту, останній укладений на умовах DDU - Одеса в тлумаченні цього терміну Міжнародними комерційними умовами «Інкотермс» (2000). Поставка здійснюється за реквізитами покупця, зазначеними у специфікації та вантажних інструкціях. Передача Товару здійснюється на ліцензійному складі.

Згідно інвойсу № TR-09/06-212 від 16.04.2015 року, до поставки затверджений товар загальною вартістю 132391,80 доларів США, ціна за 1 т - 1080 т дол. США, умови поставки - DAP м. Одеса (аркуш справи 17).

Для здійснення митного оформлення товару (прокат плоский із нелегованої сталі марки MR, шириною 732 мм, товщиною 0,15 мм, з електролітичним покриттям оловом Е 2.8/2.8, що відповідає стандарту JIS G3303, жерсть біла ЕЖК, у рулонах, ступінь твердості Т4, відділка поверхні Bright finish, кромка відрізна, розмір: 0,15s х 732 мм (довжина - рулон С) - 122585 кг (30 рулон у метал. коробках, які метал. ремінцем закріплені на 30 дерев. паллетах) Виробник «Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD» до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію № 500060006/2015/00015 від 17.04.2015 року, в якій зазначено митну вартість товару у розмірі 132391,80 дол. США (аркуш справи 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів, згідно з приписами ст. 52 Митного кодексу України, здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом, у відповідності до ч. 1 ст. 53 Митного Кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, перелік яких визначено ч. 2 ст. 53 вказаного Кодексу.

Відповідно до вищезазначених вимог, на підтвердження задекларованої митної вартості товару, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного Кодексу України, митному органу були надані наступні документи: інвойс від 16.04.2015 № TR-09/06-212; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26.06.2009 № TR-09/06; додаткова угода до зовнішньоекономічного договору (контракт) від 11 липня 2011 № 2, копія митної декларації країни відправлення від 12.02.2015 № 20391255, сертифікат про походження товару від 12.02.2015 року № ССРІТ644 15С1304А0179/00052 та інші товарно-супровідні документи (аркуш справи 11зв.).

За результатами візуальної перевірки документів та співставлення даних, поданих декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» для підтвердження заявленої митної вартості зазначених товарів, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості головним інспектором Одеської митниці ДФС Ковальчук М.В. було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: у копії митної декларації країни відправлення від 12.02.2015 року № 20391255 зазначено умови поставки CIF. У той же час, згідно з інвойсом від 16.04.2015 № TR-09/06-212 умовою поставки повинно бути DAP; також у копії митної декларації країни відправлення немає посилань на зовнішньоекономічний договір чи інвойс; у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015 року № ССРІТ644 відсутнє посилання на інвойс від 16.04.2015 № TR-09/06-212.

Крім того, відповідач у своєму рішенні зазначає, що висновком спеціалізованих експертних організацій, у тому числі ТОВ «Експоцентр Одеса» носять виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, що декларуються митним органам.

На підставі ч.ч. 3, 6 ст. 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599, посадовою особою митниці висунуто вимогу про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

22.04.2015 року як свідчать матеріали справи, декларантом додатково було надано роздруковані з мережі Інтернет біржові котировки та динаміки коливань цін без зазначення дати, оборотну відомість по 631ж за січень 2014 року, лист виробника товару щодо ціноутворення від 17.04.2015 року № 22, прас-лист від виробника товару від 17.04.2015 року № 21 та лист від виробника товару № 23 від 17.04.2015 року.

У свою чергу, зазначений прайс-лист на думку митного органу унеможливлює ідентифікацію ввезених товарів, оскільки на останньому ціни визначено на умовах поставки CIF, тоді як у додатковій угоді до контракту від 11.07.2011 року № 2 умовою поставки зазначено DAP.

Надані позивачем графіки динаміки коливань рівня цін також не були враховані при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару «прокат плоский із нелегованої сталі, країна виробництва - Китай», у зв'язку із неможливістю ідентифікувати який саме товар зазначено у графіках, неможливістю ідентифікації в якій валюті здійснено аналіз цін, а також не зрозуміло які саме джерела цінової інформації були використані під час підготовки зазначеної довідки.

За результатами проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний метод, оскільки у митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до ст.ст. 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів при визначенні вартості товару. Відповідно до ст.ст. 62, 63 Митного кодексу України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу ДФС відсутня інформація щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів стосовно товарів.

Митним органом за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номеру відповідної митної декларації, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі ЄАІС ДФС виявлено МД № 500060006/2015/1526 від 16.03.2015 р. з рівнем вартості товару 1,24 дол. США за 1 кг. (замість 1,08 дол. США за 1 кг.).

З урахуванням зазначеного, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року (аркуш справи 11).

На підставі зазначеного, позивачем було здійснено митне оформлення ввезеного згідно поданих ВМД товарів в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначено. декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом за МД № 500060006/2015/00015 від 17.04.2015 року.

На підставі вищевказаного рішення про коригування митної вартості товарів, згідно ст. 256 Митного кодексу України, митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року, (аркуш справи 12).

24.04.2015 року товар випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Після цього товар був оформлений у митному режимі «Імпорт» за митною декларацією від 24.04.2015 року № 500060006/2015/002614. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів за вказаною МД забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 114 897 грн. 96 коп., з яких: ввізне мито у розмірі 0 грн., додатковий імпортний збір 22 095 грн. 76 коп., податок на додану вартість - 92 802 грн. 20 коп., шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу.

Митним кодексом України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, згідно ст. 51 вказаного Кодексу визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Так, за приписами ч. 1 сат. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою особою під час декларування товарів.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.ч. 2-7 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

Другою частиною статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а третя частина цієї ж статті передбачає, що якщо документи, зазначені у частині другій статті 53, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним ба на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) документи.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Судом встановлено, що наданий до митного органу інвойс № TR-09/06-212 від 16.04.2015 року містить інформацію про ціну товару, зокрема, 1080 дол. США за 1 т. (тобто 1,08 дол. США за 1 кг.); інвойс містить повну ціну поставки товару на зазначених в контракті умовах і не потребує визначення складових митної вартості.

Крім того, надана до митного органу специфікація № 190 до контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 року містить інформацію про найменування товару («жесть белая в рулонах...»), кількість (250 т.), ціну (1080 дол. США за 1 т.), загальну суму до сплати (270000 дол. США) (аркуш справи 22).

Тобто, на думку суду, вказані документи містять відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар, у зв'язку із чим, суд вважає висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів - необґрунтованим.

Посилання митного інспектора на те, що у копії митної декларації країни відправлення від 12.02.2015 року № 20391255 зазначено умови CIF, тоді як згідно інвойсу № TR-09/06-212 від 16.04.2015 року умовою поставки повинно бути DAP є помилковими, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, митна декларації країни відправлення стосується угоди RIZL 16/14, укладеної між виробником-продавцем та покупцем - компанією Ronby Invest (поставка морем - CIF), а інвойс № TR-09/06-212 від 16.04.2015 року виписаний на виконання контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 року, укладеного між позивачем та Ronby Invest, за яким поставка здійснюється на складі - DAP.

Тобто, митна декларація країни відправлення не має ніякого відношення до операцій з поставки між Ronby Invest (продавцем) - ТОВ «Таламус ЛТД» (покупцем за контрактом № TR-09/06 від 26.06.2009 року), а стосується поставки морем на виконання контракту RIZL 16/14, укладеного між заводом-виробником (продавцем) та Ronby Invest (покупцем).

Твердження відповідача щодо відсутності посилань у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015 року № ССРІТ 644 на інвойс від 16.04.2015 № TR-09/06-212, як підстава для коригування митної вартості товару на думку суду є помилковими, оскільки сертифікат про походження складався у зв'язку із поставкою товару на територію України за угодою RIZL 16/14 між виробником та компанією Ronby Invest, тоді як інвойс 16.04.2015 № TR-09/06-212 складений до іншого договору - контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 року, укладеного між позивачем та Ronby Invest.

Тобто, в якості розбіжності у документах митним інспектором зазначається те, що в документі, що датується 12.02.2015 року, відсутнє посилання на документ, який буде прийнято в майбутньому - 16.04.2015 року, що на думку суду є таким, що не відповідає приписам чинного законодавства.

Крім того, як слідує з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, наданий позивачем прайс-лист від 17.04.2015 року № 21 не було взято до уваги, оскільки зазначений прайс-лист на думку митного органу унеможливлює ідентифікацію ввезених товарів, оскільки на останньому ціни визначено на умовах поставки CIF, тоді як у додатковій угоді до контракту від 11.07.2011 року № 2 умовою поставки зазначено DAP.

При цьому, суд зазначає, що згідно письмових доказів, наявних в матеріалах справи, прайс листи Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD (виробник товару) складені за угодою RIZL 16/14, умовою поставки якої є CIF, тоді як у додаткова угода до контракту від 11.07.2011 року № 2 стосується контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 року, укладеного між позивачем та Ronby Invest, за яким поставка здійснюється на умовах - DAP (аркуш справи 20.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 15.10.2013 року у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 року у справі № 21-342а13, за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року (втратив чинність 01.06.2012 року) підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічної позиції дотримується на сьогодні і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.

Таким чином, аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду України (постанова № 21-127а15 від 31.03.2015 року), митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (a) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (c) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

З урахуванням встановлених обставин, на підставі наведених приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо недоведеності митним органом, що подані ТОВ «Таламус-ЛТД» для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому позивачем надавались відповідні роз'яснення, в яких декларант звертав увагу на необґрунтованість висновків митного інспектора, зокрема щодо помилкового уособлення двох різних контрактів та необґрунтованих аргументів. Натомість, митним інспектором за результатами опрацювання цих роз'яснень зроблено висновок про те, що останні не містять будь-якої інформації про вартісні характеристики на товар, тобто зміст цих роз'яснень жодним чином не впливав на висновки суб'єкта владних повноважень та не знайшов свого відображення при прийнятті спірних рішень.

В той же час, судом встановлено, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, що свідчить про порушення митним органом передбаченого ст. 57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару.

Також, як свідчать надані позивачем виписки з журналу обліку товарів, які зберігаються на митному складі 5000/129СВ-01197А ТОВ «Таламус ЛТД» та розпоряджень, товар, який належить фірмі «RONBY INVEST LLP», Англія та зберігався на вказаному складі придбавався не тільки позивачем, а й іншими контрагентами-покупцями компанії «RONBY INVEST LLP», Англія (аркуші справи 177-195).

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що митним органом в порушення приписів вищенаведених норм було необґрунтовано відмовлено у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів, а рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон прийняті відповідачем із порушенням встановленої законодавством процедури, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у зв'язку із чим оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

З метою повного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року, якою відмовлено у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/00015 від 17.04.2015 року.

При цьому, щодо позовної вимоги про визнання недобросовісними дій посадової особи митного органа інспектора Ковальчук Михайла Васильовича, який виступив посадовою особою державного органу, рішення якого оспорюються, щодо складання рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року та картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року, суд вважає, що у цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки митним законодавством надано право та обов'язок інспекторам щодо перевірки правильності визначення митної вартості товару та прийняття відповідних рішень про коригування такої вартості, у разі не підтвердження заявленої декларантом митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що законодавством визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 21-207а14 від 25.11.2014 р.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин

Таким чином, порядок повернення (вивільнення) сплаченої фінансової гарантії не може бути замінений на судове рішення, оскільки з огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади (правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про зобов'язання Одеської митниці ДФС повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 114 697 грн. 96 коп. задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання необґрунтованим, вчиненим не на підставі чинного законодавства України рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року та складання картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року та скасування цих рішень.

У іншій частині позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» (, адреса: 65098, м. Одеса, Застава-ІІ, вул.. Привозна, 1) до Одеської митниці Державної фіскальної служби, інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби Ковальчук Михайла Васильовича, про визнання необґрунтованим, вчиненим не на підставі чинного законодавства України рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року та складання картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року, визнання недобросовісними дій посадової особи митного органа інспектора Ковальчук Михайла Васильовича, який виступив посадовою особою державного органу, рішення якого оспорюються, щодо складання рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року та картки відмови в митному оформленні випуску товарів № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року - задовольнити частково.

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00015 від 23.04.2015 року, якою відмовлено у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/002784 від 17.04.2015 р - скасувати.

Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000004/1 від 23.04.2015 року - визнати необґрунтованим, вчиненим не на підставі чинного законодавства та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 17 серпня 2015 року.

Суддя Я.В. Балан