Справа № 588/719/15-а
Суддя: Щербаченко М. В.
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тростянці справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до державного інспектора з використання та охорони земель Державної інпекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4, Державної інпекції сільського господарства в Сумській області про скасування постанови у справі про адімінстративне правопорушення, закриття провадження та відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з указаним адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить скасувати постанову №245-1 від 26.11.2014, видану державною інспекцією сільського господарства про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави, закриття справи, винесення окремої ухвалу щодо передачі матеріалів справи до органу прокуратури для проведення перевірки незаконних дій ОСОБА_4 на предмет виявлення ознак корупційних дій та притягнення до відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства України, визнання спричиненої позивачу моральної шкоди ОСОБА_4 в сумі 20 тисяч гривень та відшкодування моральної шкоди через стягнення суми моральної шкоди в розмірі 20 тис. гривень солідарно з відповідача ОСОБА_4 та Державної інспекції сільського господарства в Сумській області.

На обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є пенсіонером та проживає у приватизованій квартирі АДРЕСА_1. Дану квартиру має на праві приватної власності. Земельна ділянка по вул.Дзержинського, 1 була виділена Тростянецькою міською радою Сумському відділенню Південної залізниці під будівництво чотирьохквартирного одноповерхового житлового будинку на прикінці 50-х років минулого століття. На даний час власник цієї прибудинкової території не визначений, а органом приватизації будинку є Південна залізниця і територією будинку користуються всі найманці квартир будинку. Після приватизації квартир всі його власники стали співвласниками будинку і одночасно до них перейшло право сумісного користування земельною ділянкою. Позивач вважає, що постанова спеціаліста відділу оперативного контролю використання та охорони земель ОСОБА_4 про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу і винесення її припису з вимогою звільнити займану земельну ділянку є незаконним та підлягає скасуванню. Так як відповідач ставлення ОСОБА_4 до неї упереджене та його дії є незаконними. Також у звязку з тим, що відповідач своїми протиправними діями значно погіршив її стан здоровя, порушив її звичні життєві звязки, вимусив витрачати значні кошти на ліки та на лікарняну допомогу, лишив частини пенсії, яку вона недоотримує внаслідок того, що з неї відраховується штраф та виконавчий збір, принизив та образив її, надав душевних страждань, принизив честь і гідність, наніс значну моральну шкоду, а тому просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та Державної інспекції сільського господарства в Сумській області двадцять тисяч гривень на її користь.

Позивач та представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та заяві про зміну та уточнення позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи тим, що позивачем не здійснювалось самовільне зайняття земельної ділянки, ніякої вини у її діях немає, земельна ділянка по вул.Дзержинського, 1 у м.Тростянці є ділянкою загального користування, належить до комунальної власності, була виділена у 1959 році для будівництва будинку, квартира в якому приватизована позивачем, а тому на думку представника ОСОБА_5 позивач має право на користування четвертою частиною вказаної земельної ділянки, навіть без правоустановчих документів. Позивач та її представник заперечували проти отримання позивачем від ОСОБА_4 припису від 13.10.2014 № 406-1 про усунення прорушення вимог земельного законодавства, позивач вказала, що підпис про отримання цього припису їй не належить. Разом з тим, ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що зверталась 14 жовтня 2014 року до Тростянецької міської ради з питання оформлення документів на земельну ділянку, але у міській раді їй надали зразок заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 120 кв.м., відповіді з міської ради позивача до цього часу не отримувала.

Відповідач ОСОБА_4 під час судового розгляду справи заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що доводи позавача та її представника, викладені у позовній заяві є необгрнутованими та здебільшого емоційними, а деякі нормативні акти, на які посилається позивач вже втратили чинність. ОСОБА_4 вважав, що не може бути відповідачем у справі, оскільки з 18 лютого 2015 року звільнений зДержавної інспекції сільського господарства в Сумській області, і на час вирішення її судом не є субєктом владних повноважень. Вказав, що вимоги про відшкодування моральної шкоди не можуть бути висунені до нього, оскільки за шкоду, завдану працівником юридичної особи відповідає юридична особа, яка уподальшому у порядку регресу може предявити позов до працівника. Стосовно обставин проведення перевірки дотримання позивачем вимог земельного законодавства, складання протоколу та прийняття постанови від 26 листопада 2014 року № 245-1 суду пояснив, що перевірка 13 жовтня 2014 року була ним проведена на підставі доручення № 346 від 03.10.2014 про проведення позапланової перевірки, виданого Державною інпекцією сільського господарства в Сумській області. Перевірка була проведена у присутності позивача, було складено акт, видано припис від13.10.2014 № 406-1 про усунення прорушення вимог земельного законодавства шляхом вжиття вичерпних заходів по отриманню правоустановлюючих документів на самовільно зайняту земельну ділянку. Примірник указаного припису під підпис було вручено позивачу. Крім того, у цей же день, як пояснив ОСОБА_4, ним було складено протокол та винесено постанову від 13.10.2014 № 235-1 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафув розмірі 170 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП. Відповідач зазначив, що розяснював позивачці, що на виконанян припису їй необхідно звернутись до Тростянецькою міської ради із заявою про оформлення прав на зайняту нею земельну ділянку. У подальшому після закінчення 13 листопада 2014 року строку виконання припису від 13.10.2014 № 406-1 відповідач ОСОБА_4 26 листопада 2014 року провів перевірку, склав протокол у цей же день за фактом не виконання припису від 13 жовтня 2014 року та виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення від 26 листопада 2014 року № 245-1. ОСОБА_4 пояснив, що оскаржувана постанова та протокол були складені за місцем роботи відповідача, без присутності позивача, але яка була повідомлена про це по телефону у пристуності сусіда позивача ОСОБА_6, наступного дня протокол та оскаржувана постанова були надіслані поштою на адресу позивача, після спливу строку для добровільної сплати штрафу, постанова була передана до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання. Крім того, ОСОБА_4 заперечив проти вимог позивача про постановлення окремої ухвали судом та передачі матеріалів до прокуратури для притягнення його до відповідальності, посилаючись на те, що жодних корупційних дій не допускав, матеріали перевірок проведені посадовими особами Державної інпекції сільського господасрства в Сумській області щоквартально перевіряються прокуратурою Сумської області, жодних порушень в його діях не було установлено, ніяких переваг при проведенні перевірки ним жодній особі не надавалось.

Представник Державної інспекції сільського господарства в Сумській області в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення, просив справу розглянути без участі представника інспекції, а у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях (а.с.36-43).

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом установлено, що Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області на підставі листа Тростянецької міської ради від 23.09.2014 № 1621 про проведення перевірки дотримання ОСОБА_3 вимог земельного законодавства при використанні землі на прибудинковій території загального користування по вул.Дзержинського,1 у м.Тростянці головному спеціалісту - державному інспектору відділу оперативного контролю за дотримання вимог земельного законодавства управління контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4 було видано доручення № 346 від 03.10.2014 про проведення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства (а.с. 125, 126).

Головним спеціалістом управління контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4 13 жовтня 2014 року було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства громадянкою ОСОБА_3 при використанні земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул.Дзержинського,1 м.Тростянець. Результати перевірки викладені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.10.2014 року № 475-1, відповідно доякого контролюючим органом установлено самовільне зайняття та використання позивачем земельної ділянкидержавної власності площею 0,0060 га за адресою м.Тростянець вул.Дзержинського,1 під цегляним сараєм та деревяною тимчасовою будівлею, чим порушені вимоги статей 124-125, 211 Земельного кодексу України, категорія земель землі житлової та громадської забудови. Указаний акт перевірки був підписаний та отриманий позивачем, що підтверджується її підписом (а.с 74).

Відповідно до абзаців третього та четвертого частини першої статті 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та пункту 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

На підставі акту перевірки від 13.10.2014 № 475-1 головним спеціалістом відділу оперативного контролю з використання та охорони земель Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4 позивачу було видано припис від 13.10.2014 № 406-1 про усунення прорушення вимог земельного законодавства шляхом вжиття вичерпних заходів по отриманню правоустановлюючих документів на самовільно зайняту земельну ділянку, про виконання якого необхідно повідомити до 13 листопада 2014 року за адресою вул.Тростянець, вул.Щербака,1. При цьому припис містив застереження про обов?язковість його виконання та попередження, що у разі невиконання припису позивач буде притягнута до відповідальності за статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.134).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 132 від 25.02.2013 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 березня 2013 р. за N 412/22944) позаплановим заходом є захід державного нагляду (контролю), який не передбачений планом роботи інспекційного органу. Підставами для здійснення позапланового заходу є: перевірка виконання суб'єктами господарювання приписів чи інших розпорядчих документів інспекційного органу щодо усунення порушень вимог земельного законодавства, виданих за результатами раніше проведених планових та позапланових заходів.

Головним спеціалістом відділу оперативного контролю з використання та охорони земель Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4 26 листопада 2014 року проведено перевірку, у результаті якої відповідно до акту від 26.11.2014 № 497-1 громадянка ОСОБА_3 не виконала вимоги припису № 406-1 від 13.10.2014. Указаний акт перевірки позивачем не було підписано, відповідачем ОСОБА_4 останній був направлений поштою на адресу позивача (а.с.10)

26 листопада 2014 року головним спеціалістом відділу оперативного контролю за додержанням земельного законодавства ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 241-1, згідно з яким при перевірці стану виконання припису № 418-1 від 13.10.2014 установлено, що громадянка ОСОБА_3 продовжує використовувати самовільно зайняту земельну ділянку державної власності орієнтовною площею 0,006 га по вул.Дзержинського,1 під цегляним сараєм та тимчасовою будівлею, чим не виконані вимоги припису № 418-1 від 13.10.2014 (а.с.11).

Постановою про накладення адімінстративного стягнення від 26 листопада 2014 року № 245-1 головним спеціалістом відділу оперативного контролю за додержанням земельного законодавства ОСОБА_4 за результатами розгляду протоколу від 26 листопада 2014 року № 241-1 ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адімінстративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 188-5 Кодексу України про адімінстративні правлопорушення та накладено адміінстративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. (а.с.13).

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 188-5 КУпАП невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов'язків тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від дев'яти до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п'ятнадцяти до сорока п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 244 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель і порядку та умов ведення насінництва та розсадництва, правил технічної експлуатації самохідних сільськогосподарських машин і правил техніки безпеки під час їх експлуатації (статті 52 - 53-4, 54-56,104-1, 108 та 188-5).

При цьому, від імені зазначеного органу розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

головний державний інспектор сільського господарства України - штраф на громадян до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

головні державні інспектори сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, їх заступники - штраф на громадян до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

старші державні інспектори сільського господарства, державні інспектори сільського господарства - штраф на громадян до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за змістом указаної норми до компетенції державних інспекторів сільського господарства належить право накладати штраф на громадян у розмірі до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто максимальний розмір штрафу, який може бути накладений на громадянина цією категорію державних інспекторів сільського господарства складає девять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_4 на час прийняття спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.11.2014 № 245-1 займав посаду головного спеціаліста державного інспектора сільського господарства відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Сумській області (а.с.125,127,128-133). Крім того, відповідно абзацу 4 пункту 9 Положення про Державну інспекцію сільського господарства в Сумській області, затвердженого наказом Державної інпекції сільського господарства України від 28 лютого 2012 року № 117 головні та провідні спеціалісти, які безпосередньо здійснюють державний нагляд (контроль), є одночасно державними інспекторами сільського господарства в Сумській області.

Отже, ОСОБА_4 на час прийняття спірної постанови належав до державний інпекторів сільського господарства в Сумській області.

Ураховуючи те, що розмір штрафу, який може бути накладений на громадян згідно із санкцією статті 188-5 КУпАП складає від дев'яти до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а розмір штрафу накладеного державним інспектором сільського господарства в Сумській області на ОСОБА_3 становить 170 гривень (десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), суд приходить до висновку про те, що державним інспектором сільського господарства ОСОБА_4 при прийнятті спірної постановина позивача накладено стягнення у більшому розмірі, ніж передбачено, наданими йому законом повноваженнямив частині визначенні розміру адімінстративного стягнення.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з Кодексом України про адміністративне правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу).

Крім того, відповідно до положень частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до пункту 2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 нормами статей 245,251, 256,268, 277 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Судом установлено, що складання протоколу про адімінстративне правопорушення № 241-1, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 188-5 КУпАП та прийняття спірної постанови, відповідачем ОСОБА_4 було проведено в один день, тобто 26 листопада 2014 року, а примірникуказаного протоколу, в якому було вказано, що розгляд справи відбудеться о 10 годині 26 листопада 2014 року, та спірна постанова були надіслані позивачу поштою наступного дня 27 листопада 2014 року, тобто після розгляду справи і прийняття спірної постанови (а.с.11,13).

Належних та допустимих доказів сповіщення позивача про місце і час розгляду справи відповідачами суду не надано. Посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що виклик позивача ним було здійснено телефоном у день складення протоколу про адміністративне правопорушення та день розгляду справи і прийняття спірної постанови, що було здійснено у присутності сусіда позивача ОСОБА_6, суд оцінює критично і не бере до уваги, оскільки органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а такий спосіб сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тим більше у день розгляду справи про адімінстративне правопорушення, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено.

Таким чином, оскільки між стадією складання протоколу про адміністративне правопорушення від 26.11.2014 № 241-1 і стадією розгляду відповідної справи відповідачем ОСОБА_4 не було забезпечено часового інтервалу у межах строку, визначеного частиною 1 статті 277 КУпАП, достатнього для підготовки позивача до захисту, враховуючи недоведення відповідачами взагалі факту належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи відносно позивача, суд дійшов висновку, що такими діями було порушено процесуальні права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплені у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Крім викладеного, суд вважає за необхіде вказати на таке.

За змістом протоколу від 26 листопада 2014 року № 241-1 відповідачем ОСОБА_4 перевірялось виконання позивачем вимог припису від 13.10.2014 № 418-1, і протокол складено у звязку з невиконанням ОСОБА_3 указаного припису від 13.10.2014 за № 418-1. Разом з тим, відповідно до спірної постанови від 26 листопада 2014 року № 245-1, яка була винесена за результатами розгляду указаного протоколу, ОСОБА_3 притягнуто до адіміністративної відповідальності за не виконання вимог іншого припису, ніж зазначено у протоколі від 26 листопада 2014 року № 241-1, зокрема припису від 13.10.2014 № 406-1.

У матеріалах справи відсутній припис від 13.10.2014 № 418-1, за невиконання якого відносно позивача було складено протокол від 26 листопада 2014 № 241-1.

Отже, суть правопорушення, викладена упостанові про накладення адімінстративного стягнення від 26 листопада 2014 року № 245-1 не відповідає суті правопорушення, зазначеного у протоколі від 26 листопада 2014 року № 241-1.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Головний спеціаліст відділу оперативного контролю за дотриманням земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4 під час розгляду справи про адімінстративне правопорушення, передбачене статтею 188-5 КУпАП та прийняття спірної постанови не з'ясував, всіх обставин, які мають значення для справи, як цього вимагає стаття 280 КУпАП.

Зокрема, перевірка фактичних обставин вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 188-5 КУпАП, шляхом дослідження інших, крім протоколу про адміністративне правопорушення, джерел доказів відповідачем ОСОБА_4 не проводилася, документи, що підтверджують факти невиконання позивачем припису № 406-1 від 13.10.2014, тобто не вжиття нею указаних у приписі заходів, були відсутні і не досліджувались.

За таких обставин, враховуючи викладені вище порушення процесуальних прав позивача та недоведення відповідачами складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-5 КУПАП в діях позивача шляхом зясування всіх, передбачених статтею 280 КУпАП питань під час розгляду 26 листопада 2014 року відносно позивача справи про адіміністративне правоворушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови від 26.11.2014 року № 245-1 про накладенняна ОСОБА_3 адімінстративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. та закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Вирішуючи вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»» суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано доказів і таких не установив суд у підтвердження наявності моральної шкоди, страждань, їх тривалість та інтенсивність, наявності причинного звязку між шкодою і протиправними діями відповідачів, їх вини у її заподіянні та з чого позивач виходить, оцінюючи свою шкоду саме у розмірі 20000 грн.

Натомість на переконання суду відновлення судом порушеного права шяхом скасування спірної постанови є достатньою сатисфакцією.

Стосовно вимоги позивача про винесення окремої ухвали щодо передачі матеріалів справи до органу прокуратури для проведення перевірки незаконних дій ОСОБА_4 на предмет виявлення ознак корупційних дій та притягнення до відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Позовні вимоги можуть стосуватися оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а тому вимоги про винесення окремої ухвали не є позовними вимогами.

Відповідно до частини 2 статті 166 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Указана норма процесуального закону дає можливість суду першої інстанції відреагувати на деякі порушення, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для їх усунення, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності. Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою, а також на причини й умови вчинення порушень для запобігання їх повторенню. Також суд звертає увагу на те, що постановленняя окремої ухвали є правом суду, а не його обов'язком.

Суд, розглянувши справу, не знайшов достатніх підстав, для постановлення окремої ухвали та порушення питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_4

Доводи, викладені у позовній заяві та заяві про зміну та уточнення позовних вимог, пояснення, на які позивач та її представник посилались як на підставу позовних вимог, в цілому судом оцінено критично і не взято до уваги, оскільки вони за своїм змістом не стосувались спростування підстав прийняття спірної постанови.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, ураховуючи, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам, суд, установивши у цій справі невідповідність спірної постанови вимогам частини третьої статті 2 КАС України, незалежно від доводів, наведених позивачем та її представником, дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись вимогами статей 69-71,158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову від 26 листопада 2014 року № 245-1 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. скасувати, а провадження у справі - закрити.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 17.08.2015 року.

Суддя М.В.Щербаченко