Справа № 522/25159/14-а
Суддя: Погрібний С. О.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/159/15
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

(повний текст)

«5» серпня 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси як адміністративний суд у складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу Державтоінспекції з обслуговування міста ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області, начальника ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії начальника ОСОБА_2 Державтоінспекції ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 протиправними та зобов'язати відділ Державтоінспекції з обслуговування міста ОСОБА_2 УДАІ ГУМВС України з Одеській області скласти адміністративний протокол стосовно водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 10 вересня 2014 року, та направити його до відповідного суду згідно з правилами підсудності, посилаючись на наступні обставини.

10 вересня 2014 року о 09 годині 45 хвилин на регульованому світлофорним об'єктом перехресті вул. ОСОБА_5 та вул. Дніпропетровська дорога сталося зіткнення транспортних засобів автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який рухався по ОСОБА_5 з боку пр-ту Добровольського в напрямку вул. Сахарова, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який рухався по вул. Дніпропетровська дорога з боку вул. ОСОБА_6 в напрямку вул. Паустовського. Внаслідок зіткнення вказані транспортні засоби були механічно пошкоджені. На місці ДТП співробітники ДАІ не змогли визначити винного. Матеріали справі були направлені до Відділу ДАІ м. Одеси для з'ясування усіх обставин ДТП та встановлення винної особи.

Втім, 21 листопада 2014 року листом №31/12-9592 від 18.10.2014 начальника ОСОБА_2 Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області ОСОБА_3 повідомлено позивача про те, що усунути суперечності у свідченнях водіїв не є можливим, в зв'язку з чим також неможливо встановити наявність порушення вимог ПДР у діях водіїв. Позивач вважає, що ухвалення такого рішення є необґрунтованим, безпідставним та упередженим. З огляду на наведене позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області надав суду заперечення, яким просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість

До участі у справі залучався в якості третьої особи водій ОСОБА_8, який у судове засідання не зявлявся неодноразово, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце його проведення.

Інші учасники справи у судове засідання не зявлялися неодноразово, будучи належним чином повідомленими про його дату, час та місце його проведення. Суд у порядку ч. 4 ст. 128 КАС України у звязку з їх неприбуттям у судове засідання та неповідомленням про причини цього ухвалив розглянути справу за цих учасників справи.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

З приводу визначення предметної та територіальної підсудності адміністративної справи.

За правилом частини 1 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач в порядку адміністративного судочинства оскаржує дії відповідачів під час здійснення уповноваженими посадовими особами органу ДАІ дій під час притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на це предмет спору відноситься до підсудності місцевого загального суду за місцем проживання позивача. Останнє узгоджується з правилом частини 2 статті 19 КАС України.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 10 вересня 2014 року о 09 годині 45 хвилин на регульованому світлофорним об'єктом перехресті вул. ОСОБА_5 та вул. Дніпропетровська дорога сталося зіткнення транспортних засобів за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який рухався по ОСОБА_5 з боку пр-ту Добровольського в напрямку вул. Сахарова та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який рухався по вул. Дніпропетровська дорога з боку вул. ОСОБА_6 в напрямку вул. Паустовського. Внаслідок зіткнення вказаним транспортним засобам були заподіяні механічні пошкодження.

На місці ДТП співробітники ДАІ не визначили винну в пригоді особу. Складені матеріали пригоди співробітниками ДАІ направлено до ВДАІ м. Одеси для з'ясування усіх обставин цієї ДТП та встановлення винної особи. Втім, 21 листопада 2014 року листом №31/12-9592 від 18.10.2014 начальника ОСОБА_2 Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області ОСОБА_3 позивача повідомлено про те, що усунути суперечності у свідченнях водіїв не стало можливим, в зв'язку з чим не встановлено наявність порушення вимог ПДР у діях обох водіїв.

Висновком судового експерта ФОП ОСОБА_9 № 1-4/10 від 04 листопада 2014 року встановлено, що дії водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Інспектор дізнання ОСОБА_10 листом від 15.11.2014 року № 1089 направив матеріали ДТП до Одеського НДІ судових експертиз для отримання письмової консультації спеціаліста автотехніка.

21 листопада 2014 року судовим експертом ОНДІСЕ ОСОБА_11 складене висновок експертного автотехнічного дослідження № 5937, в якому вказано, що вирішити питання відносно належних дій обох водіїв та наявності або відсутності в їх діях причинно-наслідкового зв'язку не є можливим у зв'язку з тим, що в якості вихідних даних для проведення дослідження були задані дві версії розвитку обставин пригоди, в яких не були усунені протиріччя щодо режиму роботи світлофорного об'єкту на перехресті, де мала місце дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до положень п.3 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2 009 року №111, завданням підрозділів ДПС є нагляд за дорожнім рухом з метою забезпечення його безпеки, забезпечення безпечного й безперебійного руху транспортних засобів, профілактика, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху.

За правилом cт. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів , що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності визначаються Законом України "Про судову експертизу" від 25.02.1994 року за № 4038-ХІ1, згідно зі ст. 1 якого судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання досудового та судового слідства.

Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз експертних досліджень (зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 03.11.1998 року № 705/3145, з наступними змінами та доповненнями, назва в редакції згідно з наказом Міністерства юстиції України від 15.07.2008 року за № 1198/5, далі - Інструкція 53). Згідно з п. 1.3 Інструкції 53, відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів (у тому числі для вирішення питання про порушення адміністративної чи кримінальної справи можуть виконуватись експертні дослідження, що потребують спеціальних знань, використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України, та відповідно до абзацу 2 п. 1.7 Інструкції 53 підставою проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридична або фізична особа) з обов'язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв'язанню, а також обєктів що надаються.

Пунктом 2.1.3 цієї Інструкції передбачено, що експерт зобов'язаний повідомити в письмовій формі особу або орган, яка призначила експертизу, про неможливість її проведення, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були отримані.

Повноваження інспектора з дізнання відповідного підрозділу Державтоінспекції передбачені Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 77 від 26 лютого 2009 року. Так, відповідно до п. 6.4 вказаної Інструкції, інспектор з дізнання підрозділу Державтоінспекції МВС або особа, яка виконує його обов'язки, під час розгляду матеріалів повинен в найкоротший, але не більше одного місяця з моменту скоєння ДТП, термін, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об'єктивного визначення зон (осіб), яка (які) скоїли адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КпАП України, скласти відносно такої особи (осіб) протокол (и) про адміністративне правопорушення та в п'ятиденний термін надіслати його до відповідного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено обґрунтованості, своєчасності та правомірність прийняття його посадовими особами рішення про закінчення розгляду матеріалів ДТП, а так само як не надано доказів вжиття експертом заходів, передбачених пунктом 2.1.3 Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та інспектором з дізнання, передбачених п.6.4 Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо об'єктивного визначення винної особи у вчиненні цієї ДТП, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про закінчення розгляду матеріалів ДТП, що сталася 10 вересня 2014 року на перехресті вул. ОСОБА_5 та вулиці Дніпропетровська дорога за участі водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, та водія ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_3, є передчасним та неправомірним з огляду на те, що, зокрема, не досліджено усіх обставин цієї пригоди, що мають значення для правильного вирішення справи.

Додатково судом враховано й те, що співробітниками ДАІ поверхово поставилися до їх підготовки, зокрема, не встановивши свідків вчинення правопорушення, не отримавши від них свідчень.

Відтак, оскільки відповідачем належним чином при розгляді адміністративної справи відповідно до вимог ст. 71 КАС України не доведено правомірність рішення про закінчення розгляду матеріалів ДТП, що сталася 10 вересня 2014 року на перехресті вул. ОСОБА_5 та вулиці Дніпропетровська дорога за участі водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, та водія ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_3, суд вважає позовні вимоги про визнання такого рішення відповідача протиправним обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За правилом частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведене правило покладає обовязок доведення правомірності свого рішення на субєкта владних повноважень, відповідно, в цій категорії судових справ діє презумпція вини відповідача субєкта владних повноважень, що може бути заперечена за допомогою відповідних та достатніх доказів, що в цій справі вчинено не було.

Отже, відповідачем були порушені принципи всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття судового експерта, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація, усунення розбіжностей у показаннях учасників ДТП та інше), не було досліджено суть правопорушення.

Щодо належного складу учасників спору.

За частиною 3 статті 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 цього Кодексу суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В розумінні процесуального закону Відділ Державтоінспекції з обслуговування міста ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області є субєктом владних повноважень, оскільки є органом державної влади, до відання якого та його посадових осіб віднесено вирішення тих питань та вчинення тих дій, про оскарження яких та про спонукання до вчинення яких просить сторона позивача.

Доводи представника ОСОБА_2 ДАІ про те, що відповідачем у такій справі може бути виключно юридична особа не узгоджується з вимогами КАС України, оскільки адміністративна процесуальна правосубєктність за цим Кодексом не повязується з наявністю у відповідача статусу юридичної особи (стаття 48 КАС України).

В частині вимог до відповідача начальника ОСОБА_2 Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_3 суд зобовязаний відмовити з огляду на те, що ця особа не є належним учасником спірних правовідносин, оскільки його повноваження в процедурі притягнення до адміністративної відповідальності не доведені позивачем.

В частині вимог про зобовязання відповідача скласти протокол стосовно третьої особи.

Одночасно суд не вправі задовольнити вимогу позивача про зобов'язання відділу Державтоінспекції з обслуговування міста ОСОБА_2 УДАІ ГУМВС України з Одеській області скласти адміністративний протокол стосовно водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 10 вересня 2014 року, оскільки вину ОСОБА_4 у вчиненні цієї ДТП належить встановити або спростувати у вказаному іншому провадженні.

Згідно зі ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може скасувати постанову і закрити провадження.

Керуючись ст. ст. 96, 268, 280, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 11, 69, 71, 86, 102, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, СУД

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу Державтоінспекції з обслуговування міста ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Відділ Державтоінспекції з обслуговування міста ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Одеській області продовжити, здійснити й завершити провадження у справі про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10 вересня 2014 року на перехресті вул. ОСОБА_5 та вулиці Дніпропетровська дорога за участі водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, та водія ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_3, скласти за результатами завершення провадження відповідний протокол про адміністративне правопорушення та направити його до суду згідно з правилами підсудності.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

05.08.2015