Справа № 803/1744/15
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року Справа № 803/1744/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

за участю представника позивача Понедільника І.А.,

представника відповідача Мельника С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фавор ОІЛ» до Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.05.2015 року №000400310 та від 17.06.2015 року №000490310,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фавор ОІЛ» (далі - позивач, ТзОВ «Фавор ОІЛ») звернулося в суд з адміністративним позовом до Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.05.2015 року №000400310 та від 17.06.2015 року №000490310.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 14.05.2015 року №000400310 та від 17.06.2015 року №000490310, оскільки виявлені в актах перевірки порушення не відповідають фактичним обставинам справи. Так, у січні 2015 року ТзОВ ВТФ «Авіас» відповідно до договору поставки від 30.06.2014 року № 14418 було придбано у ТзОВ «Фавор ОІЛ» паливно-мастильні матеріали для подальшої реалізації кінцевим споживачам. В результаті чого ТзОВ ВТФ «Авіас» було включено вартість нафтопродуктів, придбаних згідно умов вищезазначеного договору, до декларації акцизного податку за січень 2015 року, на яку було нараховано та сплачено акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а тому вважає, що нарахування контролюючим органом акцизного податку на вартість нафтопродуктів згідно договору від 30.06.2014 року № 14418 протиправним, так як призведе до подвійного оподаткування, а тому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.05.2015 року №000400310 та від 17.06.2015 року №000490310.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав, наведених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

У письмових запереченнях та у судовому засіданні представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки. Зокрема, перевіркою встановлено, що ТзОВ «Фавор ОІЛ» у додатку №6 до декларації з акцизного податку за січень 2015 року відображено факт реалізації товарів для комерційного використання, однак дана сума не включена до об'єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого позивачем занижено податкове зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам. Крім того, відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через колонки кінцевому споживачу незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2015 року головним державним ревізором-інспектором Любомльського відділення Ковельської ОДПІ Панасюком С.А. проведено камеральну перевірку податкової звітності з акцизного податку за січень 2015 року ТзОВ «Фавор ОІЛ».

За результатами перевірки складено акт від 24.03.2015 року №39/22.5/38339511, яким встановлено порушення вимог ст. 213, ст. 214, п.п.215.3.4 ст. 215, ст. 216 Податкового кодексу України та наказу Міністерства Фінансів України від 23.01.2015 року № 14 «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» ТзОВ «Фавор ОІЛ», що призвело до заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року в сумі 980 грн. (а.с.12-13).

Не погоджуючись із висновками акту від 24.03.2015 року №39/22.5/38339511, позивач подав заперечення від 03.04.2015 року № 75 на акт до Луцької ОДПІ. Листом від 08.04.2015 року № 5535/10/21.1 Луцька ОДПІ повідомила позивача про те, що для об'єктивного розгляду вищевказаного заперечення прийнято рішення щодо проведення документальної позапланової перевірки (а.с. 14-15).

З 10.04.2015 року по 21.04.2015 року посадовою особою Луцької ОДПІ на підставі направлення від 10.04.2015 року № 000896, згідно з п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Луцької ОДПІ від 10.04.2015 року № 782 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Фавор ОІЛ» з питань, що становлять предмет заперечення згідно актів камеральних перевірок від 24.03.2015 року № 202/22.5/38339511, від 24.03.2015 № 191/11-3/38339511, від 24.03.2015 року №972/22.1/38339511, від 24.03.2015 року №166/15.02/38339511, від 24.03.2015 року № 27/15/38339511, від 24.03.2015 року № 39/22.5/38339511, від 24.03.2015 року № 194/15-38339511 за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, за результатами якої складено акт від 28.04.2015 року № 1630/22-05/38339511 (а.с. 8-11).

Відповідно до висновків акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення підприємством вимог ст. 213, ст. 214, п.п.215.3.4 ст. 215, ст. 216, п.198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України та наказу Міністерства Фінансів України від 23.01.2015 року № 14 «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку», в результаті чого занижено акцизний податок, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року в сумі 21267 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки Любомльським відділенням Ковельської ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.05.2015 року № 000400310, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 1241,25 грн., у тому числі за основним платежем на 993 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 248,25 грн. (а.с.7).

Не погоджуючись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу від 02.06.2015 року № 96 до Головного управління ДФС у Волинській області. Рішенням від 08.06.2015 року № 3897/10/03-2010-03-06 Головне управління ДФС у Волинській області податкове повідомлення-рішення від 14.05.2015 року № 000400310 про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 1241,25 залишило без змін, а скаргу - без задоволення, а також збільшило грошове зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 248,25 грн.(а.с. 16-20).

17.06.2015 року Любомльським відділенням Ковельської ОДПІ на підставі рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 08.06.2015 року № 3897/10/03-2010-03-06 та акту перевірки від 28.04.2015 року № 1630/22-05/38339511 винесено податкове повідомлення-рішення № 000490310 про збільшення суми грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за штрафними (фінансовими) санкціями на 248,25 грн. (а.с. 21).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктом оподаткування є операції, зокрема, з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 №130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Відповідно до статуту ТзОВ «Фавор ОІЛ», затвердженого рішенням Загальних зборів Учасників ТзОВ «Фавор ОІЛ» протокол від 28.11.2014 року № 28/11-1, основними видами діяльності товариства, зокрема, є: роздрібна торгівля пальним та оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктам (а.с. 47-52).

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №14, Додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 "Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)" вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

З аналізу наведеного вбачається, що законодавцем окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Судом встановлено, що 23.02.2015 року ТзОВ «Фавор ОІЛ» подало до Любомльського відділення Ковельської ОДПІ декларацію акцизного податку за січень 2015 року, зазначивши місцезнаходження пункту продажу товарів - с. Старовойтове, вул. Прикордонників, 8. В додатку 6 до декларації акцизного податку за січень 2015 року позивач зазначив: графа 3 - вартість підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі, в тому числі у мережі громадського харчування у сумі 995 371,86 грн.; графа 4 - в тому числі від реалізації товарів для комерційного використання у сумі 19 627,41 грн.; графа 5 - вартість підакцизних товарів до оподаткування у сумі 975 744,45 грн., графа 7 - сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, 48 788 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2014 року між ТзОВ «Фавор ОІЛ» (далі - постачальник) та ТзОВ ВТФ «Авіас» (далі - покупець) укладено договір поставки № П-14418, предметом якого є: постачальник на умовах, викладених в розділах цього Договору, зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (бензини, дизельне паливо і газ), надалі іменовані «товар», в кількості і за ціною, передбаченими у додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору(а.с. 25-27).

Умовами даного договору передбачено наступне: товар за цим договором поставляється щоденно і безперервно на умовах EXW АЗС. Перелік АЗС постачальника зазначений в додатку № 1 до цього договору; поставка товару оформляється актами прийому-передачі ПММ за формою, передбаченою у додатку № 3 до цього договору щомісячно, не пізніше останнього дня звітного місяця; товар поставляється (видається) відповідно з Додатком № 4 по довірчим документам покупця: паливним карткам; скретч-карткам.

На підтвердження виконання умов цього договору за січень 2015 року позивач надав акт прийому-передачі товару від 19.01.2015 року (додаток № 3 до договору по скретч-карткам) на загальну суму 209 062,30 грн., акт прийому-передачі товару від 19.01.2015 року (додаток № 3 до договору по паливним карткам) на загальну суму 84 528,48 грн., податкові накладні від 19.01.2015 року № 19002 на суму 209 062,30 грн. та № 19003 на суму 84 528,48 грн. (а.с. 53-56).

З листа ТзОВ ВТФ «Авіас» від 17.07.2015 року № 457, адресованого позивачу, вбачається, що паливно-мастильні матеріали, придбані у ТзОВ «Фавор ОІЛ» за договором поставки від 30.06.2014 року № 14418, в подальшому реалізовуються споживачам. Так, вартість нафтопродуктів, отриманих від ТзОВ «Фавор ОІЛ» протягом січня 2015 року, що в подальшому реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України, ТзОВ ВТФ «Авіас» включено до декларації акцизного податку за січень 2015 року, на яку нарахований та сплачений акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (а.с. 29). На підтвердження чого, ТзОВ ВТФ «Авіас» було подано декларації акцизного податку за січень 2015 року, з яких вбачається (додатки 6 до декларацій акцизного податку за січень 2015 року), що останнім відображено: в графах 3 - вартість підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі, в тому числі у мережі громадського харчування, у загальній сумі 4 068 338,40 грн.; в графах 4 - в тому числі від реалізації товарів для комерційного використання у загальній сумі 3 923 354,92 грн.; в графах 5 - вартість підакцизних товарів до оподаткування у загальній сумі 144 983,48, в графах 7 - сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, у загальній сумі 7 249 грн. (а.с.29-35).

З вищенаведеного слідує, що ТзОВ «Фавор ОІЛ» при реалізації паливно-мастильних матеріалів згідно договору поставки від 30.06.2014 року № 14418 було здійснено не роздрібну торгівлю нафтопродуктами, як зазначає відповідач, а оптову торгівлю, оскільки зазначені паливно-мастильні матеріали в подальшому ТзОВ ВТФ «Авіас» реалізовуються кінцевому споживачу.

Крім того, порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Пунктом 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відтак, з наведеного випливає, що відпуск нафтопродуктів таким способом як по довірчим документам - паливним карткам, так і скретч-карткам не підпадає під регулювання нормами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Інструкції №281.

Посилання відповідача на те, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, суд не бере до уваги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

З аналізу наведеного вбачається, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє права останнього здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Також суд зазначає, що контролюючим органом при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Фавор ОІЛ» було взято до уваги лише розрахунок податкових зобов'язань з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6 до декларації акцизного податку за січень 2015 року) та періодичні звіти по РРО, однак інших первинних бухгалтерських документів, які підтверджували б факт реалізації паливно-мастильних матеріалів для комерційного використання чи через роздрібну торгівлю для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві, відповідачем не було досліджено, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог статей 213-216 ПК України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 14.05.2015 року №000400310 та від 17.06.2015 року №000490310.

Враховуючи зазначене та з огляду на те, що відповідачем невірно надано правову оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи наведене, з Державного бюджету України підлягає до стягнення на користь позивача 182,70 грн. судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову згідно платіжного доручення від 21.07.2015 року № 208.

Керуючись статтями 11, 17, 94, частинами третьою, сьомою статті 160, статтями 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 14.05.2015 року №000400310 та від 17.06.2015 року №000490310.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фавор ОІЛ» (43020, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, будинок 13А, ідентифікаційний код 38339511) судові витрати у розмірі 182 грн.( сто вісімдесят дві грн.) 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 14 серпня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий О.А. Лозовський