Справа № 812/155/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року м. Київ К/800/32606/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Васильченко Н.В., Чумаченко Т.А.,
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод»

на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2014 року

у справі №812/155/14

за позовом публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод»

до 1) Луганської митниці Міндоходів,

2) начальника сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіна Миколи Миколайовича

про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод» (далі по тексту ПАТ «Алчевський коксохімічний завод») звернулось до суду з позовом до Луганської митниці Міндоходів (далі по тексту Митниця) та начальника сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіна Миколи Миколайовича, яким просило визнати протиправним та скасувати рішення Луганської митниці про визнання митної вартості товарів від 21.02.2012 року №702020001/2012/000177/1; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 21.02.2012 року №702020001/2/00029; визнати протиправними дії начальника сектору митного оформлення митного поста «Алчевськ» Луганської митниці Савостіна М.М. щодо висування вимоги від 15.02.2012 про надання позивачем договору на закупівлю товару фірмою «Unicoal AG».

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року у справі №812/155/14 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Луганської митниці про визначення митної вартості товарів від 21.02.2012 року №702020001/2012/000177/1. Скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 21.02.2012 №702020001/2/00029. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2014року у справі №812/155/14 рішення суду першої інстанції скасоване. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

При скасуванні рішення окружного адміністративного суду, Донецький апеляційний адміністративний суд виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки відомості, подані ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» для підтвердження митної вартості, не можна вважати об'єктивними, такими, що підлягають обчисленню та підтвердженню документально. Тому Митницею обґрунтовано застосовано другий метод визначення митної вартості.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2014 року скасувати, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2014 року - залишити в силі.

Митниця подала до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувала на відповідності судового рішення суду другої інстанції обставинам справи та вимогам законодавства України, просила залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2014 року - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» та фірмою «Unicoal AG» (Швейцарія) укладено зовнішньоекономічний контракт №U-2012.60.028.01 від 26 грудня 2011 року, в межах якого позивачем на митну територію України в січні 2012 року на умовах DАР RU станція Соловей (Інкотермс 2010) було ввезено вантаж - вугільний концентрат марки «КС». За ціною договору, а саме 182 долара США за 1 тону.

Вугільний концентрат марки «КС» за контрактом № U-2012.60.028.01 від 26.12.2011 року надійшов на митну територію України у січні 2012 року. При цьому, у періодичній митній декларації від 06.01.2012 № 702020001/2012/000233 відправником вугільного концентрату зазначено фірму «Unicoal AG» (Швейцарія), а у декларації № 702020001/2012/001049 від 15.02.2012 відправник - ВАТ «Вугільна компанія «Кузбассразрезуголь» (Росія). Вказане підтверджує непрямі поставки. Про те, що фірма «Unicoal AG» (Швейцарія) є посередником також зазначено і у п. 1.1 контракту № U-2012.60.028.01.

Зазначена поставка товару здійснюється на умовах поставки DAP ст. Соловей за Інкотермс 2010.

До декларації митної вартості ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» надано необхідний пакет документів, передбачений Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006.

У декларації митної вартості № 702020001/2012/0001049 від 15.02.2012 Митницею для підтвердження заявленої митної вартості зобов'язано ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» надати договір на закупівлю товару фірмою «Unicoal» та витяги з періодичних видань «Металл Курьер», «Металл. Эксперт. Уголь», «Информация на рынке костующегося угля» станом на січень 2012 року, щодо формування ціни на вугілля.

На вимогу відповідача, декларантом позивача надано лист від 20.02.2012 № 40 про неможливість надати договір з третіми особами, витяги з журналу «Новости рынков угля» від 23.01.2012 № 4, від 30.01.2012 №5 та від 06.02.2012 № 6, а також лист ПАТ «Алчевськкокс» від 21.02.2012 №003-0510. 21 лютого 2012 року Луганською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 702020001/2/00029 (а.с.16 т.1) у якій зазначено, що митна декларація не може бути прийнята у зв'язку із проведенням митної оцінки (рішення про визначення митної вартості № 702020001/2011/000177/1 від 21.02.2012) згідно МКУ та Постанови КМУ від 20.12.2006 № 1766, а також прийнято рішення про визначення митної вартості товарів від 21.02.2012 № 702020001/2012/000177/1, згідно з яким митним органом визначено вартість товару за 2 методом у розмірі 205 доларів США за одну тону.

21.02.2012 р Луганською митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товарів від 21.02 2012 р. №70202001/2012/000177/1, згідно з яким митним органом визначено вартість товару за 2 метолом у розмірі 205 дол. США за одну тону. На підставі цього рішення Луганською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №702020001/2/00029, у якій зазначено, що митна декларація не може бути прийнята у зв'язку з проведенням митної оцінки (рішення про визначення митної вартості №70202001/2012/000177/1 від 21.02.2012 р.) згідно з Митним кодексом України та постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. №1766.

Згідно статті 260 Митного кодексу України (в редакції кодексу від 2002 року, далі по тексту МК України), митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Порядок визначення митної вартості товарів поширюється на товари, які переміщуються через митний кордон України. Для цілей визначення митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Згідно зі ст. 262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Як встановлює ст. 264 МК України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 266 МК України визначає методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Так, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно зі ст. 267 МК України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати, понесені покупцем, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів тощо.

Використані декларантом відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Митниця має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 року у справі №21-498а15.

Як встановлено судом другої інстанції, декларантом не надані Митниці усі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості, зокрема, не надано документів, які б підтверджували включення до митної вартості, задекларованої за першим методом, витрат на транспортування товару.

Підставою для витребування додаткових документів стала неможливість відповідача перевірити повноту включення витрат на транспортування до ціни угоди, а також ким саме ці витрати сплачувались та чи включені до цих витрат щі й витрати на оренду вагонів.

Позивачем не надано договору на закупівлю товару фірмою «Unicoal», а також відомості про включення до митної вартості послуг на перевезення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що відомості про заявлену позивачем митну вартість неможливо вважати об'єктивними, такими, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Оскільки позивачем не надані усі витребувані митним органом документи на підтвердження заявленої митної вартості, надані документи обґрунтовано давали достатньо підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, суд апеляційної інстанції вважає, що митним органом правомірно скоригована митна вартість товару з урахуванням положень ст. 266-268 Митного кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що апеляційний суд вимог процесуального законодавства не порушив, оскільки спір у справі має вирішуватись за правилами господарського процесуального законодавства.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній постанові апеляційного суду, вона ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» - залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2014 року у справі №812/155/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: