Справа № 1170/2а-2333/11
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2012-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2012 року Справа № 1170/2а-2333/11

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Пасічник Ю.П., секретар Юрчук Л.М.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кіровограді адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Формула-трейд»до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,Ї

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ТД Формула-трейд»(далі по тексту - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2011р. №/2, яким позивачеві визначено податкове зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 174162 грн., в т.ч. 116108 грн. за основним платежем та 58054 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 21.10.2010 року № 43/23-10/33254313 відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Висновки відповідача ґрунтуються на тому, що позивач неправомірно сформував податковий кредит за результатами діяльності з контрагентами - ПП «Агроленд-КР», ПП «Агро-По», ПП «Дол.-В», оскільки, правочини вчинені з вказаними контрагентами не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними.

Позивач, вказує, що відповідачем незаконно зроблено висновки про нікчемність правочинів укладених між ним та вказаними контрагентами, оскільки ці правочини підтверджені належним чином складеними первинним документами, а висновки перевіряючи осіб, що викладені в акту перевірки, не підкріплені жодними доказами і носять характер субєктивних припущень.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив суд позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення, позов не визнається, вказується, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені Законом України «Про державну податкову службу в Україні»у звязку з порушення позивачем норм Цивільного кодексу України під час здіснення господарських операцій без мети настання реальних наслідків, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення є правомірним.

В судовому засіданні 18.10.2012 року на підставі ст. 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Складення постанови в повному обсязі відкладено до 23.10.2012р.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити враховуючи наступне.

Відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового за період з 01.04.2007р. по 31.03.2010р. по взаємовідносинах з субєктами господарювання ПП «Агроленд-КР», ПП «Агро-По», ПП «Дол.-В».

Результати перевірки оформлені актом від 21.10.2010 року № 43/23-10/33254313 (а.с.11-33).

В ході перевірки встановлено порушення:

- п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок а додану вартість», в результаті чого занижено податкове зобовязання з податку на додану вартість всього в сумі 116108,33 грн., в т.ч. за травень 2008 р. 49000 грн., лютий 2009 р. 26108,33 грн., березень 2009 р. 41000 грн.

18.03.2011 р. на підставі Акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/2, яким позивачеві визначено податкове зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 174162 грн., в т.ч. 116108 грн. за основним платежем та 58054 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 10).

Визначаючи позивачеві грошові зобовязання відповідач виходив з того, що позивач протягом перевіреного періоду мав господарські взаємовідносини з ПП «Агроленд-КР», ПП «Агро-По», ПП «Дол.-В».

В ході проведення перевірки позивача та згідно відомостей податкової міліції встановлено, що контрагенти мають ознаки фіктивності, фактично посадові особи вказаних контрагентів господарською діяльністю не займались, що підтверджується поясненнями відібраними у посадових осіб (а.с. 59-63).

У звязку з вищевикладеним відповідачем зроблено висновок, що правочини між позивачем та контрагентами здійснені без мети настання реальних наслідків. Отже, зазначені правочини відповідно до ч. 1, 2 ст. 215, ч. 5 ст. 203 ЦК України є нікчемними, і в силу ст. 216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що повязані з їх недійсністю.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, з метою дослідження факту реальності здійснення господарських операцій позивачем з контрагентами, а отже, правомірності формування податкового кредиту приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи протягом перевіреного періоду позивач мав господарські взаємовідносини з ПП «Агроленд-КР», ПП «Агро-По», ПП «Дол-В», предметом яких було постачання товарно-матеріальних цінностей використаних позивачем у власній господарській діяльності.

Факт здійснення господарських взаємовідносин позивача з його контрагентами підтверджується фінансово-господарськими документами долученими до матеріалів справи (а.с. 86-97).

Контрагентами позивача виписано податкові накладні (а.с. 88, 92, 96) на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит.

Незважаючи на наявність вищевказаних документів, відповідачем юридична оцінка їм не надавалась, а висновок про безтоварність вказаних господарських операцій ґрунтуються виключно на поясненнях відібраних у посадових осіб ПП «Агроленд-КР», ПП «Агро-По», ПП «Дол-В».

Разом з тим, суд вважає, що доводи відповідача щодо фіктивного підприємництва ПП «Агроленд-КР», ПП «Агро-По», ПП «Дол-В», носять лише характер припущень та не можуть слугувати беззаперечним доказом безтоварності операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

З урахуванням вищевикладеного та зважаючи на наявність у позивача належним чином складених первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарських операцій з контрагентами, суд не знаходить підстав для висновку про неправомірність формування позивачем податкового кредиту за вказаними операціями.

Крім того, стосовно доводів відповідача щодо нікчемності угод укладених позивачем з контрагентами ПП «Агроленд-КР», ПП «Агро-По», ПП «Дол-В»суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки та встановлено судом в судовому засіданні, фактичною підставою для визначення позивачеві грошових зобовязань стали висновки відповідача про вчинення позивачем з контрагентами правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, оскільки вказані правочини, на думку відповідача, є нікчемними.

Згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

У відповідності до ст.228 Цивільного кодексу України, в редакції чинній на момент проведення перевірки, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Згідно п.11 ст.10 Закону України Про державну податкову службу в Україні державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані спеціалізовані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається той факт, що повноваженнями щодо визнання правочину недійсним із мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), органи податкової служби не наділені, оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому суд вважає, що висновки відповідача в частині визнання правочинів нікчемними, покладені в основу для визначення податкових зобовязань позивачеві, вимогам чинного законодавства не відповідають оскільки вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з перейняттям компетенції судових органів.

Висновок податкового органу про нікчемність правочинів, які на його думку, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави та порушують публічний порядок не може бути беззаперечним доказом такої нікчемності, а повинен доводитись в судовому порядку шляхом подання відповідного позову на виконання законодавчо визначених повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків визначені податкові зобовязання чи зменшені податкові вигоди, зокрема, бюджетне відшкодування, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що позивач, сплативши вартість отриманих товарів та послуг, одержав податкові накладні, складені належним чином, суд погоджується з позицією позивача щодо правомірності віднесення до податкового кредиту такої суми податку на додану вартість.

У відповідності до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби від 18.03.2011 року №/2.

Присудити позивачеві судові витрати з державного бюджету шляхом зобовязання Державної казначейської служби України безспірно списати з рахунку Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби грошові кошти в розмірі 3,40 грн.

Постанова відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 22.10.2012р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2