Справа № 805/1750/15-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року справа №805/1750/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Васильєвої І.А.,

суддів Ханової Р.Ф., Жаботинської С.В.,

при секретарі судового засідання Корадо А.А.,

за участю представників позивача Ломакіної О.С., Кльоц О.В. (діють на підставі довіреностей),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у справі № 805/1750/15-а за позовом Приватного акціонерного товариства "Новотроїцьке рудоуправління" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.04.2015 року за № /1853/10/28-03-41,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2015 року Приватне акціонерне товариство "Новотроїцьке рудоуправління" (надалі - позивач, ПрАТ «Новотроїцьке рудоуправління») звернулось до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (надалі - відповідач, СДПІ) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів № /1853/10/28-03-41 від 08.04.2015 року (том 1, арк.. справи 11-13).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 08.04.2015року за №/1853/10/28-03-41, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 42896 грн. та нарахувано штрафні санкції в розмірі 10724 грн. (том 2, арк. справи 105-108).

Відповідач з постановою суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позивачу в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач вважає, що при винесенні даної постанови судом було неповно з'ясовано та не враховано всі обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги п.п.14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПК України; ст. 185, ст.. 187, ст.. 198, ст. 200, п.201.ст. 201 ПК України; п.201.4 ст. 201 ПК України; п.201.5 ст. 201 ПК України; п.201.6 ст. 201 ПК України, ст.. 203 ПК України та не враховано, що у разі невідображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит. Статус податкового документу - податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента. Апелянт наполягає на тому, що Податковий кодекс України встановлює прямий взаємозв'язок між податковим кредитом з ПДВ платника податку та податковими зобов'язаннями його контрагента у разі недекларування податкових зобов'язань - відсутнє право на податковий кредит. Отже, на думку апеллянта обов'язковими передумовами формування податкового кредиту є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобов'язань контрагентом, складання податкової накладної особою, що зареєстрована в установленому порядку як платник податку на додану вартість. Недотримання наведених вище положень свідчить про відсутність підстав для включення суми податку на додану вартість, що зазначена в податковій накладній, до складу податкового кредиту звітного періоду (том 2, арк.. справи 111-116).

В судове засідання представник апелянта на прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представники ПрАТ "Новотроїцьке рудоуправління" в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила на ступне.

Приватне акціонерне товариство "Новотроїцьке рудоуправління", зареєстроване у якості юридичної особи 17.07.2000 року Волноваською районною державною адміністрацією Донецької області, включено до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ 0011810), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 № 185466 (арк.. справи 33), перебуває на обліку податкового органу, відповідача у справі, є платником податку на додану вартість з 18 липня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом № 100332930 НБ № 196335 про реєстрацію платника податку на додану вартість, видане 21 квітня 2011 року (арк. справи 34).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств паливно-енергетичної та будівельної промисловостей Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів відповідно до п. 210.10 ст.. 210 Податкового кодексу України в порядку ст. 76 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних позивача щодо позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання, сумою податкового кредиту та сумою податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду за січень 2015 року.

Відповідно до п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 Податкового кодексу України, згідно з якою камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Перевіркою формування податкового кредиту за січень 2015 року встановлено, що відповідно до Додатку №5 та Реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 41 323,08грн. по податковим накладним, отриманим від ДП «Донецьказалізниця», проте, сума податкових зобов'язань з ПДВ ДП «Донецьказалізниця» за січень 2015 року становить 0 грн., оскільки податкову декларацію до контролюючого органу платником податків не надано. Також, перевіркою формування податкового кредиту за січень 2015 року встановлено, що відповідно до Додатку №5 та Реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 1 573,14 грн. по податковим накладним, отриманим від КП «Компанія «Вода Донбасу», проте, сума податкових зобов'язань з ПДВ КП «Компанія «Вода Донбасу» за січень 2015 року становить 0 грн., оскільки податкову декларацію до контролюючого органу платником податків не надано.

За результатами проведення камеральної перевірки відповідачем складено Акт № 89/23-03-41-00191810 від 20.03.2015 року, яким встановлено наступні порушення:

- п.198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 210 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит на суму ПДВ за січень 2015 року в розмірі 42 896 грн.;

- п. 200.1 ст. 200 Податкового кредиту України в результаті чого завищено суму податкового кредиту за січень 2015 року на суму податку на додану вартість 42 896грн., в результаті чого встановлено заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у січні 2015 року на суму 42 896 грн. (арк.. справи 15-23).

Відповідно до п.86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

На підставі Акту перевірки, податковим органом винесено спірне податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 08.04.2015року за № /1853/10/28-03-41, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 42 896 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 10 724 грн (том 1 арк. справи 14).

Пунктом 14.1.157. ст.14 ПКУ визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків платити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач, вважаючи його протиправним та таким що підлягає скасуванню звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість висновку податкового органу щодо завищено суми податкового кредиту за січень 2015 року на суму податку на додану вартість 42 896 грн., та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у січні 2015 року на суму 42 896 грн. по взаємовідносинам з КП «Компанія «Вода Донбасу» та ДП «Донецька залізниця», оскільки згідно наданих позивачем первинних бухгалтерських документів підтверджено фактичне здійснення господарських операцій, а тому, податкове повідомлення рішення від 08.04.2015 року за № /1853/10/28-03-41 винесено безпідставно та необґрунтовано, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

З висновками суду першої інстанції судова колегія погоджується та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що підставами для виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту є оплата товарів/послуг та отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:

ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної;

для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

З матеріалів справи вбачається, що між ПрАТ «Новотроїцьке рудоуправління» (надалі - Вантажовласник) та ДП «Донецька залізниця» (надалі - Залізниця) 02.12.2011 року укладено договір № 225 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, відповідно до якого позивач зобов'язується пред'являти залізниці у визначені місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються їм або прибувають на його адресу, а залізниця зобов'язується приймати до перевезення вантажі вантажовласника, для чого подавати під навантаження вагони (контейнери), згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів (том 1, арк.. справи 28-45).

Крім того, між ПрАТ «Новотроїцьке рудоуправління» (надалі - Замовник) та ДП «Донецька залізниця» (надалі - Виконавець) укладено також договір про надання послуг № Д/ТЧ-17-1409, відповідно до якого виконавець зобов'язується здійснити прийом теоретичних іспитів локомотивних бригад замовника силами структурного підрозділу виконавця - Локомотивного депо Волноваха ДП «Донецька залізниця», а замовник зобов'язується оплатити виконану роботу (том 1, арк.. справи 46-48).

Разом з тим, відповідно до договору № 132 від 03.03.2009 року, укладеного між ПрАТ «Новотроїцьке рудоуправління» (надалі - споживач) та ДП «Донецька залізниця (надалі - підприємство), позивачу надані послуги з користування місцевим телефонним зв'язком та послуги зв'язку (том 1, арк..справи 52-53).

Факт виконання сторонами умов вищезазначених правочинів підтверджується наданими позивачем наступними первинними документами: рахунки; зведений перелік наданих послуг залізницею за листопад 2014 року, грудень 2014 року; відомості плати за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу у листопаді 2014року, грудні 2014року, січні 2015року; відомість плати за користування вагонами у листопаді 2014 року, грудні 2014року, січні 2015 року; зведений перелік наданих послуг залізницею за січень 2015року; акти прийому-передачі виконаних робіт (том 1, арк.. справи 98-250, том 2, арк. справи 1-30).

Для формування податкового кредиту по вищевказаним операціям ДП "Донецька залізниця" було виписано позивачу податкові накладні, які були відображені позивачем в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за січень 2015року (т.1 арк.с. 54, 57, 60, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88).

Розрахунки між сторонами проводились в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями банку (т.1 арк.с. 55, 58, 61, 65, 69, 71, 74, 77, 80, 83, 86, 89).

Крім того, відповідно до договору № 122/284 від 18.12.2013 року, укладеного між ПрАТ «Новотроїцьке рудоуправління» та КП «Компанія вода Донбасу» позивачу були надані послуги по централізованому водопостачанню та водовідведенню на суму ПДВ 1573,14 грн. (том 2, арк.. справи 39-47).

Факт виконання сторонами умов договору підтверджується рахунками № 20115/1 від 08.01.2015 та № 20115/2 від 19.01.2015 року (арк.. справи 94-95).

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Крім того, відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо неможливо - безпосередньо після її завершення.

Перелічені вище документи є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Посилання апелянта на ту обставину, що ДП «Донецька залізниця» та КП «Компанія вода Донбасу», як контрагентами позивача не подано податкові декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року на загальну суму 42 896, 22 грн., що позбавляє позивача на включення вищезазначеної суми до складу податкового кредиту колегія суддів не приймає до уваги, оскільки діючим законодавством визначено, що в разі невиконання контрагентами покупця своїх обов'язків по сплаті податку на додану вартість до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку, в даному випадку позивача, права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на висновок Верховного суду України, викладений в постанові від 21.01.2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіб» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Луганська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, оскільки в цій справі йдеться про неналежним чином оформлену (підписану невідомою особою) податкову накладну та не може бути підставою для нарахування податкового кредиту при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги.

Висновки Верховного суду України, відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства, застосовуються у подібних правовідносинах і у разі застосування одних і тих самих норм матеріального права.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 р. у справі № 805/1750/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду судувід 08 червня 2015 р. у справі № 805/1750/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 10 серпня 2015 року.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Р.Ф. Ханова

С.В. Жаботинська