Справа № 330/1225/15-а
Суддя: Гусарова В. В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

iменем України

2-а/330/26/2015

Справа № 330/1225/15-а

"19" серпня 2015 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі :

головуючого судді Гусаровой В.В. при секретарі Саркісовой І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кирилівської селищної ради Якимівського р-ну Запорізької області про визнання противоправними дій субєкта владних повноважень

встановив:

17.07.2015 р. до Якимівського районного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до Кирилівської селищної ради Якимівського р-ну Запорізької області про визнання противоправними дій субєкта владних повноважень В позові позивач вказав, що 14.07.2015г. позивач направив на адресу електронної пошти Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області (далі - відповідач) запит, в якому просив надати йому інформацію про господарську діяльність бази відпочинку «Івушка», розташованої за адресою вул. Коса Федотова, №96, смт. Кирилівка, Запорізької області .

16.07.2015г. за № 672 відповідач направив на адресу електронної пошти позивача відповідь , в якому йому було відмовлено в наданні запитуваної інформації.

Згідно відповіді відповідача від 16.07.2015г.: «Кірілівською селищною радою не отримувалася заяви на надання дозволу на експлуатацію об'єктів, в тому числі від ПП ОСОБА_2В; не підходило жодного нормативно-правового акту з охорони праці, екологічних, санітарних правил, іншіх вимог законодавства. Приватний підприємець ОСОБА_2 не е суб'єктом чи структурним підрозділом селищної ради. Відповідно до цього надати Вам запитуємо інформацію не маємо можливості ».

Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до повноважень селищних рад належить здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах.

Згідно з рішенням Якимівського районного суду від 21.01.2011г. у справі №2-22 / 2011, капітальні будівлі і тимчасові споруди, розташовані на території бази відпочинку, були відчужені на користь фізичної особи-підприємця.

Згідно з рішенням Кирилівської селищної ради №7 від 22.05.2012г., з Якимівський орендним підприємством ВОЖКГ та ПО був достроково розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1,1729 га. (на якому розташована база відпочинку) і переукладено зазначений договір оренди ділянки з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 строком на 49 років.

Згідно ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», база відпочинку входить до переліку об'єктів, на який видається документ дозвільного характеру - земельна ділянка, споруда, будівля, приміщення, устаткування, обладнання та механізми, що вводяться в експлуатацію або проектуються, господарська діяльність певного виду, робота та послуга, а також документи, які використовуються суб'єктом господарювання у процесі проходження погоджувальної (дозвільної) процедури (проектна документація на будівництво об'єктів, землевпорядна документація, містобудівна документація,гірничий відвід).

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», суб'єкт господарювання має право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі подання декларації - документа, яким суб'єкт господарювання повідомляє державного адміністратора або представника відповідного дозвільного органу про відповідність своєї матеріально-технічної бази вимогам законодавства.

Згідно з ч. 8 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», підставами для переоформлення документа дозвільного характеру є: зміна найменування суб'єкта господарювання - юридичної особи або прізвища, імені, по батькові фізичної особи - підприємця; зміна місцезнаходження суб'єкта господарювання.

Позивач припускає, що фізична особа-підприємець, на користь якого рішенням суду були відчужені капітальні будівлі та тимчасові споруди, розташовані на території бази відпочинку, переоформив документи дозвільного характеру.

Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний володіти запитуваної їм інформацією про господарську діяльність бази відпочинку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Позивач вважає, що запитувана ним інформація про господарську діяльність бази відпочинку, а так само інформацію про наявність у власника бази відпочинку документів дозвільного характеру, може надати відповідач на вимогу суду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. При цьому публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання хвилювань або злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає над суспільним інтересом в її отриманні.

Згідно з ч. 1 ст. 22, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті б цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатило передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Зазначений перелік підстав для відмови в задоволенні є вичерпним.

Частиною 4 ст. 22 Закону передбачено право розпорядника інформації в певних Законом випадках відмовити в задоволенні запиту. При цьому у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено мотивовану підставу відмови і порядок оскарження відмови.

У своїй відповіді від 16.07.2015г. відповідач, за думкою позивача, не надав мотивовану підставу відмови в наданні запитуваної їм інформації про господарську діяльність бази відпочинку, а так само не вказав порядок оскарження відмови.

Позивач вважає, що в результаті протиправної бездіяльності відповідача в частині невиконання ним обов'язків, покладених на нього ч. 4 ст. 22 Закону, було порушено його законне право на вказівку у відмові в задоволенні запиту підстав відмови та порядку оскарження відмови інформацію мотивованого обґрунтування відмови та порядку оскарження відмови.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

В порушення зазначених вимог Закону, відповідач, встановивши, що він не володіє запитуваною інформацією, але йому за статусом має бути відомо, хто володіє запитуваною інформацією, не направив його запит належному розпоряднику.

Позивач вважає, що в результаті протиправної бездіяльності відповідача в частині невиконання ним обов'язків, покладених на нього ч. 3 ст. 22 Закону, що визначають його повноваження у напрямку мого запиту належному розпоряднику, "було порушено його законне право на розгляд його запиту на інформацію належним розпорядником.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону, рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені в суді. Запитувач має право оскаржити відмову в задоволенні запиту на інформацію, а так само інші рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації, які порушили законні права та інтереси запитувача.

Згідно ч. 3 статті 23 Закону, оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - НАС України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17. КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

У позові позивач просив Визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиконання ним обов'язків, покладених на нього ч. 4 ст. 22 Закону, ( необхідність вказувати підстави відмови в задоволенні запиту щодо надання інформації та порядку оскарження відмови) та визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиконання ним

обов'язків, покладених на нього ч. 3 ст. 22 Закону, що визначають його повноваження по

напрямку запиту належному розпоряднику, в результаті чого було

порушено законне право позивача на розгляд його запиту на інформацію

належним розпорядником та стягнути з відповідача судові витрати.

Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі :

-запит позивача до відповідача ( а.с.4)

-відповідь відповідача на адресу позивача ( а.с.5)

-рішення Кирилівської селищної ради № 7 від 22.05.2015 р. ( а.с.6)

-- договір оренди земельної ділянки ( а.с.7-8)

-запит позивача до Якимівської райдержадміністрації ( а.с.12)

-запит позивача до Якимівської районної ради ( а.с.13)

-відповідь Якимівської райдержадміністрації на адресу позивача ( а.с.14)

- відповідь Якимівської районної ради на адресу позивача ( а.с.15)

-відповідь прокуратури Якимівського р-ну на адресу позивача ( а.с.20-21)

-постанова Якимівського районного суду Запорізької області від 18.09.2014 р. ( а.с.22-23)

Таким чином, судом було встановлено:

14.07.2015г. позивач направив на адресу електронної пошти Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області (далі - відповідач) запит, в якому просив надати йому інформацію про господарську діяльність бази відпочинку «Івушка», розташованої за адресою вул. Коса Федотова, №96, смт. Кирилівка, Запорізької області . щодо господарської діяльності ПП Салтан за 2014 р.

16.07.2015г. за № 672 відповідач направив на адресу електронної пошти позивача відповідь, в якій йому було відмовлено в наданні запитуваної інформації.

Згідно відповіді відповідача від 16.07.2015г.: «Кірілівською селищною радою не отримувалася заяви на надання дозволу на експлуатацію об'єктів, в тому числі від ПП ОСОБА_2В; не підходило жодного нормативно-правового акту з охорони праці, екологічних, санітарних правил, іншіх вимог законодавства. Приватний підприємець ОСОБА_2 не е суб'єктом чи структурним підрозділом селищної ради. Відповідно до цього надати Вам запитуємо інформацію не маємо можливості ».

У позові позивач посилався на те, що відповідач, згідно діючого законодавства, повинен надавати ПП Салтан документи дозвільного характеру, а тому повинен був володіти інформацією, що була запитана.

У відповідності до ст. 1 п.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільні органи … органи місцевого самоврядування. ( відповідач по справі дійсно відноситься до органів місцевого самоврядування).. Відповідно до положень цієїж статті - обєкт , на який видається документ дозвільного характеру природні ресурси, земельна ділянка,грунтовий покрив земельних ділянок, споруда,будівля, приміщення,устаткування, обладнання та механізм, що вводяться в експлуатацію або проектуються, окрема операція,господарська діяльність певного виду, робота та послуга.. ( тобто у випадку зміни власника бази відпочинку, відповідно до діючого законодавства, ніякі дозвільні документи щодо господарчої діяльності власника бази відпочинку відповідач не видає, так як законодавством не передбачено на теперішній час видача відповідачем документів дозвільного характеру щодо надання послуг по відпочинку.)

У позові позивач посилається на повноваження відповідача у відповідності до ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» здійснювати контроль, відповідно до законодавства, за технічним станом, використанням та утриманням обєктів нерухомого майна усіх форм власності… Позивач вважає, що враховуючи вказані повноваження відповідача, він володів інформацією, яка була запитана. Однак, відповідно до ст. 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 р. « № 719-VII від 16.01.2014 р. встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами здійснювались протягом червня грудня 2014 р. виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

У своїй відповіді відповідач зазначив, що ПП Салтан з відповідною заявою до відповідача не звертався.

На цих підставах суд робить висновок про те, що відповідач як розпорядник інформації не володів і не зобов'язаний був відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит і підставі відмови в наданні інформації у відповіді Кирилівської селищної ради були зазначені.

Однак, у своїй відповіді уповноважена особа Кирилівської селищної ради порушила вимоги ч. 4 ст. 22 Закону «Про доступ до публічної інформації » та не зазначила , порядок оскарження відмови.

Крім того, уповноважена особа Кирилівської селищної ради порушила вимоги ч. 3 ст. 22 Закону «Про доступ до публічної інформації » ( враховуючи, що Кирилівська селищна рада укладала договір оренди з ПП Салтан на земельну ділянку та відповідачу був відомий належний розпорядник інформації) та не направила запит належному розпоряднику, в результаті чого було

порушено законне право позивача на розгляд його запиту на інформацію

належним розпорядником

На цих підставах, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" , ст. 22-23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. ст. 9-12, ст. 71 ст.ст. 99,100, 159-163 КАС України, суд

Постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кирилівської селищної ради Якимівського р-ну Запорізької області про визнання противоправними дій субєкта владних повноважень - задовольнити частково.

Визнати противоправною бездіяльність уповноваженої особи Кирилівської селищної ради Якимівського р-ну Запорізької області в частині невиконання нею обов'язків, покладених на неї ч. 4 ст. 22 Закону «Про доступ до публічної інформації» щодо необхідності вказувати порядок оскарження відмови при наданні відповіді на запит ОСОБА_1 за вих. № 672 від 16.07.2015 р.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Кирилівської селищної ради Якимівського р-ну Запорізької області в частині невиконання нею

обов'язків, покладених на нього ч. 3 ст. 22 Закону «Про доступ до публічної інформації», що визначають його повноваження по

напрямку запиту належному розпоряднику та зобовязати уповноважену особу Кирилівської селищної ради направити запит щодо надання інформації, який надійшов від ОСОБА_1 щодо роботи бази відпопочинку «Івушка» від 14.07.2015 р. належному розпоряднику інформації - ФОП ОСОБА_2, що зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1. Металургів б. 23 кв.7 .

Стягнути з Кирилівської селищної ради Якимівського р-ну Запорізької області ( юридична адреса смт. Кирилівка Якимівського р-ну Запорізької області вул.Калініна б. 67, індекс 72563 на користьНіколаєнко ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився с.Сарканд Саркандького р-ну Талди-Курганської області, код Ю зареєстрований за адресою вул..Леніна б. 123 кв.33 судовий збір у розмірі 73,08 гр. та витрати, повязан з розглядом справи у розмірі 96 гр, а всього 169 гр. 08 коп.

В інших вимогах відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :