Справа № 822/2943/15
Суддя: Касап В.М.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2943/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ОСОБА_1 Україна" звернулося до суду з позовною заявою до Городоцької ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В1" Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області № від 06.05.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за наслідками документальної позапланової перевірки ТОВ "ОСОБА_1 Україна", правомірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленої до відшкодування на рахунок платника за грудень 2014 року, Городоцькою ОДПІ неправомірно, на думку позивача, винесене податкове повідомлення-рішення форми "В1" № від 06.05.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, з підстав викладених в позовній заяві просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, з підстав викладених в письмовому запереченні від 05.08.2015 року просив в задоволенні позовних вимог ТОВ "ОСОБА_1 Україна" відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд встановив, що позивач - ТОВ "ОСОБА_1 Україна", , зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У період з 18.03.2015 року по 26.03.2015 року посадовими особами контролюючого органу була проведена документальна позапланова перевірка ТОВ "ОСОБА_1 Україна", правомірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленої до відшкодування на рахунок платника за грудень 2014 року.

За результатами перевірки було складено акт №170/22/37484193 від 02.04.2015 року.

В ході перевірки виявлені та відображені в акті порушення позивачем вимог:

- абз. "а" п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено суму задекларованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року на суму 522494 грн.;

- абз. "б" п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 469500 грн.;

- п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в декларації з ПДВ за листопад 2014 року на суму 52994 грн.;

- п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження обсягу експортних операцій за листопад 2014 року на суму 1114719 грн.

Крім того, контролюючим органом зроблено висновок про те, що на дату складання акта неможливо підтвердити правомірність декларування суми бюджетного відшкодування грудня 2014 року в розмірі 45966 грн. внаслідок дослідження ланцюга постачання за листопад 2014 року по взаємовідносинах ТОВ "ОСОБА_1 Україна" з ТОВ "Заставки-Агро".

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми "В1" № від 06.05.2015 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 522494 грн. та донараховано штрафних санкцій у розмірі 261247 грн.

Вищевказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалося позивачем в адміністративному порядку, однак в задоволенні скарг було відмовлено, а податкове повідомлення-рішення залишене без змін.

Як вбачається з акта перевірки №170/22/37484193 від 02.04.2015 року, заперечень на адміністративний позов та пояснень, які були надані представником Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції у судовому засіданні, висновок щодо порушення позивачем вказаних положень податкового законодавства ґрунтується на твердженні про не підтвердження правомірності декларування позивачем бюджетного відшкодування ПДВ у грудні 2014 року на суму 522494 грн., в результаті завищення у листопаді податкового кредиту на суму 52994 грн., в результаті коригування податкового зобов'язання на суму 469500 грн. Стверджує, що позивачем до податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року (вх. № від 22.12.2014 року) надано додаток 8 "заяву про відмову постачальника надати податкову накладну / порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних". Відповідно до поданої заяви податкові накладні №124/2 від 08.11.2014 року на суму ПДВ 26925,58 грн. та №125/2 від 09.11.2014 року на суму ПДВ 26068,75 грн. оформлені СГ ПП "Мричко" в порушення вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України, а саме електронний цифровий підпис податкової особи в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не відповідає підпису на паперовій податковій накладній. Вказує, що ТОВ "ОСОБА_1 Україна" до Городоцької ОДПІ надано копію платіжного доручення №687 від 10.11.2014 року про проведення СГ ПП "Мричко" оплати в сумі 317966 грн., в тому числі ПДВ 52994 грн. На думку представника відповідача даний платіжний документ не засвідчує факт оплати продукції по даті виписки податкових накладних від 08.11.2014 року та 09.11.2014 року., а видаткові накладні, що підтверджують факти поставки СГ ПП "Мричко" продукції зазначеними датами до заяви не надані.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Тобто, вказана норма ПК України не зобов'язує платника податку додавати до заяви всі документи, складені за результатами проведених операцій, а визначає можливість надання або копій документів, які засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням товарів/послуг, або копій первинних документів, що підтверджують факт отримання товарів.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення ( ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" від 16 липня 1999 року № 996-XIV, далі - Закон №996-XIV).

Окрім цього, згідно пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, податкові накладні відносяться до категорії первинних документів в розумінні Закону №996-XIV, при цьому вони являються документами, які засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням товарів/послуг, а тому являються документами, що відповідають вимогам абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Судом встановлено, що в листопаді 2014 року ТОВ "ОСОБА_1 Україна" здійснювало фінансово-господарські взаємовідносини з СГ ПП "Мричко", що підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, а саме: договором купівлі-продажу №71/09/2013 від 27.09.2013 року; видатковими накладними: №107 від 07.11.2014 року, №108 від 08.11.2014 року, №109 від 09.11.2014 року; податковими накладними: №122/2 від 06.11.2014 року, №124/2 від 08.11.2014 року, №125/2 від 09.11.2014 року; платіжними дорученнями: №673 від 06.11.2014 року та №687 від 10.11.2014 року.

При цьому позивач отримавши податку накладну, яка була виписані з порушенням вимог ПК України, подав разом із податковою декларацією з ПДВ за листопад 2014 року заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних), у зв'язку з тим, що підпис особи, яка підписала податкову накладну в паперовому вигляді не відповідає підпису посадової особи, вказаної у графі 8 ОСОБА_1 з ЄРПН. Також, разом із супровідним листом позивачем було подано до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції платіжні доручення №673 від 06.11.2014 року та №687 від 10.11.2014 року.

Щодо твердження представника відповідача про відсутність видаткових накладних, що підтверджують факти поставки СГ ПП "Мричко", як на порушення позивачем податкового законодавства, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов'язкового подання платником податків до заяви про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) за Додатком 8 видаткових накладних.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені положення норм ПК України, суд приходить до висновку про правомірність формування позивачем податкової звітності з ПДВ за результатами господарських взаємовідносин із вказаним контрагентом, оскільки вони підтверджуються належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які містяться в матеріалах справи та надавалися представникам відповідача при проведенні перевірки та подачі заперечення та скарг.

Таким чином, прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст.ст. 11, 71, 86 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А суд, згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 7 - 12, 17, 18, 70, 71, 86, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В1" Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області № від 06.05.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17 серпня 2015 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя