Справа № 826/12179/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

03 серпня 2015 року №826/12179/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Коровай Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомпублічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича
довідділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області
проскасування постанови від 29.05.2015 ВП№46644461,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Марінової А.А. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно позбавлено банк права на отримання належних за рахунок реалізації предмета іпотеки грошових коштів відповідно до винесеної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідач проти позову заперечив із посиланням на те, що в процесі здійснення виконавчих дій у виконавчому проваджені ВП№46644461 державним виконавцем встановлено майно, на яке має бути звернено стягнення, проте враховуючи, що на це майно накладений арешт, державний виконавець не може звернути на нього стягнення, а відтак виконавчий документ підлягає поверненню.

Справу №826/12179/15 розглянуто в письмовому провадженні згідно із приписами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відділом державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 23.02.2015 відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису від 22.01.2015 №1, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим Г.В. про звернення стягнення на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Саф'яни, вул. Зелена, буд. 40 з метою задоволення вимог стягувача, що становить 2784682,62 грн.

Боржником у даному виконавчому провадженні визначено товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд-Сервіс», стягувачем - публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь».

Проте 29.05.2015 відділом державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП№46644461 на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач не погоджується із зазначеною постановою про повернення виконавчого документу стягувачеві 29.05.2015 ВП№46644461, оскільки вважає, що відповідачем позбавлено банк права на отримання належних за рахунок реалізації предмета іпотеки грошових коштів, у розмірі 2 784 682, 62 грн..

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, для забезпечення виконання виконавчого документа державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Відповідно до пункту 1 та пункту 3 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Зокрема, як вбачається з оскаржуваної постанови, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За посиланням відповідача, підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 29.05.2015 ВП №46644461 стала ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2015 по справі №500/8341/14-ц, якою накладено арешт на майно боржника, вказане в виконавчому написі нотаріуса.

Так, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2015 у справі №500/8341/14-ц заборонено товариству з обмеженою відповідальністю «Грант-Сервіс» у будь-який спосіб відчужувати належне йому нерухоме майно, а органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам), які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заборонено вчиняти дії пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю «Грант-Сервіс».

Проте, суд звертає увагу, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2015 позов по справі №500/8341/14-ц залишено без розгляду.

Згідно з частини шостої статті 154 Цивільного процесуального кодексу України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Оскаржувана постанова державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 29.05.2015 ВП№46644461 про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2015 про забезпеченню позову, в той час як ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2015 позов по справі №500/8341/14-ц залишено без розгляду.

При цьому, з наданої відповідачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вбачається, що на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2015 про забезпеченню позову були зареєстровані якісь обтяження.

А відтак, відповідачем не наведено суду доказів наявності правових підстав для про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві від 29.05.2015 ВП №46644461 прийнята відповідачем необґрунтовано та є такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 29.05.2015 ВП№46644461 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.