Справа № 804/4244/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" серпня 2015 р. справа № 804/4244/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі № 804/4244/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» № від 31.01.2015 р.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, те що листами від 06.12.2014 р. та від 26.12.2014 р. Дніпродзержинська ОДПІ зверталась до ФОП ОСОБА_1 з вимогою надання у повному обсязі первинних документів, проте запитувані документи позивачем надано не було. Згідно інформації, що знаходилась в податковому органі на час проведення перевірки було встановлено, що позивач безпідставно формував податковий кредит за 2013 рік.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи с письмовому провадженні та письмові заперечення.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, є платником податку на додану вартість і перебуває на податковому обліку відповідача.

Наказом Дніпродзержинської ОДПІ від 02.12.2014 р. № 1353 призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

Листом від 06.12.2014 р. № 29969/04-03-17-01-17 Дніпродзержинська ОДПІ звернулась до ФОП ОСОБА_1, яким повідомила позивача про необхідність надання у повному обсязі первинних документів у зв'язку з проведенням перевірки. Листом також попереджено платника податків, що у разі ненадання документів буде вважатись, що такі документи були відсутні, висновки акту перевірки будуть зроблені на підставі наявної у контролюючого органу інформації. Вказаний лист направлено на адресу позивача засобами поштового зв'язку разом із наказом та повідомленням про проведення перевірки та отримано одержувачем 25.12.2014 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Наказом Дніпродзержинської ОДПІ від 26.12.2014 р. № 1456 продовжено термін проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 29.12.2014 р. по 30.12.2014 р.

Листом від 26.12.2014 р. № 32126/10/04-03-17-01 Дніпродзержинська ОДПІ повторно звернулась до ФОП ОСОБА_1 з вимогою надання у повному обсязі первинних документів у зв'язку з проведенням перевірки. Вказаний лист направлено на адресу позивача засобами поштового зв'язку разом із наказом про продовження терміну проведення перевірки та отримано одержувачем 18.01.2015 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача, про що складено акт від 13.01.2015 року №26/5/04-03-17-01-27/ з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість, орендної плати за землю з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р. (далі - Акт перевірки, Т.1 а.с.9-12).

Згідно Акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання до перевірки документів у повному обсязі, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість за 2013 р. всього в сумі 17409, 00 грн., та п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271, п. 288.7 ст. 288 з урахуванням ст. 285-287, п. 44.3 ст. 44, п. 102.1 ст. 102, п. 114.1 ст. 114 ПК України, в результаті чого підлягає донарахуванню орендна плата за 2012-2013 р.р. в сумі 179164, 10 грн. Вказані висновки ґрунтуються на тому, що у позивача відсутні первинні документи, які б підтверджували законність формування податкового кредиту. При цьому листами від 06.12.2014 р. та від 26.12.2014 р. Дніпродзержинська ОДПІ зверталась до ФОП ОСОБА_1 про надання у повному обсязі первинних документів, проте запитувані документи позивачем надано не було. Згідно інформації, що знаходилась в податковому органі на час проведення перевірки було встановлено, що позивач безпідставно формував податковий кредит за 2013 рік та не сплатив до бюджету земельного податку.

На підставі Акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 31.01.2015 р. № , яким відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем "адміністративні штрафи та інші санкції" на 510,00 грн. та прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 31.01.2015 р. № , яким відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість всього на суму 21761, 25 грн., в тому числі за основним платежем - на 17409, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - на 4352, 25 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивач спірний податковий кредит було сформовано позивачем по господарським взаємовідносинам з ТОВ "Аксоль-Плюс", ТОВ "ІНФРА-СЕРВІС АКВА" та ТОВ "Юджин-ЛТД", а також згідно договорів про надання послуг з ДП "Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" та ДУ "Дніпропетровський ОЛЦ ДСЕСУ" ВСП "Дніпродзержинський міський ВЛД".

26.07.2013 р. між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ "Аксоль-Плюс" (постачальник) укладено договір поставки № 2607/13, за умовами якого постачальник зобов'язується постачати покупцеві товар згідно видаткових та податкових накладних, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в зазначений у договорі термін. Пунктами 2, 3, 4 передбачено, що якість товару, що поставляється, повинна відповідати вимогам ГОСТів та ТУ; ціна постачальника на товар визначається у видаткових накладних, розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом 100% перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника; товар постачається на склад покупця на умовах DDP.

Фактичне виконання вказаних договорів підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, виписоками з банку, оборотно-сальдової відомостям.

01.10.2013 р. між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ "ІНФРА-СЕРВІС АКВА" (постачальник) укладено договір поставки № 0110/13, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується постачати покупцеві товар згідно видаткових та податкових накладних, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в зазначений у договорі термін.

Фактичне виконання вказаних договорів підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, виписоками з банку, оборотно-сальдової відомостями.

Судом встановлено, що 22.08.2013 р. ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ "Юджин-ЛТД" (продавець) усно укладено договір поставки товару.

Фактичне виконання вказаних договорів підтверджується податковою накладною, випискою з банку, рахунку-фактури, оборотно-сальдової відомості.

Також, для підтвердження якісних характеристик питної води, позивачем було укладено договори з ДП "Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" (договір на виконання робіт № 22-0/35381 від 20.11.2013 р.) та ДУ "Дніпропетровський ОЛЦ ДСЕСУ" ВСП "Дніпродзержинський міський ВЛД" (договір про надання послуг № 186/1 від 24.07.2013 р.) щодо здійснення лабораторного контролю, що підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, специфікаціями, рахунками, виписками з банку, актами надання послуг, висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 11.06.2013 р. № 05.03.02-04/50949 щодо води питної обробленої негазованої "ТВОЯ ВОДА" згідно з ТУ У 11.0-7-001:2012 терміном дії до 10.06.2015 р., відповідно до якого за результатами експерти вода питна "ТВОЯ ВОДА" за наданим заявником зразком відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України та паспортом № 3-183-13 (сертифікат відповідності) на бутлі полікарбонатні багаторазового використання для питної води, відповідно до якого за результатами проведення випробувань бутлі полікарбонатні відповідають вимогам ТУ У 25.2-1:2010.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи первинними документами спростовуються висновки Дніпродзержинської ОДПІ щодо завищення податкового кредиту позивачем за період з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р. на загальну суму 17409, 00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення - рішення № , суд зазначив, що оскільки позивачем не надано посадовим особам контролюючого органу первинних документів для проведення перевірки, то це тягне за собою накладення штрафу, отже податкове повідомлення-рішення є правомірним. В цій частині постанова суду першої інстанції не оскаржується.

Колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційної скарги, вважає, що висновки суду в частині задоволених позовних вимог зроблені на підставі всебічно досліджених доказів, обставинам справи дана правильна правова оцінка, а при прийнятті рішення вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операцій.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704.

Згідно п. 2.4 даного Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи від імені яких складений даний документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.16 даного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V ПК України.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу зазначених норм суд вбачає, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Проаналізувавши норми права, колегія суддів вважає, що підставою для включення сум за господарськими операціями до податкового кредиту є належним чином оформленні первинні бухгалтерські документи, які засвідчують зміст господарської операції, за умови реального вчинення дій по виконанню господарської операції.

До суду позивачем надані належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, які в повній мірі підтверджують законність формування позивачем спірного податкового кредиту з податку на додану вартість за перевіряємий період по фінансово-господарським операціям з контрагентами-постачальниками, тому суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що його сформовано з дотриманням Податкового кодексу України за реальними господарськими операціями.

Доводи апелянта про те, що надані позивачем в судовому засіданні первинні документи не повинні братися судом до уваги, оскільки вони не були надані під час проведення перевірки, не заслуговують на увагу, оскільки норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки. Не дає підстави для такого висновку і пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірки, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності. Адже наведена норма Кодексу лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, подання виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення перевірки.

Обов'язок суду оцінити відповідні доказ за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України є однією з гарантій установлення об'єктивної істини у справі та прийняття правильного рішення у відповідності з висновками статті 59 КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом в постанові від 08.04.2015 р. у справі № К/9991/39128/12.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції що спірне податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.01.2015 р. винесено безпідставно та є незаконним.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі № 804/4244/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко