Справа № 2-а-172/11
Суддя: Унятицький Д. Є.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-172/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2011 року Бородянський районний суд

Київської області в складі : головуючого судді Унятицького Д.Є.,

при секретарі - Клочко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії, зобов"язання перерахувати та сплатити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона непрацююча пенсіонерка, постійно проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, крім того, вона є дружиною померлого громадянина із числа потерпілих категорії 1, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою та на підставі ст.39,52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофимає право на щомісячну грошову компенсацію у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком та на доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Проте відповідачем нарахування та сплата компенсації, а також доплата за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю здійснювалася всупереч чинному законодавству.

Крім того, вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни і відповідно до ст.6 цього Закону з 1 січня 2006 року має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, в 2007-2010 роках вона зазначену допомогу отримувала у значно меншому розмірі.

На свою заяву про перерахунок пенсії вона 16 листопада 2010 року отримала відмову.

Просила визнати відмову відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії неправомірною.

Зобов"язати відповідача провести перерахунок і виплатити на її користь щомісячну компенсацію, в зв'язку з втратою годувальника, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність, щомісячну грошову доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати згідно з ч.1 ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.39, 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1 червня 2010 року по 1 грудня 2010 року.

Позивачка в судове засідання не з"явилася, просила справу слухати у її відсутності.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, являється дитиною війни, пенсіонеркою та дружиною померлого громадянина із числа категорії 1, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копіями паспорта, посвідчень та листом відповідача (а.с.11,12,13,14).

Відповідно до відповіді УПФ України у Бородянському районі (а.с.14) позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Бородянському районі і отримує пенсію за віком. Розмір компенсації визначався відповідно до постанов КМУ. Розрахунок доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, який передбачений статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться відповідно до постанови КМ України № 836 від 26 липня 1996 року в розмірі 5,20 грн. Крім того, позивачці надбавка, як дитині війни виплачувалась в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиособам, віднесеним до членів сімї померлого годувальника, призначається щомісячна компенсація в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

За конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягають норми ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки.

Також суд не звертає увагу на посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивачки, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 20 грудня 2005 року N 3235-IV, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак, дію вказаної норми на 2006 рік було зупинено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року.

В 2008 році статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідно до підпункту 2 пункту 41 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року, було викладено в новій редакції відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008.

З положень ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", випливає, що під час визначення розміру компенсації та підвищення до пенсії за основу нарахування береться мінімальна пенсія за віком, яка визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

При цьому суд не приймає до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії та права на отримання щомісячної компенсації та підвищення до пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни",.

Також безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України, ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За таких обставин суд вважає, що позивачка з 1 червня 2010 року мала право на призначення щомісячної компенсації в зв'язку із втратою годувальника, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, та підвищення до пенсії у розмрі 30% мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 39 ЗУ України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

У 2008 році частину першу та другу статті 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було замінено однією частиною такого змісту: "Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України" відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року.

Однак вищезазначені зміни до Закону також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були визнані неконституційними.

За таких обставин суд вважає, що позивачка з 1 червня 2010 року мала право на щомісячну грошову доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Листом від 16 листопада 2010 року позивачці відмовлено в перерахунку пенсії (а.с.14).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольняючи позовні вимоги, визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області про перерахунок пенсії позивачки згідно зі ст.39, 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області провести перерахунок пенсії позивачки, згідно зі статтями 39,52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувавши з 1 червня по 1 грудня 2010 року щомісячну компенсацію в зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячну грошову доплату, як непрацюючій пенсіонерці яка проживає на території зони посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області виплатити позивачці не нараховані суми щомісячної компенсації в зв'язку із втратою годувальника, підвищення до пенсії як дитині війни та щомісячної грошової доплати, як непрацюючій пенсіонерці яка проживає на території зони посиленого радіологічного контролю за період з 1 червня по 1 грудня 2010 року.

Керуючись ст.39,52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.1, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" та Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20 жовтня 2009 року , ст.ст. 9,11,71,86,99,100,122,159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії, зобов"язання перерахувати та сплатити пенсію задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст.39, 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно зі статтями 39,52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувавши з 1 червня по 1 грудня 2010 року щомісячну компенсацію в зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячну грошову доплату, як непрацюючій пенсіонерці яка проживає на території зони посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області виплатити ОСОБА_1 не нараховані суми щомісячної компенсації в зв'язку із втратою годувальника, підвищення до пенсії як дитині війни та щомісячної грошової доплати, як непрацюючій пенсіонерці яка проживає на території зони посиленого радіологічного контролю за період з 1 червня по 1 грудня 2010 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Бородянський районний суд Київської області. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Головуючий-суддя Унятицький Д. Є.