Справа № 4783/10/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2010 року № 2а-4783/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Виноградової О.І.,

при секретарі: Варданян О.В.,

за участю:

позивача (прокурора) ОСОБА_1,

представника відповідача - не з'явився, представника третьої особи І не з'явився, представника третьої особи 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Бориспільського міжрайонного прокурора Київської області

до Бориспільської районної державної адміністрації

третя особа 1 на стороні відповідача - ОСОБА_2,

третя особа 2 на стороні відповідача - Управління Держкомзему у

Бориспільському районі Київської області

про визнання незаконними та скасування розпоряджень.

ВСТАНОВИВ:

Бориспільський міжрайонний прокурор Київської області в інтересах Дніпровського басейнового управління водних ресурсів. Головного управління Держкомзему в Київській області. Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Київській області звернувся до суду з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації (далі - відповідач), треті особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 (третя особа І), Управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області (далі - третя особа 2) про визнання незаконним з моменту видачі і скасування розпорядження відповідача від 10 червня 2008 р. № 3889 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області» (далі - розпорядження № 3889) га визнання незаконним і скасування розпорядження від 1 грудня 2009 р. № 3599 «Про внесення змін до розпоряджень голови адміністрації від 10 червня 2008 р. №№ 3864. 3865. 3884 - 3895» в частині внесення змін до розпорядження відповідача № 3889 (далі - розпорядження № 3599) (а.с. 3 - 8).

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2010 р. у задоволенні клопотання прокурора про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову було відмовлено (а.с. 30).

Ухдалою судді Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2010 р. витребувано у відповідача всі документи, на підставі яких були прийняті розпорядження № 3889 та №3599 (а.с. 38).

Прокурором до суду було подано дві заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 32 - 37. 63 - 67).

Зокрема, згідно із заявою від 23 червня 2010 р. він звертається до суду в якості позивача та просить:

1) визнати незаконним з моменту видачі та скасувати розпорядження відповідача № 3889:

2) визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача № 3599 в частині внесення змін до розпорядження № 3889 (а.с. 63 - 67).

Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про дату, час, та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 76 78, 80, 82), подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за наявними матеріалами справи (а.с. 68).

Треті особи у судове засідання не з'явилися повторно, про дату, час. та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с. 74 75, 81, 83).

Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача, третіх осіб та за наявними матеріалами справи.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, третіх осіб та за наявними матеріалами справи.

Суд у судовому засіданні, заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

Бориспільською міжрайонною прокуратурою Київської області було проведено перевірку законності розпорядження відповідача № 3889 (далі - перевірка), під час якої встановлено наступне.

10 червня 2008 р. відповідачем було видано розпорядження № 3889. яким надано дозвіл третій особі 1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (далі - земельна ділянка) (а.с. 9 - 10).

Згідно з вимогами п.п. 3.6 п. 3 названого розпорядження під час складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вказаному громадянину його необхідно було погодити, з поміж іншого, з Дніпровським басейновим управлінням водних ресурсів (а.с. 9 - 10).

1 грудня 2009 р. відповідачем було видано розпорядження № 3599, згідно з яким внесено зміни до п.п. 3.6 п. 3 розпорядження голови адміністрації від10 червня 2008 р. № 3889 та викладено зміст зазначеного пункту у такій редакції: « 3.6. Управлінням водного господарства у м. Києві та Київській області». Обов'язок внесення відповідних змін в оригінали зазначених розпоряджень покладено на начальника загального відділу - ОСОБА_3 (а.с. 49).

26 лютого 2010 р.. враховуючи результати перевірки, позивачем до відповідача було внесено протест на розпорядження № 3889. в якому він вимагав скасувати дане розпорядження як незаконне (а.с. 54 - 55).

Зазначений протест відповідач за результатами розгляду відхилив, що підтверджується його листом від 11 березня 2010 р. № 7-46-475 (а.с. 56).

З урахуванням наведених обставин та з метою захисту державних інтересів прокурором було заявлено даний позов.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України від 28 червня 1996 р. № 254к/96-ВР, Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 р. № 2768-111 (далі ЗК України), Водним кодексом України від 6 червня 1995 р. № 213/95-ВР (далі - ВК України), Законом України «Про місцеві державні адміністрації» від 9 квітня 1999 р. № 586-ХІУ (далі Закон № 586-ХІУ), Законом України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 р. № І789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України земля. її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Згідно з вимогами ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Як убачається з вимог ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України, землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них, береговими смугами водних шляхів, належать до земель водного фонду.

Відповідно до вимог п. «д» ч. 4 ст. 84 ЗК України, землі водного фонду належать до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 59 ЗК України та ч. З ст. 85 ВК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища. інші водойми. болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно - оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Крім того, вимогами ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що для ведення особистого селянського господарства надаються у користування виключно землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до вимог ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення га зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Як убачається з вимог ч.ч. 1. 4 ст. 21 Закону № 1789-ХІІ. протест на акт. що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У разі відхилення протест) або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися із заявою до суду про визнання акта незаконним. У цьому випадку прокурор у адіміністративній справі може бути позивачем і не повинен визначати орган чи особу, в інтересах якої він звергається до суду з позовною заявою.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наявні матеріалі справи свідчать, що відповідно до схеми формування території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (далі - Вороньківська сільська рада) виділена третій особі 1 згідно з розпорядженням № 3889 земельна ділянка відноситься до категорії земель водного фонду (а.с. 18 - 20).

Крім того, відповідно до листа Державної служби геодезії, картографії та кадастру місцевість в межах відведення третій особі і земельної ділянки характеризується на топографічній карті наявністю заплавної частини Канівського водосховища з островами та водною поверхнею, глибиною до 2.5 метрів. На матеріалах аерофотозйомки місцевість характеризується аналогічною контурною нагрузкою об'єктів, які відображені на топографічній карті (а.с. 22 - 25 ).

До того ж розташування земельної ділянки на території Канівського водосховища на землях водного фонду підтверджується листом Бортницького міжрайонного управління водного господарства від 29 грудня 2009 р. №375/03. листом управління водного господарства у м. Києві та Київській області від 10 березня 2010 р. № 212. інформацією третьої особи 2 від 25 лютого 2010 р. №451. схемою формування території Вороньківської сільської ради Бориспільського району (а.с. 12, 18-20).

Таким чином, розпорядженням № 3889 третій особі 1 у власність було виділено земельну ділянку, яка відноситься до категорії земель водного фонду (а.с. 18 - 20) та у подальшому розпорядженням № 3599 до розпорядження № 3889 було внесено зміни, згідно з якими під час складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки його необхідно погодити з управлінням водного господарства у м. Києві та Київській області. Розпорядженням № 3889 у власність третій особі 1 фактично було виділено ділянку, яка характеризується наявністю заплавної частини Канівського водосховища з островами та водною поверхнею, глибиною до 2.5 метрів.

Отже, розпорядження № 3889 є неправомірним ти таким, що підлягає скасуванню, а розпорядження № 3599 є незаконним частково та підлягає скасуванню в частині внесення змін до розпорядження № 3889.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протигіравність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, у даній справі відповідачем цього зроблено не було. Зокрема, доказів, які б спростовували доводи позивача, ним надано не було.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності понесених ним витрат, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9. 69 - 71. 94. 158 - 163. 167. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 10 червня 2008 р. № 3889.

Визнати неправомірним частково та скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 1 грудня 2009 р. № 3599 в частині внесення змін до розпорядження від 10 червня 2008 р. № 3889.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Виноградова О.І.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 липня 2010 р.