Справа № 826/6188/13-а
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Київ К/800/47721/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

секретар судового засідання Іванов К.Ю.

за участю представників згідно журналу судового засіданні від 30.07.2015 (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з Іноземними інвестиціями „Дока Україна Т.О.В." на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013

у справі № 826/6188/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями

„Дока Україна Т.О.В."

до Державної податкової інспекцією в Оболонському районі Головного

управління Міндоходів м. Києва

Головного управління Державного казначейської служби України у

м. Києві

про стягнення з бюджету суми надмірно сплаченого податку на прибуток

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Дока Україна Т.О.В." звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекцією в Оболонському районі Головного управління Міндоходів м. Києва (правонаступник - Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві), Головного управління Державного казначейської служби України у м. Києві про стягнення з Державного бюджету на користь позивача надміру сплачену суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 7432379, 36 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2013 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2013 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в який просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, згідно декларацій з податку на прибуток, за 2008 рік позивачем задекларовано: І квартал 2008 року нараховано та сплачено податок на прибуток за звітний податковий період в сумі 1330705 грн.; півріччя 2008 року нараховано податок на прибуток за звітний податковий період в сумі 4497037 грн., сплачено в сумі 3166332 грн.; за три кварталу 2008 року нараховано податок на прибуток за звітний податковий період в сумі 8811847 грн. сплачено в сумі 4314810 грн.; одинадцять місяців 2008 року нараховано податок на прибуток за звітний податковий період в сумі 1706102 грн. та зменшено за попередній звітний період в сумі 7105745 грн.; за 2008 рік задекларовано від'ємне значення об'єкту оподаткування в сумі 26060216 грн. та зменшено за попередній звітний період в сумі 1706102 грн.

У період з січня 2009 року по грудень 2012 року позивачем проводились вирахування з суми переплати по податку на прибуток, що знаходилась на особовій картці платника податків, на сплату податків які донараховувались зa результатами проведених податкових перевірок та податковими повідомленнями-рішеннями та в рахунок сплати по податку на доходи фізичних осіб (працівників).

Між позивачем та Державною податковою інспекцією складено та підписано акт звіряння з податку на прибуток від 21.11.2012, яким визначено переплату суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 8432379, 36 грн.

Позивач 10.12.2012 звернувся до Державної податкової інспекції із заявою про часткове повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 7432379, 36 грн.

Станом на 16.01.2013 на розрахунковий рахунок заявленої суми переплати з податку на прибуток не надійшло.

Позивач звернуся до податкового органу з листом про надання інформації стосовно прийнятого рішення щодо повернення відповідних коштів на розрахунковий рахунок.

Також позивач звернувся із заявою від 10.12.2012 про часткове повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 7432379, 36 грн. та до Державної податкової служби у м. Києві зі скаргою на бездіяльність посадових осіб.

З відповіді Державної податкової служби у м. Києві № 2910/10/20-1-15 від 28.03.2013 вбачається, що податковий орган скеровував позивачу лист № 22919/10/20-225 від 20.12.2012, де зазначалось, що повернення надміру сплаченої суми потребує додаткового вивчення та буде розглянуто після закінчення судового оскарження податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання (переплата) - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Тобто переплата з податку на додану вартість існуватиме тільки у тому разі, якщо платник податку сплатив до бюджету податкове зобов'язання вище за розмір узгодженого.

Відповідно до п.102.5. ст.102 Кодексу, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Пунктом 14.1.115 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Статтею 43 ПК України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, зокрема помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що день виникнення у позивача надмірної сплаченої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток настав 20.12.2008 (дата зменшення податкових зобов'язань по декларації за одинадцять місяців 2008 року (вх. № 213999 від 20.12.2008).

Таким чином, граничний термін подання позивачем заяви про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток сплинув 20.12.2011.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стовно того, що позивачем прострочено граничний термін звернення із заявою про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 7432379, 36 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з Іноземними інвестиціями „Дока Україна Т.О.В." на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з Іноземними інвестиціями „Дока Україна Т.О.В." залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко