Справа № 344/6305/13-а, 2а-344/472/13
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Справа № 876/10917/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Сеника Р.П., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Гелецького В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2013 року в справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крихівецька мрія» до Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 29 березня 2013 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крихівецька мрія» (далі - ОСББ «Крихівецька мрія») звернулося з позовом в суд до Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 29 березня 2013 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку №131 «б» по вул. Крихівецька в селі Крихівці.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що оскаржуваним рішенням Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради порушено право позивача та його співвласників на належне утримання будинку, в якому вони проживають, та прибудинкової території. Таке право підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2013 року в справі №344/6305/13а адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Крихівецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2013 року в справі №344/6305/13а та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт виходить з тих мотивів, що згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року, житловий будинок №131 «б» по вул. Крихівецька в селі Крихівці на баланс ОСББ «Крихівецька мрія» переданий не був, про що свідчить відсутність належним чином оформлених документів прийому-передачі вказаного будинку, а тому з огляду на це, апелянт вважає, що у Крихівецької сільської ради відсутні правові підстави для надання ОСББ «Крихівецька мрія» дозволу на приватизацію земельної ділянки.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Державна реєстрація створення ОСББ «Крихівецька мрія» проведена 02.01.2008 року та видано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи А01 №266672.

Установчими зборами об'єднання, згідно протоколу № від 21.10.2007 року затверджено статут ОСББ «Крихівецька мрія», який зареєстрований державним реєстратором 02.01.2008 року.

Відповідно до протоколу №2 від 23.03.2008 року загальними зборами членів ОСББ «Крихівецька мрія» прийнято рішення про прийняття на баланс ОСББ «Крихівецька мрія» багатоквартирного житлового будинку в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради по вул. Крихівецька, 131Б від ТзОВ «Карпатрембудсервіс» в належному стані, з відповідною технічною документацією відповідно до законодавства з укладенням акту приймання-передачі.

13 травня 2009 року рішенням 35 сесії 5-го скликання Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради надано дозвіл ОСББ «Крихівецька мрія» на виготовлення технічної документації по інвентаризації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Крихівецька, 131Б та передачу у спільну власність.

Як стверджується матеріалами справи багатоквартирний житловий будинок в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради по вул. Крихівецькій, 131Б ТзОВ «Карпатрембудсервіс» на баланс ОСББ «Крихівецька мрія» переданий не був.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року, залишеним в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2011 року, зобов'язано ТзОВ «Карпатрембудсервіс» здійснити передачу на баланс ОСББ «Крихівецька мрія», житловий будинок, розташований за адресою: с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, вул. Крихівецька, 131Б у спосіб та порядку, визначених законодавством.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Крихівецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради за заявою ТзОВ «Карпатрембудсервіс» рішенням від 31.01.2011 року 4 сесії 6-го демократичного скликання відмінено рішення 35 сесії 5-го скликання Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 13.05.2009 року, яким надано дозвіл ОСББ «Крихівецька мрія» на виготовлення технічної документації по інвентаризації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Крихівецька, 131Б та передачу у спільну власність.

Після вказаного рішення, за заявою ТзОВ «Карпатрембудсервіс» рішенням Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради 40 сесії 6-го скликання від 29.03.2013 року надано дозвіл ТзОВ «Карпатрембудсервіс» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Крихівці, вул. Крихівецька, 131Б.

Оцінюючи вказані фактичні обставини в справі, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції та вирішуючи спір виходить з такого.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Відповідно до ч.2, 3 статті 42 ЗК України у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Сторонами не заперечується той факт, що квартири в багатоквартирному будинку в селі Крихівці по вулиці Крихівецькій, 131Б приватизовані.

Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Таким чином, за наявності приватизованих квартир у багатоквартирному житловому будинку, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року, яке набрало законної сили та рішення 35 сесії 5-го скликання Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 13 травня 2009 року, яким надано дозвіл ОСББ «Крихівецька мрія» на виготовлення технічної документації по інвентаризації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Крихівецька, 131Б та передачу у спільну власність, позивач правомірно розраховував на приватизацію прибудинкової території та вчинення відповідних дій збоку відповідача. Однак, у зв'язку з тривалим невиконанням рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року щодо передачі ТзОВ «Карпатрембудсервіс» на баланс ОСББ «Крихівецька мрія» багатоквартирного житлового будинку та без всебічного з'ясування відповідачем інших обставин справи при прийнятті оскаржуваного рішення, останній протиправно позбавив позивача на приватизацію прибудинкової території, що закріплена за багатоквартирним будинком в с. Крихівці, вул. Крихівецька, 131Б.

Європейський суд з прав людини, неодноразово звертав увагу на те, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»(Immobiliare Saffi v. Italy). Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Ромашов проти України» (Romashov v. Ukraine).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

У справі «Федоренко проти України», на рішення Європейського суду з прав людини від 1 червня 2006 року в якій посилається в своєму рішенні суд, встановлено такі обставини. 9 квітня 1997 року заявник продав свій будинок Головному управлінню юстиції в Кіровоградській області. Згідно з договором купівлі-продажу продавець мав виплатити за будинок кошти в розмірі 35 000 грн. в два етапи: 5 та 30 000 грн. відповідно 1 травня та 1 вересня 1997 року. У договорі також зазначалося: «У випадку падіння валютного курсу гривні загальна сума, що підлягає сплаті, не може бути меншою за гривневий еквівалент 17 000 доларів США».

В подальшому покупець своєчасно розрахунку за придбаний будинок не провів, а тим часом курс гривні відносно долара США значно знизився, у зв'язку з чим, на думку заявника, він втратив приблизно 6 553 долари США.

Зважаючи на такі обставини справи, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що заявник мав щонайменше «законні сподівання» на дохід відповідно до пункту договору про доларовий еквівалент суми в гривні, і це сподівання може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Європейський суд з прав людини також констатував, що дії управління юстиції можна розцінити як такі, що звели нанівець «законні сподівання» заявника за договором і позбавили його, зокрема, умови, на яку він погодився під час укладання договору.

За таких обставин Європейський суд зробив висновок, що в цій справі мало місце непропорційне втручання в мирне володіння своїм майном, а отже було порушено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За обставинами справи «Стретч проти Сполученого Королівства» (рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року) заявник в 1969 році уклав договір оренди земельної ділянки строком на 22 роки. Відповідно до умов цього договору він за власні кошти побудував на цій земельній ділянці кілька будівель для легкої промисловості, які здав в суборенду. Договір оренди також надавав йому право в подальшому продовжити оренду ще на 21 рік. У 1990 році заявник повідомив місцеву владу про намір продовжити договір оренди, в процесі переговорів він погодився на збільшення орендної плати. Однак, орган місцевої влади повідомив заявника, що продовження договору оренди відбутися не може, оскільки, погодившись з умовою договору про можливість його пролонгації орган місцевої влади перевищив свої повноваження.

Застосовуючи положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції до обставин цієї справи Європейський суд з праві людини вказав на таке. Заявник погодився з умовами договору оренди з огляду на те, що надалі він зможе продовжити термін його дії, і жодна із сторін не знала, що існувала якась юридична перешкода цій умові. У ситуації, яка склалася, заявник мав право, принаймні, очікувати на законних підставах, що він зможе продовжити термін дії договору, і таке очікування можна вважати - в цілях застосування положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції - складовою частиною його права власності, наданого йому за договором оренди.

Дії місцевої влади Європейський суд з прав людини розцінив як порушення права заявника на законне очікування виконання певних умов і, таким чином, вони утворювали акт втручання у реалізацію його права власності.

Вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе у зв'язку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

За таких обставин цієї справи Європейський суд з прав людини виніс рішення на користь заявника.

Аналогічною є ситуація і у справі, що розглядається, так як за наявності приватизованих квартир у багатоквартирному житловому будинку, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року, яке набрало законної сили та рішення 35 сесії 5-го скликання Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 13 травня 2009 року, яким надано дозвіл ОСББ «Крихівецька мрія» на виготовлення технічної документації по інвентаризації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Крихівецька, 131Б та передачу у спільну власність, позивач правомірно розраховував на приватизацію прибудинкової території та вчинення відповідних дій збоку відповідача.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги є неаргументованими, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2013 року в справі №344/6305/13а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді Р.П. Сеник

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 18.08.2015 року