Справа № 804/3574/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" серпня 2015 р. справа № 804/3574/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі № 804/3574/15 за позовом Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року в задоволені позовних вимог Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не взято до уваги, що відповідач не є платником податків у розумінні Податкового кодексу, оскільки не являється фізичною-особою підприємцем, не перебуває на податковому обліку, а податкова вимога згідно статті 59 Податкового кодексу України виноситься виключно фізичним особам-підприємцям та юридичним особам. Виникнення податкового зобов'язання було виявлено під час подання АТ «Ощадбанк» форми 1 - ДФ із якої вбачається отримання доходу від анульованого (прощеного) суми боргу в розмірі 573406,54 грн. за 2013 рік, з яких остання повинна сплатити податок з доходів осіб у сумі 97249,710 грн.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 та не є суб'єктом підприємницької діяльності.

В червні 2014 року до позивача надійшла інформація від АТ «Ощадбанк», що в 2013 році відповідачу нараховано суму доходу у розмірі 573406,54 грн., код та назва доходу 126 - додаткове благо та отримано дохід в сумі 573 406,54 грн. (а.с. 6).

Згідно листа АТ «Ощадбанк», адресованого ОСОБА_1, встановлено, що згідно рішення суду від 01.02.2011 року №2-974/2011 було вирішено стягнути заборгованість по кредитному договору №2 від 16.01.2008 року.

08.10.2014 року Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області направлено лист № 15277 громадянину ОСОБА_1, з пропозицією з'явитися до приміщення інспекції для заповнення податкової декларації, однак відповідач декларацію не надав.

Станом на 19.02.2015 року податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 97249,71 грн. не сплачено.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не надсилалась відповідачу вимога про сплату податкового боргу, таким чином у позивача відсутні підстави для звернення з таким позовом.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно пункту 164.1 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткування, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно до пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу, а саме, відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України - до 1 травня року, що настає за звітним,

Пунктом 179.7 статті 179 Податкового кодексу України визначено обов'язок фізичної особи самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Пунктом 54.1. статті 54 ПКУ визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 54.3 ПКУ контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (пп 54.3.1. ПКУ); або дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп 54.3.2 ПКУ).

Таким чином, з наведених норм вбачається, що податкове зобов'язання виникає у особи-платника податку або в наслідок самостійного його декларування, або в результаті його визначення контролюючим органом.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1. статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З аналізу зазначених норм Податкового кодексу України вбачається що податковий орган набуває право на стягнення податкового боргу лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму податкового зобовязання протягом 60 днів після винесення платнику податків податкової вимоги.

У відповідності до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого орган.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 названого Кодексу сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов'язковою умовою для узгодження грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом, є отримання платником податку податкового повідомлення - рішення та не проведення дій щодо його оскарження.

Відповідно до абзацу другого пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Оскільки судом встановлено, що позивачем не надано доказів узгодження податкового зобов'язання та прийняття і надіслання податкової вимоги відповідачу у визначеному статтею 58 ПК України порядку, а ним самостійно податкові зобов'язання не визначались, то висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення податкового боргу є законними та обґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі № 804/3574/15 за позовом Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко