Справа № 2-а-66-10
Суддя: Корман О. В.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-66-10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Кормана О.В.

при секретарі Приходченко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Умані справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділення ДАІ Голосіївського району м.Києва, інспектора ДПС ВДАІ Голосіївського району м.Києва Клименка ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування рішення від 19.11.2009 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду з позовом до відділення ДАІ Голосіївського району м.Києва, інспектора ДПС ВДАІ Голосіївського району м.Києва Клименка ОСОБА_2, у якому зазначив, що 19.11.2009 року ІДПС ВДАІ Голосіївського району м.Києва прапорщиком міліції ОСОБА_3 було складено протокол про порушення позивачем правил дорожнього руху. На час складення протоколу позивач свою вину в скоєнні правопорушення не визнав, про що написав пояснення в протоколі. Проте, ІДПС ВДАІ Голосіївського району м.Києва ОСОБА_3 копію протоколу позивачу не вручив, зіславшись на те, що позивач отримає її по пошті. 1 грудня 2009 року по пошті позивач отримав копію постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АА №118566 від 19.11.2009 року. З даної постанови позивачу стало відомо про те, що 19.11.2009 року близько 13.20 на пл.Либідській м.Києва він керував автобусом Богдан днз 07456 КА по маршруту 172 і здійснив зупинку в другому ряду для посадки та висадки пасажирів, чим порушив вимоги п.15.1 ПДР України. Вважає, що постанова винесена незаконно та необєктивно. Просить визнати дії інспектора ДПС ВДАІ Голосіївського району м.Києва ОСОБА_3 неправомірними, а постанову серії АА №118566 від 19.11.2009 року скасувати. При цьому просить поновити строк звернення до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснивши, що 19.11.2009 року він керував маршрутним транспортним засобом, і коли підїхав до зупинки для висадки та посадки пасажирів, яка розташована на площі Либідській в м.Києві, то виявив, що зупинка зайнята іншими автобусами. Тому, він був змушений зупинитись якнайправіше на вільній проїжджій частині біля автобусів, щоб забезпечити можливість пасажирам вийти з автобусу, а також не заважати іншим транспортним засобам рухатись на проїжджій частині. Проїжджа частина в тому місці має чотири смуги для руху в одному напрямку, тому перешкод для інших учасників руху його мікроавтобус не створював. Однак, його зупинив працівник ДАІ і зазначив, що позивач порушив вимоги ПДР, так як зупинився у другій смузі для руху, а не на зупинці. Доводи позивача про те, що зупинка була зайнята і він зупинився вимушено найближче до вільного краю проїжджої частини, працівник ДАІ не слухав і склав протокол про адміністративне правопорушення. Також інспектор ДАІ зазначив, що водію потрібно було зробити ще один круг, поки не звільниться місце для зупинки. Коли позивач розписався у протоколі, інспектор ДАІ копію такого протоколу позивачу не вручив. Також не повідомив, коли буде розглядатись справа і не вручив одразу копію постанови про притягнення позивача до відповідальності.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 1 Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою. Статтею 3 визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави. Згідно ст. 21 Конституції права та свободи людини є невідчужуваними і непорушеними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В ч. 2 ст. 71 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Постановою серії АА №118566 інспектора ДПС ВДАІ Голосіївського району міста Києва Клименка ОСОБА_2 від 19 листопада 2009 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1212 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно описової частини постанови ОСОБА_1 19.11.2009 року о 13 годині 20 хвилин на площі Либідській м.Київ, керував автобусом Богдан д.н. 07456КА по маршруту №172, здійснив зупинку в другому ряду для посадки та висадки пасажирів, чим порушив п.15.1 ПДР.

Вказана постанова винесена з порушенням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такого інспектором зроблено не було.

У відповідності до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначив позивач у своєму поясненні, яке зафіксоване у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №186756 від 19.11.2009 року, зупинка для висадки пасажирів була заставлена автобусами під загрузкою. Вказана обставина не була перевірена особою, що виносила оскаржувану постанову, не врахована при винесенні рішення.

Позивач у судовому засіданні також вказав, що він вимушений був зробити зупинку для висадки та посадки пасажирів ближче до вільного правого краю проїжджої частини дороги, так як передбачене для зупинки місце було зайняте. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані.

Суд вважає, що в даному випадку позивач здійснив вимушену зупинку і діяв відповідно з вимогами п.п.15.2, 15.14 ПДР України, зупинився біля вільного краю проїзної частини, своєю зупинкою не створюючи перешкод для інших учасників руху. Відповідачем не надано суду доказів, що позивач дійсно здійснив зупинку навмисно та умисно порушив вимоги п.15.1 Правил дорожнього руху. Відповідно ч.2 ст.71КАС України в адміністративних справах про правомірність рішень, дій суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, тому суд вважає, що в даному випадку позивач не порушив Правил дорожнього руху України, а діяв відповідно з вимогами ПДР, і підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення та накладення стягнення не було, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідачем не ставилась вимога про відмову в задоволенні позову з підстав пропущення строку на оскарження, а позивач вживав заходів до оскарження постанови у визначений законом термін, проте у звязку з наданням йому правової допомоги не зміг вчасно належним чином оформити адміністративний позов, суд вважає, що строк для оскарження постанови про адміністративне правопорушення підлягає поновленню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19, ст. 21 Конституції України, ст.ст. 251, 280, 283, 288 КУпАП, п.п. 15.1, 15.2, 15.14 ПДР України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора ДПС ВДАІ Голосіївського району м.Києва Клименка ОСОБА_2 щодо притягнення 19.11.2009 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1212 КУпАП, та скасувати постанову серії АА №118566 від 19.11.2009 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1212 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

На постанову може бути подана апеляція до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий-суддя: О.В. Корман