Справа № 8398/10/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 грудня 2010 року 8398/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Виноградової О.І.,

при секретарі: Варданян О.В.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом приватного підприємства «Геотон»
до проІванківської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2010 р. приватне підприємство «Геотон»(далі позивач) звернулося до суду з позовом до Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2010 р. провадження у справі відкрито (а.с. 1).

Представником відповідача до суду було подано письмові заперечення (а.с. 31 - 39).

У судове засідання з`явилися представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на те, що відповідачем рішення про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2010 року (далі податкова декларація) було прийнято з порушенням вимог абз. 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 р. № 2181-ІІІ (далі Закон № 2181-ІІІ) у звязку з чим вважає дії відповідача протиправними.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що долучена позивачем до податкової накладної за серпень 2010 р. дискета на компютерному обладнанні відповідача не відкрилась, у звязку з чим було зроблено висновок, що записані на ній дані оформлені неналежним чином.

Суд у судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке.

Позивач, згідно зі свідоцтвом № 13778301, 13 лютого 2001 р. зареєстрований відповідачем як платник податку на додану вартість (а.с. 9).

20 вересня 2010 р. вперше, а 21 вересня 2010 р. вдруге позивачем було направлено відповідачу податкову декларацію за серпень 2010 р. (а.с. 10 - 13), що підтверджується поштовими повідомленнями, чеками про відправлення кореспонденції та описами вкладення (а.с. 15 - 18).

Проте, 23 вересня 2010 р. відповідачем було прийнято рішення № 4209/10/28-008 про невизнання як податкової звітності поданої позивачем податкової декларації (а.с. 14).

Зокрема, у названому рішенні зазначалося, що податкову декларацію (дослівно) заповнено всупереч правилам, зазначеним у зазначеному порядку: звітність подана не в повному обсязі (подання додатків без основної декларації або відсутність обовязкових додатків). Реєстр отриманих і виданих податкових накладних в електронному вигляді відсутні.

Крім того, в рішенні зазначено, що позивачем порушено вимоги абз. 5 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, у звязку з чим податкову декларацію відповідачем не було визнано як податкову звітність (а.с. 14).

У звязку з незгодою з рішенням відповідача, позивачем було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовано Законом № 2181-ІІІ, Законом України "Про податок на додану вартість" від 3 квітня 1997 № 168/97- ВР (далі Закон № 168/97-ВР) та Порядком заповнення та подавання податкової декларації з податку на додану вартість затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 р. № 166, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 липня 1997 р. за № 250/2054 (далі Порядок № 250/2054).

Відповідно до вимог п. 1.3 Порядку № 250/2054 декларація складається із вступної частини, службових полів чотирьох розділів та обов'язкових додатків, з них платником

заповнюються вступна частина, службові поля, перші три розділи та

додатки, четвертий розділ заповнюється працівниками податкової інспекції (адміністрації) лише на оригіналі декларації, який залишається в податковій інспекції (адміністрації).

Згідно з вимогами п. 4.2 названого Порядку у складі декларації повинні подаватися всі необхідні додатки до декларації.

Як убачається з п.п. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7 Закону № 168/97-ВР платники податку на додану вартість подають органу державної податкової служби на безоплатній основі разом з податковою декларацією за відповідний звітний період копії реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

Відповідно до вимог п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Наведений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Наявні матеріали справи свідчать, що направлену відповідачу 20 та 21 вересня 2010 р. податкову декларацію позивачем заповнено належним чином, зокрема, вона містить обов'язкові реквізити, підписана керівником і скріплена печаткою, а також має належні додатки у письмовому вигляді (а.с. 10 - 13).

Отже, підстав, передбачених у п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, для невизнання зазначеної декларації, як податковою, у відповідача не було.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, у даній справі відповідачем цього зроблено не було, зокрема, ним не було доведено порушення позивачем вимог п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ.

Крім того, сторонами в судовому засіданні було визнано, що позивачем надавався електронний носій з реєстром виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2010 р., однак дані з електронного носія не було внесено в єдиний реєстр, оскільки відповідач не зміг відкрити подану позивачем дискету.

Проте, неможливість податкового органу відкрити подану субєктом господарювання компютерну дискету, згідно з вимогами п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, не може бути підставою невизнання контролюючим органом податкової накладної.

Наведене свідчить, що дії відповідача, які полягали у невизнанні податкової декларації, є протиправними, а тому відповідач повинен визнати дану декларацію як податкову звітність.

Водночас суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині проведення податкової звітності, викладеної в податковій декларації, по особовому рахунку позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 71, 94, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати дії Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість приватного підприємства «Геотон»за серпень 2010 р. протиправними та зобовязати Іванківську міжрайонну державну податкову інспекцію Київської області визнати вказану декларацію.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України

Повний текст постанови виготовлено та підписано 7 грудня 2010 р.

Суддя О.І. Виноградова