Справа № 816/6211/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Київ К/800/24881/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О. В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Дизаж" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року у справі №816/6211/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дизаж" до управління державної казначейської служби України у м. Полтаві , Полтавської митниці Міндоходів про скасування рішень, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Дизаж" звернулось в суд з позовом до управління державної казначейської служби України у м. Полтаві, Полтавської митниці Міндоходів, в якому просило скасування рішення Полтавської митниці Міндоходів про коригування митної вартості № 806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 та зобов'язання управління Державної казначейської служби у м. Полтаві повернути надмірно сплачений податок на додану вартість в розмірі 19 312,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем необґрунтовано застосований резервний метод визначення митної вартісті, оскільки декларантом були надані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, визначеної за першим методом.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2014 року позовні вимоги задоволені частково. Скасоване рішення Полтавської митниці Міндоходів про коригування митної вартості №806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року змінене рішення суду першої інстанції щляхом скасування в частині задоволення позовних вимог про скасування рішення Полтавської митниці Міндоходів про коригування митної вартості №806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 р., та стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дизаж" судових витрати зі сплати судового збору в розмірі 21,08 грн. Прийнята нова постанова в цій частині про відмову в задоволені позовних вимог. В іншій частині рішення залишене без змін.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю "Дизаж" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29.01.2013 р. між позивачем та Black Red White S.A. (Польща) (продавець) укладений контракт №1/2013 за умовами якого позивач придбав меблі дерев'яні, з ДСП ламінованих, МДФ, з елементами зі скла, металу, пластику у розібраному стані (в комплекті з монтажними аксесуарами згідно інструкцій по монтажу) для житлових кімнат.

Відповідно до п.2. контракту ціна товару зазначається в специфікації, оплата кожної партії товару здійснюється на підставі виданого продавцем рахунку-фактури, шляхом 100% передоплати за кожну партію. Згідно п.5.2 контракту умови поставки товару EXW- Mielek Zamosc,Bilgoraj.

Відповідно до п.2.1, 6.2.4 контракту ціна товару встановлюється по оптовим цінам EXW виробника, покупець зобов'язаний забезпечити вірне та швидке оформлення реклами власних клієнтів відносно товарів продавця власними силами та за власний рахунок без можливості оскарження у Продавця.

ТОВ "Дизаж" 23.04.2013 р. до Полтавської митниці подана митна декларація № 806010000/2013/004787, про митне оформлення товару: меблі дерев'яні, з ДСП ламінованих, МДФ, з елементами зі скла, металу, пластику у розібраному стані (в комплекті з монтажними аксесуарами згідно інструкцій по монтажу) для житлових кімнат; меблі із ДСП ламінованих, у розібраному стані (в комплекті з монтажними аксесуарами згідно інструкцій по монтажу) - ліжка без матраців, "Частини меблів дерев'яні із ДСП ламінованого". Загальна вартість партії товару у наданій продавцем копії митної декларації країни відправлення склала 19 793,73 польських злотих. Митна вартість визначена позивачем за ціною угоди (перший метод).

Разом з митною декларацією позивачем надано: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1/2013 від 29.01.2013р., Специфікацію №1 від 28.03.2013р., рахунок-фактуру №2013/EXW26/000095 від 11.04.2013р., банківський платіжний документ №1 від 08.04.2013р., документ про вартість перевезення оцінюваних товарів 18.04/01 від 18.04.2013р., позивачем надана копія митної декларації країни відправлення.

Відповідачем запропоновано декларанту в межах митних консультацій надати додаткові документи, позивачем додатково наданий прайс-лист польською мовою.

Полтавською митницею 30.04.2013 р. виставлена картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску транспортних засобів комерційного призначення, прийняте рішення про коригування митної вартості № 806010000/2013/000060/2, використаний шостий (резервний метод). Визначена відповідачем митна вартість товару ґрунтується на раніше поданих ВМД від 25.02.2013 р. № 100270000/2013/194811, 206050000/3/3116 від 19.04.2013 р. та № 40050000/3/1871 від 12.03.2013 р.

В подальшому товар випущено у вільний обіг під гарантію, та позивачем сплачено митні платежі та податок на додану вартість визначену митним органом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині суд першої інстанції виходив з того, що при коригуванні митної вартості товару відповідачем необгрунтовано застосований другорядний метод, при цьому оскаржуване рішення складене з порушенням вимог чинного законодавства.

Змінюючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість, разом із тим помилковими є висновки суду першої інстанції відносно невірнго застосування митним органом одиниці виміру імпортовано товару в рішенні про коригування митної вартості, оскільки зазначене не спростовує правомірності прийнятого рішення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

ст.49 Митного кодексу України (МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до переліку даних документів, наведеного в частині другій даної статті, такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно наведених законодавчих норм митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості за наявності наступних обставин: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України визначено перелік складових митної вартості. Але зазначено, що ці складові (додаткові витрати) повинні додаватися до ціни товару для визначення митної вартості лише в тому випадку, коли вони не були включені до ціни товару.

Згідно ст. 58 Митного кодексу України та з урахуванням вищевказаного визначення митної вартості, основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

Згідно п.2 ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Судами встановлено, що при здійсненні поставки товару за зовнішньоекономічним контрактом № 1/2013 від 29.01.2013 року позивачем до митного оформлення наданий меморіальний ордер про оплату рахунку-проформи 2013/FPEX/000099, специфікація та митна декларація містять зазначення інших умов поставки ніж визначено контрактом. При цьому, рахунку проформи, та докази зміни умов поставки контракту позивачем до митного органу не надані. Натомість поданий позивачем до митниці рахунок - фактура "FAKTURA Exportowa 2013/ EXW26/000095, доказів про оплату якого не надано.

Таким чином, як вірно зазначено апеляційним судом вказаний рахунок не підтверджує заявлену митну вартість товару, тому як не ідентифікує підставу оплати, визначену в меморіальному валютному ордері.

Разом з тим, відповідно п. 2.1 та п. 5.2 контракту №1/2013 від 29.01.2013 р. поставка товару має здійснюватися на умовах ЕХW, натомість позивачем заявлено в митній декларації, що поставка відбувається згідно умов FCA Mielec.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що декларантом при первісному поданні документів до Полтавської митниці з метою митного оформлення товару, що поставляється за зовнішньоекономічним контрактом № 1/2013 від 29.01.2013 року, та при наданні відповіді на запит митного органу документально не підтверджена митна вартість товару.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом застосовуються другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

Судами встановлено, що між митним органом і декларантом проведена консультація, про що зроблено відповідний запис на зворотному боці митної декларації.

В межах податкової консультації декларантом наданий документ "Cennik eksportowy" польською мовою без перекладу. При цьому назва товару в ньому (КОМ2S/4/5) не відповідає назві товару зазначеного в рахунку - фактурі (L12- КОМ2S/4/5-MEC-KPL01).

Відповідно ст.59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

Обгрунтованим є також висновок суду апеляційної інстанції відносно правомірності застосування відповідачем резервного методу, оскільки згідно п. 1.2 контракту №1/2013 від 29.01.2013 р. сторони погодили, що покупець може здійснювати перепродажу товару на території України, тобто, позивач не може використати товар інакше, як те погоджено в договорі.

За таких умов, відповідач не мав можливості застосувати 1-5 метод, з огляду на наявність цього договірного обмеження прав позивача як сторони по контракту, і, враховуючи, що відомості в МД, контракті та інших документах є суперечливими, а подані декларантом документи не підтверджують числові значення складової митної вартості товарів.

Згідно ч. 2 ст. 55 МК України рішення про коригування митної вартості має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складової митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Судом встановлено, що позивачем у митній декларації №806010000/2013/004787 під № 1 вказаний товар за кодом:УКТЗЕД , УКТЗЕД .

Визначена відповідачем митна вартість товару ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товару, оформлених по ВМД від 25.02.2013 р. №100270000/2013/194811, 206050000/3/3116 від 19.04.2013 р. та №40050000/3/1871 від 12.03.2013 р. Товари, імпортовані за цими ВМД, мають ті ж характеристики (міру ваги, за якою здійснюється порівняння), як і ті, що подані до митного оформлення ТОВ "Дизаж".

Також обґрунтованим є висновок апеляційного суду стосовно помилковості посилань суду першої інстанції щодо невірного застосування одиниці виміру імпортовано товару (меблі) в рішенні про коригування митної вартості, а саме в частині зазначеня "кілограм", замість "штука" з огляду на наступне.

Законом України "Про Митний тариф України", в розділі "Одиниці виміру та обліку" основною одиницею виміру та обліку (ОВО) кількості товарів в УКТЗЕД є одиниця маси - кілограм (кг). В разі потреби для цілей тарифного регулювання, нетарифного регулювання (ліцензування, квотування тощо), збору та оброблення статистичних даних застосовуються додаткові ОВО. У третій графі УКТЗЕД наведено додаткові ОВО; знак "-" означає, що додаткової ОВО немає, тобто використовується основна ОВО - кілограм.

Згідно положень УКТЗЕД за кодами товару , , (за якими задекларував позивач) відсутня додаткова одиниця виміру.

Таким чином, для цілей нарахування податків зборів (обов'язкових платежів), в основі яких лежить показних митної вартості операції поставки товару (зокрема, при врахуванні кодів УКТЗЕД), використовується основна одиниця виміру - кілограм.

Згідно Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (графа 25), затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.2012 р., якщо графа 41 митної декларації не заповнюється, зазначається основна одиниця виміру.

В поданій позивачем ВМД від № 806010000/2013/004787 графа 41 «Додаткова одиниця виміру» не заповнена.

Таким чином відсутні підстави вважати, що відповідачем невірно визначена одиниця виміру товарних позицій імпортованих позивачем.

З огляду на зазначене суд першої інстанції в частині залишеній без змін ухвалою суду апеляційної інстанції та суд апеляційної інстанції дійшли вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування рішення Полтавської митниці Міндоходів про коригування митної вартості № 806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 та зобов'язання управління Державної казначейської служби у м. Полтаві повернути надмірно сплачений податок на додану вартість в розмірі 19 312,88 грн.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Дизаж" відхилити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2014 року, змінену постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: