Справа № 826/5247/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Київ К/800/14491/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О. В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 4 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року у справі №826/5247/13-а за позовом приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення і картки, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року приватне підприємство "Акрілат-Хімконтракт" звернулося в суд з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 5 лютого 2013 року №100250000/2013/600100/2 і картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 лютого 2013 року №100250000/2013/00173.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача були наявні всі документи, необхідні для визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 4 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Київська міжрегіональна митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 листопада 2012 року між фірмою "RZBC IMP.&EXP.CO., LTD" (Китай) та ПП "Акрілат-Хімконтракт" укладений контракт №JS123318, згідно якого продавець зобов'язується поставити і продати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити натрію цитрат Dihydrate в кількості 25 тонн за ціною 800,00 дол.США/тн.

Позивачем до митного оформлення був поданий відповідачу даний товар та декларацію митної вартості від 4 лютого 2013 року №100250000/2013/046136, до якої, окрім іншого, долучено: контракт №JS123318, укладений між фірмою "RZBC IMP.&EXP.CO., LTD"(Китай) та ПП "Акрілат-Хімконтракт", згідно з яким продавець зобов'язується поставити і продати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити натрію цитрат Dihydrate в кількості 25 тонн за ціною 800,00 дол.США/тн., на загальну суму 20000 дол.США; комерційний інвойс від 7 грудня 2012 року №INV123606 на загальну суму 20000 дол.США; платіжні доручення №1017 від 4 грудня 2012 року на суму 6000дол. США та №1063 від 22 січня 2013 року на суму 14000 дол.США, призначення платежу яких: Prepayment contract №JS123318 d.d. 23.11.12 for trisodium citrate dihydrate.

М/п "Західний" 04.02.2013р. винесена картка відмови (№100250000/2013/00173) в прийнятті декларації №100250000.2013.046136 (з урахуванням повного пакету документів), поданої 04.02.2013р. декларантом ПП "Акрілат-Хімконтракт", вказаною карткою позивача повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оскільки у відповідності до ст.54 МК України, неможливе митне оформлення за митною декларацію, в якій невірно розрахована митна вартість та обраний метод визначення митної вартості.

Київською регіональною митницею 5 лютого 2013 року прийняте рішення №100250000/2013/600100/2 про коригування митної вартості товарів, яким скоригована вантажна митна вартість Натрію Цитрат Dihydrate в кількості 25 тонн та на загальну суму 27000 дол.США., тоді як декларантом ПП "Акрілат-Хімконтракт" розрахована митна вартість товару 20000 дол.США.

Рішення обґрунтоване тим, що у митного органу наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, які могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Митна вартість визначена з застосуванням резервного методу з урахуванням ст. 64 МК України та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Проведена процедура консультації між митним органом та декларантом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надане належне обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару та необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а тому безпідставною є відмова у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митним органом митної вартості товару із застосуванням резервного методу визначення такої вартості.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 МК України Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов'язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 6 ст. 52 МК України).

В силу приписів ч. 10 даної норми, форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

На виконання положень ч. 10 ст. 52 МК України, Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 затверджено Правила заповнення декларації митної вартості.

Згідно приписів ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.ч. 1,3 ст. 54 МК України).

Згідно ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Вказаний перелік підстав за наявності яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є вичерпним.

Відповідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Так, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 3 ст. 57 МК України).

Згідно приписів ст. 58 МК України, вказаний вище метод визначення митної вартості застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Судами було встановлено, що позивачем до поданої відповідачу декларації митної вартості були додані наступні документи: контракт №JS123318, укладений між фірмою «RZBC IMP.&EXP.CO., LTD» (Китай) та ПП "Акрілат-Хімконтракт"; комерційний інвойс від 7 грудня 2012 року №INV123606 на загальну суму 20000 дол.США; платіжні доручення №1017 від 04 грудня 2012 року на суму 6000 дол.США та №1063 від 22 січня 2013 року на суму 14000дол.США, призначення платежу яких: Prepayment contract №JS123318 d.d. 23.11.12 for trisodium citrate dihydrate.

Наведене свідчить про те, що позивачем сплачена повна вартість товару, відповідно до пред'явленого інвойсу, що в свою чергу підтверджує митну вартість товару, при цьому зазначений перелік документів відповідає вимогам ч.2 ст. 53 МК України.

Судами також встановлено, що відповідачем письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до положень частин 3 та 4 статті 53 МК України не направлялась.

У відповідності до п. 3 Контракту № JS123318 від 23.11.2012 року оплата проводиться покупцем у доларах США на розрахунковий рахунок продавця на умовах 30% передплати та 70% після отримання копій документів.

Згідно платіжних доручень №1017 від 4 грудня 2012 року на суму 6000 дол.США та №1063 від 22 січня 2013 року на суму 14000дол.США, призначення платежу яких: Prepayment contract №JS123318 d.d. 23.11.12 for trisodium citrate dihydrate, підтверджується що позивачем сплачена повна вартість товару згідно вказаних вище умов Контракту та відповідно до пред'явленого інвойсу.

Виходячи з наведеного відповідачем оскаржуване рішення про визначення митної вартості товару прийняте з порушенням норм діючого законодавства, тому суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків про наявність підстав для визнання рішення протиправним та скасування. Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів прийнята на підставі рішення про коригування митної вартості товару, яке прийняте з порушенням діючого законодавства, то суди попередніх інстанцій обґрунтовано прийшли до висновків про наявність підстав для скасування картки відмови.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів відхилити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 4 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: