Справа № 2-а-4332/10
Суддя: Бурко Р. В.
Дата ухвалення: 2010-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4332/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2010 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Бурко Р.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді про поновлення пропущенного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої соціальної допомоги дітям війни за 2007-2009 роки,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просить Визнати причину пропущення строку звернення до суду поважною і відновити пропущений строк позовної давності для захисту поруного права на доплату пенсії. Визнати неправомірною бездіяльність ПФУ в м. Кіровограді по недоплаті підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком передбаченої ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести перерахунок та виплату їй пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням норм ч.1 ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за періоди: з 9 липня 2007 року. по 31 грудня 2007 р.; з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р.; з 1 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р.

В обґрунтування вимог вказує, що відповідно до положень ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» її визнано дитиною війни. Згідно зі ст. 6 вказаного Закону з 1 січня 2006 р. повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У період з січня 2006 по даний час така допомога не виплачувалася. Ст.ст. 77 та 100 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік», п. 1 ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет на 2007 рік», п. 41 Розділу І І ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік» на підставі яких призупинялася виплата встановленої ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», втратили чинність, як такі, що є неконституційними (Рішення Конституційного Суду № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та N 10«рп/2008 від 22 травня 2008 Дані положення мають преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Положення, викладені у рішеннях Конституційного суду України є обов'язковими на території всієї України, остаточними та оскарженню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені даним законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч. 2 ст. 19 та ч. З ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на законних підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законів України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається звуження змісту та Таким чином, зважаючи на вищевказане, відмова у виплаті визначеної законом соціальних виплат (допомоги), передбачених ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», є протиправними і такою, що суперечить Конституції та законам Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» становить 30 % мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи із положень Законів України «Про державний бюджет на 2006 рік», «Про державний бюджет на 2007 рік», «Про державний бюджет на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2006 року - 350 гри.; з 1 квітня 2006 року - 359 гри.; з 1 жовтня 2006 року - 366 грн.; з 1 січня 2007 року - 380 грн.; з 1 квітня 2007 року - 406 гри.; з 1 жовтня 2007 року - 411 гри.; з 1 січня 2008 року - 470 грн., з квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 489 грн.

Відповідно до ст. 99, 100 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Законні права було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів вищої законної сили, Законів України, крім того, про належні як дитині війни виплати повідомлено не було, тому про факт порушення прав стало відомо лише після висвітлення даних обставин у засобах масової інформації. Отже, про грубе порушення прав відомо тільки на початку грудня 2008 року.

Представник управління ПФУ в м. Кіровограді до суду представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Сторони до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, позивач надав заяву про розгляд справи у її відсутності.

Оскільки від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, відповідач не повідомив про причини неявки до суду є підстави розглянути спір за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши підстави звернення, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-IV, дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію за віком і є дитиною війни має право на пільги передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV.

У відповідності до ст. ст. 6, 7 вказаного Закону, дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 17 статті 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року №3235-IV, дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV на 2006 рік зупинено. Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006 року №3367-IV, п.17 ст.77 вказаного Закону виключено, а ст.110 викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_2 України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною ОСОБА_2 України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст.110 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік в зазначеній частині не реалізовані.

Таким чином, у 2006 році позивач не мала правових підстав для отримання пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитина війни, відповідно Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді не зобовязане було здійснювати відповідне підвищення пенсії, а тому не підлягають задоволенню позовні вимоги в цій частині.

Пуктом 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 від 19.12.2006 року №489-V, дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV, на 2007 рік зупинено. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, визнанні неконституційними. Згідно ч.2 ст.152 Конституції України, відповідно до якої Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На підставі зазначеного, управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, в строк з січня 2007 року по 8 липня 2007 року, не зобовязане було виплачувати пенсіонеру пільгу, передбачену ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, тому у задоволенні вимог в цій частині має бути відмовлено. З 9 липня по 31 грудня 2007 року у позивача є правові підстави для отримання пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 Про соціальний захист дітей війни, і тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню.

Згідно п.2 п.41 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 року №107-VI, ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV, викладено в новій редакції згідно якої, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 4 статті 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року №3551-XII визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 - пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-VI, визнано неконституційним.

Судом встановлено, що з 1 січня 2008 року позивачу підвищено виплату пенсії на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (в редакції від 28.12.2007 року). З 22 травня 2008 року, на підставі рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 перерахунок пенсії з урахуванням ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (в редакції від 18.11.2004 року) управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді не проводився.

З вище зазначеного, виходить, що з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року позивачу правомірно управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді нарахована пенсії у розмірі 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і тому в цій частині у задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

З 22 травня 2008 року позивачмає право на отримання підвищення пенсії, не на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Тому, відповідач зобовязаний здійснити перерахунок пенсії починаючи з 22 травня 2008 року, згідно законодавства України, в цій частині вимог

У 2009 році ні Урядом, ні Верховною ОСОБА_2 України не приймались нормативні акти щодо обмеження вищезазначеної пільги „Дітям війни, а тому вимоги позивача про отримання підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком впродовж 2009 року є обґрунтованими.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії засновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивачка є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.

Посилання відповідача на неврегульованість питання обчислення розміру пенсії дітям війни чинним законодавством, не приймається судом до уваги, оскільки ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. З огляду на викладене, дане питання цілком врегульоване чинним законодавством України.

Відповідно до п.1, п.3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м.Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах.

Зважаючи на те, що суд не вправі виконувати функції субєкта владних повноважень, покладені на нього законом, та питання щодо здійснення перерахунку пенсії відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд зобовязує управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, здійснити перерахунок пенсії позивача починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також починаючи з 22 травня 2008 року по 31.12.2008 року, та за 2009 рік, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни та провести виплату.

Щодо вимоги про відновлення пропущеного строку для звернення за захистом порушених свобод та інтересів то суд вважає за можливе задовольнити вказану вимогу, оскільки заперечення відповідача щодо пропуску позивачем річного строку звернення за судовим захистом є непереконливими, так як зверненню позивача до суду поза межами визначеного Законом річного строку сприяла бездіяльність самого відповідача по справі, яким не було вжито будь яких дій, направлених на надання належної соціальної підтримки та відповідної інформації у період коли були відновлені права позивача на отримання законодавчо встановлених сум доплати до пенсії.

Тому, враховуючи похилий вік позивача та встановлені на законодавчому рівні обмеження його прав, а також позицію відповідача щодо предмету спору, тобто впевненість про відсутність у нього обов'язку призначати, нараховувати та виплачувати визначене ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 року підвищення до пенсії позивачу незважаючи на вищезазначені Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 р. та 22.05.2008 року і проявлену відповідачем бездіяльність у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та у 2009 році, суд визнає наведені у позові обґрунтування причин пропуску строку звернення позивача до суду поважними, що є підставою для задоволення його вимог про поновлення строку звернення до суду.

В позові заявлено про визнання дії відповідача щодо невиплати доплати до пенсії неправомірними, але при цьому позивачем не додана як обставина, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, відмова УПФ в м. Кіровограді здійснити нарахування недоплаченої позивачу, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги за 2007-2009 роки, тому відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову за виниклими спірними правовідносинами, бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді визнається неправомірною.

З огляду на викладене та керуючись ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. 1, 6, 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року № 2195- IV (із змінами та доповненнями), ч. 4 ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-ХП, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-1, п.17 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року № 3235-ІV (із наступними змінами), ст. 58, п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 року № 489-V, п. 2 п. 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року № 107-VI, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, ст.ст. 7, 99, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді - задовольнити частково.

Поновити строк звернення до адміністративного суду для захисту порушених прав.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 і підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року N 2195-1V, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно, та за 2009 рік.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді провести перерахунок та виплату підвищення пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як це передбачено ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року N 2195-1V з урахуванням норм ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року включно, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно, та за 2009 рік з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через Кіровський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України шляхом подання апеляційної скарги в строк, передбачений для подання заяви про апеляційне оскарження. Одночасно копія апеляційної скарги направляється до апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2