Справа № 521/9167/15-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/9167/15-а
Пр. №2а/521/205/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання протиправними рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У червні 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси (далі - УПФ України в Малиновському районі м.Одеси), посилаючись на те, що з він 01 вересня 1989р. по 01 липня 1990р. навчався за спеціальністю «правознавство» у Свердловському юридичному інституті, з 01 липня 1990р. по 31 серпня 1993р. на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, з 01 вересня 1993р. по 30 червня 1994р. в Юридичному інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова та в 1994р. закінчив повний курс названого університету за спеціальністю «правознавство». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 25 червня 1994р. ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію «юрист», що підтверджується дипломом, виданим 28 червня 1994р.

Позивач зазначав, що після отримання диплому з 29 липня 1994р. він працював на різних посадах прокурорів та слідчих в органах прокуратури.

26 лютого 2015р. ОСОБА_2 звернувся до УПФ України в Малиновському районі м.Одеси із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

На період звернення до УПФ України в Малиновському районі м.Одеси працював на посаді заступника начальника відділу прокуратури Одеської області.

Рішенням УПФ України в Малиновському районі м.Одеси від 25 травня 2015р. №1222 у призначені пенсії ОСОБА_2 було відмовлено та повідомлено, що до вислуги років не зараховано половину строку навчання на юридичному факультеті в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова, так як зазначений університет не відноситься до вищих юридичних навчальних закладів.

Вважаючи вказане рішення незаконним та таким, що винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм чинного законодавства України, позивач просив суд винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення УПФ України в Малиновському районі м.Одеси від 25 травня 2015 року №1222 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії за вислугою років; зобов'язати УПФ України в Малиновському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_2 до вислуги років час роботи на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Одеської області з 29 липня 1994р. по 26 лютого 2015р., тобто 20 років 6 місяців 27 днів, половину строку навчання в Свердловському юридичному інституті, Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01 вересня 1989р. по 30 червня 1994р. включно, тобто 2 роки і 5 місяців та призначити йому пенсію за вислугою років, починаючи з дня звернення, тобто з 26 лютого 2015р.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи адміністративного позову та просили суд його задовольнити (а.с.6).

Представник УПФ України в Малиновському районі м.Одеси діюча за довіреністю №1353/09 від 20 лютого 2015р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні, надала суду свої заперечення (а.с. 36).

В обґрунтування заперечень, зазначала, що ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено право на пенсію за вислугу років за наявності на день звернення вислуги не менше 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в тому числі половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, до яких Одеський державний університет ім. І.І. Мечникова, в якому навчався позивач, не відноситься оскільки він є вищим навчальним закладом, але не є вищим юридичним навчальним закладом, так як основним завданням наукової діяльності університету є спрямовання на розвиток фундаментальних і пошукових досліджень на пріоритетних напрямках гуманітарних та природних наук, розробка і створення принципово нової техніки ,технології та матеріалів. Станом на 26 лютого 2015р. вислуга років позивача, розрахована за вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» складає 19 років 9 місяців та 6 днів. До вислуги років позивача не зараховано половину строку навчання на юридичному факультеті в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова, так як зазначений університет не відноситься до вищих юридичних навчальних закладів (а.с. 34-34).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ст.71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що з 01 вересня 1989р. по 01 липня 1990р. ОСОБА_2 навчався на судово-прокурорському факультеті за спеціальністю «правознавство» у Свердловському юридичному інституті, з 01 липня 1990р. по 31 серпня 1993р. на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, з 01 вересня 1993р. по 30 червня 1994р. в Юридичному інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, що підтверджується архівною довідкою №24-01-850 від 09.04.2015р. (а.с.21).

В 1994р. ОСОБА_2 закінчив повний курс юридичного інституту Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова за спеціальністю «правознавство» та рішенням державної екзаменаційної комісії від 25 червня 1994р. ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію «юрист», що підтверджується дипломом ЛЖ №000471, виданим 28 червня 1994р. (а.с.20).

Згідно ст. 46 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній на час звернення позивача до УПФ України в Малиновському районі м.Одеси (далі - Закон України «Про прокуратуру»),прокурорами та слідчими можуть призначатися громадяни України, які мають вищу юридичну освіту, необхідні ділові та моральні якості.

Встановлено, що наказом від 07 липня 1994р. ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в органи прокуратури Одеської області на посаду слідчого стажеру прокуратури Іллічівського району м.Одеси та з того часу працював на різних посадах в органах прокуратури, що підтверджується копією трудової книжки позивача БТ-ІІ №2710407 (а.с. 12-19).

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено право на пенсію за вислугу років за наявності на день звернення з 1 жовтня 2015р. по 30 вересня 2016р. - 22 роки

6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Згідно ч.5 зазначеної статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в тому числі половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

З матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2015р. позивач звернувся до УПФ України в Малиновському районі м.Одеси із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» до якої додав усі необхідні документи.

Рішенням УПФ України в Малиновському районі м.Одеси від 25 травня 2015р. №1222 у призначені пенсії ОСОБА_2 було відмовлено на тій підставі, що станом на 26 лютого 2015р. його вислуга років, яка розрахована за вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» складає 19 років 9 місяців та 6 днів, тобто менше 22 років 6 місяців, оскільки до вислуги років не зараховано половину строку навчання на юридичному факультеті в ОНУ ім.І.І. Мечникова, так як зазначений університет не відноситься до вищих юридичних навчальних закладів (а.с.24)

Суд вважає, що при здійсненні розрахунку та прийнятті рішення відповідачем не обґрунтовано було відмовлено позивачу у зарахуванні до 22 з половиною річного стажу роботи половини строку навчання у вищому юридичному закладі, оскільки посилання відповідача на те, що Одеський державний університет ім. І.І. Мечникова не можна вважати таким учбовим закладом, що дає вищу юридичну освіту, є такими, що суперечать об'єктивним обставинам.

Пунктом 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що в Україні діють вищі навчальні заклади таких типів: університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Згідно ч. 3, 4 ст. 33 Закону України «Про вищу освіту» основними структурними підрозділами вищого навчального закладу є факультети, кафедри, бібліотека.

Факультет - це структурний підрозділ вищого навчального закладу, що об'єднує не менш як три кафедри та/або лабораторії, які в державних і комунальних вищих навчальних закладах у сукупності забезпечують підготовку не менше 200 здобувачів вищої освіти денної форми навчання (крім факультетів вищих військових навчальних закладів (вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання), вищих навчальних закладів фізичного виховання і спорту, вищих навчальних закладів культури та мистецтва).

У випадку позивача він здобув вищу юридичну освіту в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789 зі змінами, ст.ст. 28, 33 Закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII, ст.ст. 7-9, 11, 71, 158, 160, 162, 163, 167, п.1.ч.1 ст. 256 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання протиправними рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси від 25 травня 2015 року №1222 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії за вислугою років - незаконним.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_2 до вислуги років час роботи на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Одеської області з 29 липня 1994 року по 26 лютого 2015 року, тобто 20 років 6 місяців 27 днів, половину строку навчання в Свердловському юридичному інституті, Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01 вересня 1989 року по 30 червня 1994 рік включно, тобто 2 роки і 5 місяців.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одесиприйняти рішення про призначення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з дня звернення, тобто з 26 лютого 2015року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда