Справа № 816/2732/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2732/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Носенка М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2015 року Дочірнє підприємство "Сміт Юкрейн" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно зроблено висновок про незаконність включення підприємством до податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 88 000,00 грн., що входить до ціни поставленого ТОВ "БУДРЕСУРС-К" цементувального агрегату ЦА-320 та заниження податкових зобовязань з податку на прибуток за 2014 рік на суму 5 774,99 грн., оскільки у ДП "Сміт Юкрейн" наявні належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи складенні за результатами здійснення господарської операції з купівлі продажу цементувального агрегату ЦА-320. Стверджував, що на момент вчинення спірних правовідносин ТОВ "БУДРЕСУРС-К" знаходилось в Єдиному державному реєстрі, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.12.2014 був відсутній. Отже, товариство не могла знати про неправомірну діяльність ТОВ "БУДРЕСУРС-К".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.п. 138.8.5 п. 138.8 ст. 138 та п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Стверджував, що згідно інформації наданої Центром надання послуг УДАІ УМВС України в Полтавській області власником транспортного засобу з реєстраційним номером ВІ 2385 СА, до моменту оформлення у власність ДП "Сміт Юкрейн" був ОСОБА_3. Зі змісту наданого на перевірку договору комісії укладеного між ТОВ "БУДРЕСУРС-К" та ОСОБА_3 не вбачається факту переходу права власності на вказаний автомобіль від комітента до комісіонера.

Вказував на те, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.12.2014 директора ТОВ "БУДРЕСУРС-К" ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, згідно якого між ОСОБА_4 та прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ДП "Сміт Юкрейн" у встановленому законом порядку зареєстровано як юридичну особу, /а.с. 79 - 81/. Позивач перебуває на обліку в Полтавській ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області та з 13.05.2005 є платником податку на додану вартість.

Співробітниками Полтавської ОДПІ у період з 31.03.2015 по 06.04.2015 проведено документальну позапланову перевірку ДП "Сміт Юкрейн" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "БУДРЕСУРС-К" за період з 01.01.2013 по.04.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 14.04.2015 №5/22/33470805 (надалі - ОСОБА_5 перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог п.п. 138.8.5 п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 5 774,99 грн. та п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобовязання по декларації з податку на додану вартість в сумі 88 000,00 грн. /а.с. 13 29/.

На підставі зазначеного вище ОСОБА_5 перевірки Полтавською ОДПІ 29.04.2015 сформовано податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах на загальну суму 132 000,00 грн. (в тому числі за основним платежем 88 000 грн. та за штрафними санкціями в сумі 44 000 грн.) /а.с. 11/;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 7 218,75 грн. (в тому числі за основним платежем 5 775,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 1443,75 грн.) /а.с. 12/.

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями Полтавської ОДПІ, ДП "Сміт Юкрейн" звернулось до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим перевіряє чи прийняті дані рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що донарахування спірного грошового зобовязання зі сплати податку на прибуток та ПДВ контролюючим органом здійснено з огляду на наступні доводи.

Полтавською ОДПІ в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" встановлено, що 16.10.2013 між ДП "Сміт Юкрейн" та ТОВ "БУДРЕСУРС-К" укладено договір купівлі - продажу цементувального агрегату ЦА - 320 № Кр 16/10. Позивач документально відобразив наявність фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "БУДРЕСУРС-К" щодо придбання автомобіля КрАЗ модель 250, 1992 року випуску шасі №Х1С000250 № 0735801 державний знак реєстрації "ВІ 2385 СА", з вмонтованим цементувальним агрегатом ЦА-320. В бухгалтерському обліку ДП "Сміт Юкрейн" відповідно до бухгалтерської картки рахунку: 1521 (інвестиції), відображено придбання та оприбуткування цементувального агрегату ЦА - 320 придбаного у ТОВ "БУДРЕСУРС-К", в подальшому вищезазначений агрегат було введено в експлуатацію, з відповідним переведенням до групи основних засобів (рах. 10). Так само, в ході проведення перевірки не надано документи, що підтверджували б транспортування придбаного товару. Крім того, з інформації наданої Центром надання послуг УДАІ УМВС України в Полтавській області транспортний засіб з реєстраційним номером ВІ 2385 СА, до моменту оформлення у власність ДП "Сміт Юкрейн" належав фізичній особі ОСОБА_3, який мешкає за адресою: м. Кременчук, пров. Котляревського, 15.

ДП "Сміт Юкрейн" на перевірку був наданий договір комісії від 14.10.2013 укладений між ТОВ "БУДРЕСУРС-К" (Комісіонер) та ОСОБА_3 (Комітент). Вказаний договір не має жодного посилання на перехід права власності на автомобіль та допоміжні агрегати від Комітента до Комісіонера. Аналізуючи вказані договори контролюючим органом зроблено висновок, що податкові зобов'язання ТОВ "БУДРЕСУРС-К" не мають у своїй суті жодних юридичних та економічних наслідків.

Крім того, Полтавською ОДПІ отримано акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 25.06.2014 №1503/26-59-22-05 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "БУДРЕСУРС-К" з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинам з контрагентами, якими сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит за період з 01.05.2013 - 31.12.2013.

Перевіркою також встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.12.2014 директора ТОВ "БУДРЕСУРС-К" ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, згідно якого між ОСОБА_4 та прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

За твердженням контролюючого органу операції з придбання товарів, та подальшого їх відображення в бухгалтерському обліку, з відображенням у податковій звітності ДП "Сміт Юкрейн" по взаєморозрахунках з ТОВ "БУДРЕСУРС-К", не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту.

Враховуючи наведене, відповідач дійшов висновку про заниження ДП "Сміт Юкрейн" податкових зобов'язань по декларації з податку на додану вартість на суму 88 000 грн. (в т.ч., жовтень 2013 року - 51 400 грн., грудень 2013 року - 36 600 грн.) та заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 5 774,99 грн.

Оцінюючи наведені доводи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо формування платником податків податкового кредиту з 01 січня 2011 року врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI. А порядок формування платником податків витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування податком на прибуток, з 01 квітня 2011 року врегульовано статтями 138-139 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 138.8.5 пункту 138.8 статті 138 вказаного Кодексу встановлено, що до складу загальновиробничих витрат включаються: а) витрати на управління виробництвом (оплата праці працівників апарату управління цехами, дільницями відповідно до законодавства тощо; внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього розділу; медичне страхування, страхування відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення", страхування за довгостроковими договорами страхування життя в межах, визначених абзацами другим і третім пункту 142.2 статті 142 цього Кодексу, працівників апарату управління цехами, дільницями; витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, дільниць тощо); б) амортизація основних засобів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення; в) амортизація нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення; г) витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення; ґ) витрати на вдосконалення технології та організації виробництва (оплата праці та внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього розділу, працівників, зайнятих удосконаленням технології та організації виробництва, поліпшенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі; витрати матеріалів, придбаних комплектувальних виробів і напівфабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій); д) витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень; е) витрати на обслуговування виробничого процесу (оплата праці загальновиробничого персоналу; внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього Кодексу; медичне страхування, страхування відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" та страхування за довгостроковими договорами страхування життя в межах, визначених абзацами другим і третім пункту 142.2 статті 142 цього Кодексу, робітників та працівників апарату управління виробництвом; витрати на здійснення технологічного контролю за виробничими процесами та якістю продукції, робіт, послуг); є) витрати на охорону праці, техніку безпеки, понесені відповідно до законодавства; ж) суми витрат, пов'язаних із підтвердженням відповідності продукції, систем якості, систем управління якістю, систем екологічного управління, персоналу, встановленим вимогам відповідно до Закону України "Про підтвердження відповідності"; з) суми витрат, пов'язаних з розвідкою/дорозвідкою та облаштуванням нафтових та газових родовищ (за винятком витрат на спорудження будь-яких свердловин, що використовуються для розробки нафтових та газових родовищ, понесених з моменту зарахування таких свердловин до експлуатаційного фонду, а також інших витрат, пов'язаних з придбанням/виготовленням основних засобів, які підлягають амортизації згідно із статтею 148 цього Кодексу); и) інші загальновиробничі витрати (внутрішньозаводське переміщення матеріалів, деталей, напівфабрикатів, інструментів із складів до цехів і готової продукції на склади); нестачі незавершеного виробництва, нестачі і втрати від псування матеріальних цінностей у цехах у межах норм природного убутку згідно із затвердженими центральними органами виконавчої влади та погодженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, нормативами;

А підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Крім того, за змістом абзацу "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною /пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України/.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів чи сплати грошових коштів.

У ході розгляду справи представник позивача стверджував, що господарські правовідносини ДП "Сміт Юкрейн" з ТОВ "БУДРЕСУРС-К" стосувались придбання цементувального агрегату ЦА-320 на підставі відповідного господарського договору.

До матеріалів справи залучено копію договору купівлі - продажу цементувального агрегату ЦА - 320 № Кр 16/190 від 16.10.2013 укладеного між ДП "Сміт Юкрейн" (покупець) та ТОВ "БУДРЕСУРС-К" (продавець), за умов якого продавець зобов'язується на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця цементувальний агрегат ЦА - 320, що розміщений на базі шасі автомобіля марки КрАЗ, модель 250, 1992 року випуску, шасі № Х1С000250 № 0735801, двигун модель - ЯМЗ - 238, тип дизельний, колісна формула 6 х 4, механічна п'ятиступінчаста коробка передач, розмір шин 320, мости серійні, кабіна з додатковим спальним місцем, паливний бак ємністю 170 л з двома евросідлами, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у відповідності до умов договору /а.с.48 - 51/.

На переконання позивача, його право на податковий кредит підтверджено належним чином оформленими податковими накладними, виписаними ТОВ "БУДРЕСУРС-К" /а.с. 56, 58, 60/.

Окрім того, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як визначено частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В силу статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами даної статті господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Враховуючи те, що згідно з вимогами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

На підтвердження виконання договірними сторонами зобовязань щодо купівлі - продажу цементувального агрегату ЦА - 320 позивач надав до суду копії: видаткової накладної та банківські виписки /а.с. 52 - 55/.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що згідно реєстраційної картки транспортного засобу КрАЗ 250 шасі № Х1С000250 № 0735801 належав на праві власності громадянину ОСОБА_3 /а.с. 125 - 127/.

Відповідачем до матеріалів справи долучено договір комісії від 14.10.2013 укладений між ТОВ "БУДРЕСУРС-К" (комісіонер) та громадянином ОСОБА_3 (комітент), за умов якого комісіонер зобов'язаний за дорученням та в інтересах комітента за винагороду укласти в строк до 31.12.2013 від свого імені за рахунок комітента договір купівлі-продажу автомобіля тип ТЗ/кузова вантажний/спеціальний вантажний-С ОСОБА_1 КРАЗ, Модель 250, рік випуску 1992, VIN № Х1С000250 № 0735801, № шасі № 0735801, № двигуна 27263, дата первинної реєстрації 18.03.2011, колір жовтий, автомобіль переобладнаний в 2013 році, встановлена насосна установка ЦА 320А, максимальна швидкість 60 км/год. Ціна автомобіля становить 30 000 грн.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Предметом договору комісії є надання посередницьких послуг в сфері торгового обороту, що передбачають вчинення одного або кількох правочинів, за винятком правочинів, що мають особистий характер. Предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, тобто послуга, що ним надається, а не сам правочин як результат діяльності комісіонера.

Отже, ТОВ "БУДРЕСУРС-К" були надані громадянину ОСОБА_3 послуги по реалізації автомобіля марки КРАЗ, модель 250, а тому перехід права власності на вказаний автомобіль відбувся від громадянина ОСОБА_3 до позивача.

Разом з тим, зі змісті первинної документації залученої позивачем до матеріалів справи, судом встановлено, що місцем знаходження ТОВ "БУДРЕСУРС-К" є АДРЕСА_1 у той час як згідно п. 3.2 договору № Кр 16/10 поставка товару здійснюється на умовах EXW - франко-склад продавця, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук.

Позивачем, а ні з власної ініціативи, а ні на вимогу суду не було надано доказів наявності у ТОВ "БУДРЕСУРС-К" власних чи орендованих складських приміщень, розташованих за адресою Полтавська область м. Кременчук, як і не було надано доказів транспортування придбаного товару.

Крім того, вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.12.2014 ОСОБА_4 визнано винним у вичинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 2250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 грн. На підставі п. в ч. 1 ст. 1, ст. 14 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.08.2014 звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком /а.с. 11 - 113/.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою у групі з невстановленими особами, не маючи наміру здійснювати діяльність, пов'язану з виробництвом, продажем товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та надання послуг, в порушення встановленого законодавством порядку здійснення підприємницької діяльності та з метою прикриття незаконної діяльності, упродовж листопада 2011 - жовтня 2013 років зареєстрував суб'єкти підприємницької діяльності ТОВ "Салкон-2012", ТОВ "Інтербуд-Центр", ТОВ "Будресурс-К" та ТОВ "Санжарк".

27.03.2013 ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, достовірно знаючи про відсутність у нього майна, а також фінансових можливостей для проведення господарської діяльності діючи згідно раніше досягнутої домовленості, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, виконуючи відведену йому роль у реєстрації підприємства з метою прикриття незаконної діяльності, на прохання невстановлених осіб, за грошову винагороду, знаходячись в приміщенні нотаріальної контори, яка розташована за адресою: м. Кременчук, вул. Гвардійська, 1/71, в присутності приватного нотаріуса, який не був обізнаний про незаконність його дій, з метою реєстрації підписав, як засновник, статут ТОВ "Будресурс-К", відповідно до якого став власником та засновником суб'єкта підприємницької діяльності, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, оф. 139. Після підписання документів в нотаріальній конторі прибув до ПАТ "ОСОБА_6 Технології", який розташований за адресою6 м. Київ, вул. Лук'янівська, буж. 1-а, де ним було відкрито рахунки вищезазначеного підприємства.

Вказаний статут ОСОБА_4 в той же день за грошову винагороду передав невстановленим слідством особам для подальшої реєстрації підприємства в державних органах.

Статут ТОВ "Будресурс-К" та інші необхідні для реєстрації документи були подані невстановленими слідством особами до виконавчого комітету Шевченківської районної м. Києві державної адміністрації на підставі яких 29.03.2013 проведено державну реєстрацію зазначеного товариства.

Після реєстрації ТОВ "Салкон-2012", ТОВ "Інтербуд-Центр", ТОВ "Будресурс-К" та ТОВ "Санжарк" ОСОБА_4 самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, угод фінансового характеру не складав, печатками підприємства не користувався, а реєстраційні і установчі документи зазначених підприємств передав невстановленим досудовим слідством особам, що надало змогу невстановленим особам вести незаконну господарську діяльність, а саме: складати від імені ОСОБА_4 як директора ТОВ "Салкон-2012", ТОВ "Інтербуд-Центр", ТОВ "Будресурс-К" та ТОВ "Санжарк" необхідні документи фінансово-господарської діяльності, звітні документи зазначених підприємств по сплаті податків, які зовні складені вірно, але фактично не відповідали дійсності та надало змогу перераховувати грошові кошти без фактичного проведення фінансово-господарських операцій, тобто в подальшому невстановлені слідством особи використовували печатки, статутні документи та реквізити ТОВ "Салкон-2012", ТОВ "Інтербуд-Центр", ТОВ "Будресурс-К" та ТОВ "Санжарк" для здійснення удаваних (безтоварних) операцій та незаконного одержання доходу.

ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України про що свідчить затверджена вироком суду угода від 26.09.2014 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000090 про визнання винуватості укладена між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Позиція відповідача в даному спорі полягає у запереченні факту отримання придбання транспортного засобу саме у ТОВ "БУДРЕСУРС-К".

Суд погоджується з даною позицією контролюючого органу, адже жодних належних доказів виконання вказаним підприємствам умов договорі купівлі-продажу ні в ході перевірки, ані під час розгляду справи судом ДП "Сміт Юкрейн" не надано.

Сам лише факт перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку покупця та рахунок продавця та оформлення податкових накладних не свідчить про те, що між останніми мали місце реальні господарські правовідносини.

Суд зауважує, що визначальним у питанні правомірності декларування платником податків витрат та податкового кредиту є встановлення реальності (товарності) господарських правовідносин, що в ході розгляду даної справи судом не знайшло свого підтвердження.

На підставі наведеного, суд констатує правомірність доводів Полтавської ОДПІ про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, внаслідок чого платником податків занижено зобовязання з ПДВ на суму 88 000 грн. та з податку на прибуток в розмірі 5 774,99 грн.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Таким чином, відповідач правомірно збільшив суми грошових зобовязань позивача зі сплати податку на прибуток та ПДВ.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування /пункт 123.1 статті 123 Податкового кодексу України/.

Розмір донарахованого відповідачу зобовязання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій відповідає наведеним вимогам.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено факт порушення ДП "Сміт Юкрейн" зазначених вище вимог Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем зобовязання зі сплати податку на прибуток в розмірі 5774,99 грн. та ПДВ в розмірі 88 000,00 грн.

Разом з цим, позивач, стверджуючи про правомірність формування витрат та податкового кредиту за результатами відображення у податковому обліку господарських правовідносин з ТОВ "БУДРЕСУРС-К", не надав суду належних доказів, що свідчили б про реальність здійснення господарської операції з вказаним контрагентом за спірні періоди. Як наслідок, платником податків не доведено правомірність віднесення до складу витрат та податкового кредиту зазначених сум.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржені податкові повідомлення-рішення Полтавська ОДПІ діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А позовні вимоги ДП "Сміт Юкрейн" не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та повністю спростовані в ході розгляду справи судом.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ДП "Сміт Юкрейн" повністю.

Зважаючи на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно залишити в Державному бюджеті України.

Водночас, виходячи з приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору, а решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги, зважаючи на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову, з позивача до Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2505,94 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" () судовий збір в розмірі 2505 (дві тисячі п'ятсот п'ять) гривень 94 (дев'яносто чотири) копійки на розрахунковий рахунок 4002, код класифікації доходів бюджету 22030001, одержувач коштів - УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, , банк одержувача - ГУДКСУ у Полтавської області, код МФО банку 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2015 року.

Суддя С.С. Бойко