Справа № 2а-36/10
Суддя: Гейруш В. Б.
Дата ухвалення: 2010-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-36/10
Номер рядка статистичного звіту - 68
Код суду - 0707
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2010 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого- судді Гейруша В.Б.

при секретарі Станинець Я.М.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Мукачево Закарпатської області про визнання дій суб"єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

встановив:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Мукачево Закарпатської області про визнання неправомірної відмови в перерахунку основної та додаткової пенсії, як особі яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, інваліду 1 категорії другої групи; зобов'язання відповідача донарахувати та виплатити йому пенсію. Свої вимоги мотивує тим, що являється особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом II групи, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, в зв"язку з чим йому була призначена державна пенсія та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, які з червня 2008 року виплачувалися всупереч вимогам ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного з прожиткового мінімуму відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Просить визнати неправомірними дії відповідача, пов"язані з відмовою провести перерахунок основної та додаткової пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 17 червня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Представник позивача в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник управління Пенсійного фонду України в м.Мукачево будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання на виклик не з»явився, про причину неявки суд не повідомив, надіслав до суду письмові заперечення.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи із слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року позивач ОСОБА_1, являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і внаслідок захворювання, пов»язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС його визнано інвалідом другої рули з червня 2008 року.

Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, позивача ОСОБА_1 віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Стаття 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що позивач має право на додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком та відповідно до ст.54 даного Закону, розмір його пенсії не може бути меншим 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно ст. 53 цього Закону додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров"ю виплачується в повному обсязі незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Відповідно до ч.З ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, а також розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1- 4 категорій. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Статтею 54 ч.4 Закону передбачено, що особам віднесеним до 1 категорії у всіх т випадках розмір пенсії для інвалідів II групи, щодо яких встановлено причинний зв"язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до статті 5 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключно даним Законом визначається розмір мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В період з червня 2008 року по сьогоднішній день позивачу виплачувалася державна пенсія та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров "ю, розмір яких відповідач визначав без врахування мінімальної пенсії, встановленої Законом, хибно керуючись Постановою Кабінету Міністрів України „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" від 03 січня 2002 року №1, виходячи з базової величини 19,91 грн.

Верховна Рада України своїм пунктом 28 розділу 2 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 28 грудня 2007 року, №107-УІ внесла зміни до ст.ст. 50, ч.4 54, 67 Закону. Частину 4 ст.54 викладено в такій редакції „У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність", урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої

абзацом першим частини першої статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Конституційний Суд України своїм рішенням №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року по справі №1-28/2008 року визнав неконституційним положення пункту 28 розділу II Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів", яким внесено зміни до статей 50, 54 та 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення Конституційного Суду в цих справах має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положення статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Згідно пункту 7 рішення Конституційного Суду є обов'язковим до виконання на території України, остаточним, і не може бути оскаржене.

Відповідач всупереч ст. ст.50, 54 та 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не проводив та не проводить перерахунок пенсії позивача в розмірі встановленому ст. 54 та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю встановлену ст.50 вищезгаданого Закону. Згідно зазначеним нормам пенсія для інваліда 2 групи 1 категорії не може бути меншою 8 мінімальних пенсій за віком.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС застосуванню підлягають ч.1 ст. 50 та ч.4.ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" а не Постанова Кабінету Міністрів „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" від 3 січня 2002 року №1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Таким чином, відмова управління Пенсійного фонду України в м. Мукачеві щодо перерахунку пенсії позивача по справі з урахуванням ст.ст. 50, 54 та 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року є протиправною і такою, що порушує права позивача та суперечить Конституції та законам України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правовового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня -470 гривень, з 1 квітня - 481 гривень, з 1 липня - 482 гривень, з 1 жовтня - ,498 гривень. Отже, розмір пенсії позивача по справі разом з додатковою пенсією за шкоду заподіяну здоров'ю повинен бути значно вищим аніж нарахована та нараховувалась відповідачем.

Відповідно до статтей 99, 10 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особі встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору, і позивач скористався цим порядком то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Листом управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево від 09 листопада 2009 року позивачу було відмовлено у задоволенні його вимог про перерахунок пенсії в порядку ч. 2 п. 1 ст. 105 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" кювет позивач подав скаргу у Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке в свою чергу 19 листопада 2009 року прийняло негативне рішення за результами розгляду скарги. Отже, строк звернення до адміністративного суду в даному випадку починається з 09 листопада 2009 року. Крім того, відповідно до положення ч. 2 ст. 46 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вбачається, що не отримані з вини відповідача недоплачені суми пенсій виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком і строк давності на нього не поширюється.

Керуючись ст. ст. 2 17, 18, 71, 94, 158-163 КАС України, ст.ст. 8, 22, 55, 95 Конституції України ст.ст. 50. 54, ч.З ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 в донарахуванні основної та додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, інваліду 1 категорії 2 групи відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево Закарпатської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на день виплати, починаючи з 17 червня 2008 року по день постановлення рішення по даній справі.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий В.Б.Гейруш