Справа № 815/6812/13-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 р. Справа № 815/6812/13-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шеметенко Л.П.
судді Запорожана Д.В.
судді Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства Оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправним та скасування п.7 §2 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №412 від 24.07.2013 року щодо звільнення капітана ОСОБА_1 - офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» Військової частини НОМЕР_1 з військової служби у запас на підставі п. «б» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) з направленням на військовий облік до Комінтернівського РВК Одеської області;

- визнання протиправним та скасування наказу №198 від 20.09.2013 року командира Військової частини НОМЕР_1 пpo виключення капітана ОСОБА_1 зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направлення для зарахування на військовий облік;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» Військової частини НОМЕР_1 ;

- стягнення з відповідачів на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення, a саме - за період з 20.09.2013 року по дату поновлення на посаді включно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він не мав наміру звільнитися з військової служби; відповідних рапортів не писав; не був повідомлений про наступне звільнення, у зв`язку з чим оскаржувані накази є протиправними.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Представники відповідачів - Міністерства оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх необґрунтованість.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п.7 §2 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №412 від 24.07.2013 року щодо звільнення капітана ОСОБА_1 , офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» військової частини НОМЕР_1 з військової служби у запас на підставі п. «б» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №198 від 20.09.2013 року про виключення капітана ОСОБА_1 , офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» військової частини НОМЕР_1 зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направлення для зарахування на військовий облік до Комінтернівського РВК Одеської області.

Поновлено капітана ОСОБА_1 на посаді офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту Управління регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» військової частини НОМЕР_1 .

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення з 21.09.2013 року по 22.05.2015 року включно, виходячи з середньоденного грошового забезпечення в розмірі 100,65 грн., в розмірі 23552,70 грн.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення капітана ОСОБА_1 на посаді офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту Управління регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» військової частини НОМЕР_1 та в частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середньоденного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

За умовами контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, укладеного 18.08.2011 року між Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_2 та громадянином України, капітаном ОСОБА_1 , останній проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту. Термін контракту встановлений в п`ять років.

На час укладання вказаного контракту, позивач був визнаним обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я, відповідно до свідоцтва про хворобу №544 від 14.04.2011 року.

Дорученням Міністра оборони України №6921 від 29.05.2013 року керівників органів військового управління зобов`язано переглянути та прийняти відповідні рішення щодо доцільності подальшого проходження військової служби особами офіцерського складу, які проходять військову службу понад граничний вік, а також обмежено придатних до проходження військової служби за станом здоров`я і проходять військову службу згідно з рішеннями посадових осіб відповідно до п.240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

На виконання доручення командирам військових частин в термін до 07.06.2013 року необхідно було подати до Генерального штабу Збройних Сил України контрольні списки осіб офіцерського складу, в тому числі тих, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби за станом здоров`я та продовжують проходити військову службу; усіх осіб офіцерського складу, які включені до контрольних списків вимагалося невідкладно направити на військо-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби; забезпечити медичне обстеження визначеної категорії осіб офіцерського складу військово-лікарськими комісіями в термін до 21.06.2013 року; проаналізувати зазначені контрольні списки щодо залишення на військовій службі, а саме: неможливість заміщення посад підготовленими фахівцями (відсутність у Резерві кандидатів для просування по службі), наявність у військовослужбовця наукового ступеня або вченого звання (для військовослужбовців, які проходять військову службу у військових навчальних закладах та наукових установах), наявність вищої кваліфікаційної категорії (для осіб офіцерського складу медичної служби); у разі крайньої необхідності залишення осіб офіцерського складу на військовій службі в термін до 24.06.2013 року подати на розгляд начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу ЗСУ за підписом командувачів видів, начальників структурних підрозділів Генерального штабу ЗСУ, начальників органів військового управління, підпорядкованих Генеральному штабу ЗСУ, відповідні узагальнені клопотання з відповідними обґрунтуваннями; осіб офіцерського складу, визнаних обмежено придатними за станом здоров`я до проходження військової служби, і стосовно яких не порушені клопотання про залишення на військовій службі, подати документи до посадових осіб, які мають право звільнення таких військовослужбовців та в термін до 15.07.2013 року звільнити з військової служби.

На виконання вказаного доручення Міністра оборони України, позивач був направлений на військо-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби.

27.06.2013 року військо-лікарською комісією було видано позивачу свідоцтво про хворобу №531, відповідно до якого позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби.

09.07.2013 року командуванням ВЧ НОМЕР_1 було проведено бесіду з позивачем та йому доведено розпорядження Міністра оборони України щодо доцільності подальшого проходження військової служби, на підставі висновку військо-лікарської комісії «обмежено придатний до проходження військової служби».

09.07.2013 року у ВЧ НОМЕР_1 проведена атестаційна комісія, за результатами якої було прийнято рішення про направлення документів відносно позивача до командування Сухопутних військ Збройних Сил України на звільнення за станом здоров`я.

12.07.2013 року командуванням ВЧ НОМЕР_1 було направлено на адресу Управління особового складу Командування сухопутних військ Збройних Сил України подання на звільнення позивача за станом здоров`я згідно вимог ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) за №412 від 24.07.2013 року позивача було звільнено з військової служби у запас за п.«б» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

У період з 13.08.2013 року по 07.09.2013 року позивач перебував в основній щорічній відпустці, а з 09.09.2013 року по 18.09.2013 року на лікуванні у військово-медичному центрі Південного регіону м. Одеси.

20.09.2013 року, командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ за №198 (по стройовій частині), згідно з яким позивача виключено зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Комінтернівського РВК Одеської області, у зв`язку зі звільненням у запас наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) за №412 від 24.07.2013 року.

На час укладення між Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та позивачем контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від 18.08.2011 року, останній відповідно до свідоцтва про хворобу №544 від 14.04.2011 року вже був визнаний обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я, що не стало перешкодою для укладення з ним контракту.

За результатами проходження позивачем медичних оглядів не встановлено погіршення стану його здоров`я, а посада офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» ВЧ НОМЕР_1 , яку він займав під час проходження військової служби, не передбачала та не потребувала великих фізичних та інших навантажень.

Зазначені обставини жодним чином не заперечуються представниками відповідачів у справі, навпаки останні підтвердили під час судового розгляду, що на час прийняття рішень щодо звільнення позивача з військової служби у них не було жодних відомостей щодо погіршення здоров`я позивача, що унеможливлювало б виконання покладених на нього обов`язків.

Обов`язок щодо оплати праці позивача було покладено на ВЧ НОМЕР_1 , з якою позивач перебував у трудових відносинах. Згідно довідки про середньоденне грошове забезпечення від 14.10.2013 року, середньоденне грошове забезпечення позивача - 100,65 грн. Згідно наказу про звільнення позивача йому виплачено грошове забезпечення по 20.09.2013 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позивача звільнено з військової служби при наявності умов, за яких його і було прийнято на службу та укладено з ним контракт. Жодних нових обставин під час проходження позивачем військової служби, які б давали підстави для звільнення позивача згідно вимог за п.«б» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не виникло та про наявність таких обставин відповідачами не зазначено.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані рішення про звільнення позивача з військової служби відповідачами очевидно не враховано всі дійсні обставини справи, висновки зроблено без достатніх на то підстав та за відсутності беззаперечних доказів, які б підтверджували настання обставин, що зумовлюють звільнення за п.«б» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Також, суд зазначив, що приймаючи оскаржувані рішення про звільнення позивача з військової служи відповідачами був порушений і порядок звільнення осіб з військової служи за п.«б» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у збройних Силах України та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що позивач підлягає поновленню на попередній посаді з 20.09.2013 року, із стягненням на його користь середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з 21.09.2013 року по момент постановлення судового рішення за вирахуванням виплаченої допомоги при звільненні, що складає 23552,70 грн. (418 (робочі дні вимушеного прогулу) х 100,65 грн. (середньоденна заробітна плата) = 42071,70 грн. - 18519 грн. (грошова допомога при звільненні)).

В апеляційній скарзі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України вказується, що наявність у військовій частини постанови ВЛК про обмежену придатність позивача до військової служби надавало командуванню право (за вимогою старшого начальника) у будь-який час звільнити позивача зі служби, незалежно від умов контракту, укладеного з позивачем у 2011 році.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення позову та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що з липня 2001 року позивач проходив військову службу в Збройних Силах України.

16 березня 2008 року по дорозі на службу позивач потрапив у ДТП, в якій отримав важку відкриту черепно-мозкову травму.

У 2008 році позивач переніс кілька операцій після чого повернувся до виконання службових обов`язків.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №532 від 28 жовтня 2009 року призначений на посаду офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту управління Регіонального центру радіоелектронної розвідки «Південь» військової частина НОМЕР_1 .

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №275 від 16 червня 2010 року позивачу присвоєно військове звання «капітан».

14 квітня 2011 році позивач пройшов ВЛК та був визнаний обмежено придатний до військової служби (а.с.108 т. 1).

04 червня 2011 року з позивачем було укладено п`ятирічний контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с.18, 19 т. 1).

Таким чином, перенесена позивачем черепно-мозкова травма обмежила його придатність до військової служби, проте не перешкодила йому належним чином виконувати свої службові обов`язки, просуватися по службі, яка пов`язана з аналітичною роботою, та у червні 2011 року укласти контракт з Міністерством Оборони України про проходження ним військової служби до 16 червня 2016 року.

У червні 2013 року на виконання Доручення Міністра оборони України №6921 від 29 травня 2013 року, позивач був направлений на ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби, яка склала висновок від 27 червня 2013 року (а.с.22, 23 т. 1), аналогічний вищевказаному висновку ВЛК від 14 квітня 2011 року (а.с.108 т. 1) про обмежену придатність позивача до військової служби.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) за №412 від 24 липня2013 року (а.с.20 т. 1) позивача було звільнено з військової служби у запас за п.«б» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Згідно з п.«б» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

На думку апелянта, наявність у військовій частини постанови ВЛК про обмежену придатність позивача до військової служби надавало командуванню право (за вимогою старшого начальника) у будь-який час звільнити позивача зі служби.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.8 «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України», затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року №1053/2001, контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином України і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Уклавши з позивачем контракт, Міністерство Оборони України, повністю усвідомлюючи обмежену придатність позивача до військової служби, встановлену висновком ВЛК від 14 квітня 2011 року, прийняло на себе п`ятирічні обов`язки по відношенню до позивача, у тому числі й обов`язок щодо забезпечення його права на працю, передбаченого ст. 43 Конституцією України (що слідує зі змісту п.п.2, 3, 4 контракту). Жодним пунктом цього контракту не було обумовлено, що підставою його розірвання може бути висновок ВЛК, тотожний висновку ВЛК від 14 квітня 2011 року.

Колегія суддів вважає, що розірвання угоди однією із сторін на підставі обставини, яка була очевидною обом сторонам на час укладання угоди, вказує на крайню недобросовісність сторони, яка розриває угоду, по відношенню до протилежної сторони угоди.

Крім того, як зазначалось вище, оскаржувані накази прийняті на виконання Дорученням Міністра оборони України №6921 від 29.05.2013 року щодо прийняття рішень про доцільність подальшого проходження військової особами офіцерського складу, які проходять військову службу понад граничний вік, а також обмежено придатних до проходження військової служби за станом здоров`я і проходять військову службу (а.с76, 77 т. 2).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що питання про доцільність подальшого проходження позивачем військової служби взагалі не розглядалось. Так, згідно з поданням від 12 липня 2013 року (а.с.90, 91 т. 1), позивач відповідає займаній посаді; має добру оцінку індивідуальних результатів за підсумками контрольних занять, підсумкових перевірок, інспектувань та ревізій у 2012 році; за час проходження служби зарекомендував себе як добрий та привітливий військовослужбовець; під час співбесіди виявив бажання продовжити службу.

Однак, жодного висновку щодо доцільності подальшого проходження позивачем військової служби (з врахуванням цих позитивних характеристик) не зроблено, проте зазначено, що позивач підлягає звільненню за станом здоров`я.

Тобто, позивач був звільнений виключно на підставі того, що він є обмежено придатний до проходження військової служби, а не на підставі того, що його обмежена придатність до проходження військової служби робить недоцільним подальше перебування на службі, а саме така підстава для звільнення фактично була передбачена Дорученням Міністра оборони України №6921 від 29.05.2013 року.

Таким чином, оскаржувані накази не можна вважати належним виконанням Дорученням Міністра оборони України №6921 від 29.05.2013 року.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувані накази не відповідають вищенаведеним критеріям правомірності (обґрунтованості і добросовісності), у зв`язку з чим вони є протиправними, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: М.П. Коваль