Справа № 2-а-4149/10
Суддя: Бурко Р. В.
Дата ухвалення: 2010-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4149/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Бурко Р.В.

при секретарі Кац І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС м. Кіровограда ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 096297 від 06.02.2010 року винесеної інспектором ДПС взводу ДПС м. Кіровограда ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що 06 лютого 2010 року мною на місці зупинення, було отримано протокол про адміністративне правопорушення серії ВА № 102058 від 06 лютого 2010 року та постанову інспектора ДПС взводу ДПС міста Кіровограда ОСОБА_2, в справі про адміністративне правопорушення серії В А № 096297 від 06 лютого 2010 року про те, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 06 лютого 2010 року о 10 год. 50 хв. в м. Кіровограді керуючи транспортним засобом З АЗ 1 10267 д/н НОМЕР_1 по вулиці Карла Маркса повертаючи ліворуч на вулицю Преображенську не пропустив транспортний засіб БАЗ синього кольору, який повертав праворуч на вулицю Преображенську, чим порушив вимоги пункту 16.6 ПДР України. Тобто з позиції відповідача скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 450 гривень.

Відповідно до ст.ст. 287-289 КУпАП має право оскаржити до суду постанову органів державної влади та посадових осіб, до яких належать і органи ДАІ та їх посадові особи.

Зазначена постанова підлягає скасуванню, оскільки правопорушення не скоював. Не згоден з обставинами зазначеними інспектором в протоколі. Так, рухався по вул. К. Маркса в напрямку вулиці Преображенської. Перед перехрестям вулиць ОСОБА_3 та Преображенської зупинився на забороняючий сигнал світлофора, при цьому увімкнувши поворот ліворуч. На дозволяючий сигнал світлофору виїхав на перехрестя з метою здійснити маневр, а саме повернути ліворуч, однак в цей час по зустрічній смузі інший автомобіль (БАЗ синього кольору) мав намір здійснити поворот праворуч, тому зупинився на перехресті з метою надати дорогу зазначеному автомобілю, однак через погані дорожні умови, а саме ожеледицю, автомобіль (БАЗ синього кольору), не зміг закінчити запланований маневр, оскільки він просто не міг зрушити з місця, таким чином на перехрестя він не виїхав. В даній ситуації керурвався п. 16.6 Правил дорожнього руху, який передбачає, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Однак, в той час коли надавав дорогу повертаючому праворуч транспортному засобу, змінились сигнали світлофора і почали рух інші транспортні засоби, тому змушений був закінчити маневр, який розпочав, а саме повернути ліворуч і звільнити перехрестя для руху інших транспортних засобів, з метою уникнення небезпечної та аварійної ситуації, та у відповідності з п. 16.8 ПДР, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Отже, в даній ситуації я діяв правомірно, більше того це був єдиний відповідаючий вимогам ПДР вихід в даній ситуації, тому застосвання відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 грн. є безпідставним і неправомірним.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, матеріали справи та оцінивши їх в сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що інспектори ДПС при нагляді за дорожнім рухом в той час користувались Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111

Так інспектором в межах наданих йому повноважень та в виконання вимог НАКАЗУ Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111, Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року N 77, ЗУ Про міліцію було виявлено вказане порушення та на виконання завдання і функцій покладених на нього, застосовано в установленому порядку передбачені законодавством заходи впливу до порушника ПДР, а саме: складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді 450.00 грн., штрафу.

Згідно ст. 26 Закону України "Про міліцію", контроль за діяльністю міліції здійснюють Кабінет Міністрів України, Міністр внутрішніх справ України і в межах своєї компетенції ради.

Статтею 27 цього Закону визначено, що нагляд за додержанням законності у діяльності міліції здійснюють Генеральний прокурор України і підлеглі йому прокурори.

Виходячи з наведених норм права, правопорушник не є особою, уповноваженою контролювати допуск співробітників ДПС до використання спеціальних засобів, та перевірки документів.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. Позивач свої твердження нічим не довів, не виклав фактів, які б підтверджували допущення порушень з боку інспектора ДПС при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушенн.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Однак суд всіх зазначених обставин при винесенні даного рішення не враховує оскільки позивач пропустив десятиденний строк наданий для оскарження постанови і суд не знаходить підстав для поновлення цього строку.

Між тим, статтею 99 КАС України встановлений річний строк для звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як убачається з матеріалів справи, спірна Постанова була винесена 06.02.2010 року, а адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 096297 від 06.02.2010 року, був поданий 01.03.2010 року.

Таким чином, позивачем був пропущений встановлений статтею 289 КУпАП строк для оскарження спірної Постанови серії ВА № 096297 від 06.02.2010 до суду.

Письмове клопотання з проханням відновити строк для оскарження Постанови, позивач не надавав.

Згідно з положеннями статті 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за неможливе визнати причину пропущення позивачем строку звернення до суду поважною, тому у задоволенні даного адміністративного позову повинно бути відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 287, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 11, 14, 71, 72, 100, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постанову ВА № 096297 від 06.02.2010 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, залишити без змін.

На постанову суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4