Справа № 815/2491/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2491/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" Северин Юрія Петровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною та незаконною, визнання позивача вкладником та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" Северин Юрія Петровича, в якому просить суд:

- визнати противоправною та незаконною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК" Северин Юрія Петровича щодо переоформлення частини вкладу у розмірі 7000,00 (сьомі тисяч) доларів США на ім'я ОСОБА_1, відступленого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на підставі Договору відступлення права вимоги № 1 від 27 лютого 2015 року за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_");

- визнати противоправною та незаконною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК" Северин Юрія Петровича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК", котрі мають право на виплату гарантованих сум відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України;

- визнати ОСОБА_1 вкладником Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК" в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК" Северин Юрія Петровича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК", котрі мають право на виплату гарантованих сум відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 грудня 2014 року між Публічним Акціонерним Товариством "ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_3 було укладено договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_"). Умовами зазначеного договору було передбачено, що ОСОБА_3 вносить до Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК" вклад у розмірі 15343,93 (п'ятнадцять тисяч триста сорок три долара США 93 цента) під 6 % річних строком до 30.03.2015 року з можливістю автоматичної пролонгації договору. На підставі постанови Правління Національного банку України від 26 січня 2015 року № 50 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у AT "ІМЕКСБАНК", згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію - Северин Юрія Петровича. 27 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги № 1 за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_"). Відповідно до умов вищевказаного Договору ОСОБА_3 безоплатно передала, а позивач прийняв на себе частину майнових прав, що належить ОСОБА_3, і став кредитором (вкладником) за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_"), укладеним між ОСОБА_3 та Публічним Акціонерним Товариством "ІМЕКСБАНК". Загальний розмір майнових прав складав 7000,00 (сім тисяч) доларів США. Так, позивач вважає, що в розумінні статей 509, 510, 512, 514 ЦК України Позивач став кредитором (вкладником) Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК". 11 березня 2015 року та 15 квітня 2015 року ОСОБА_1, як новий кредитор (вкладник) звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" Северин Юрія Петровича з проханням на підставі вищевказаного відступлення права вимоги здійснити переоформлення частини вкладу (у розмірі 7000,00 доларів США) за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічним договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_") на своє ім'я, проте жодних дій щодо переоформлення частини вкладу не було здійснено. Як зазначає позивач, бездіяльність відповідача в питанні переоформлення частини вкладу, відступленого на користь позивача, та не включення його до переліку вкладників, котрі мають право на виплату гарантованих сум відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України є необґрунтованою та такою, що порушує його права як дійсного на теперішній час вкладника ПАТ "ІМЕКСБАНК". Таким чином позивач вважає, що бездіяльність Відповідача порушує положення Цивільного кодексу України та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Предствник позивача в судовому засіданні позові підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.

Відповідач до судового засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи у встановленому законом порядку, про поважність причини неявки суду не повідомив, проте надав заперечення від 20.05.2015 року за вих. № 6598 на адміністративний позов та додаткові заперечення від 05.08.2015 року за вих. № 4831, відповідно до яких відповідач адміністративний позов ОСОБА_1 повністю не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, вмотивовуючи тим, що 26.01.2015 р. Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 50 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних".На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 року прийнято рішення № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ІМЕКСБАНК", згідно з яким в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ІМЕКСБАНК" з 27.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "ІМЕКСБАНК" - Северин Юрія Петровича. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 84 від 23.04.2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" та повноваження уповноваженої особи Фонду (Відповідача) було продовжено до 26.05.2015 року включно. Відповідач зазначає, що норма ст. 37 Закону, на яку посилається позивач, окрім іншого, дійсно надає уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб право укладати від імені неплатоспроможного банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом, проте таке право має реалізуватись за наявності на те законних правових підстав та здійснюватись у встановлених чинним законодавством межах та порядку. Так, відповідач вважає, що набуття прав кредитора не створює жодних правових підстав та не породжує для боржника, в даному випадку - АТ "ІМЕКСБАНК", а тим більше для відповідача, як уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК", жодного обов'язку проводити будь-яке "переоформлення" таких прав. Жодна із наведених позивачем статей ЦК України не передбачає та не встановлює обов'язку боржника проводити будь-яке додаткове "переоформлення" прав, переданих новому кредитору, а також не наводить жодного механізму та форми такого переоформлення, окрім направлення повідомлення боржнику про заміну сторони кредитора в зобов'язанні та проведення виконання обов'язку вже на користь останнього, а тому відповідач не зобов'язаний був проводити те, що не передбачене законом. У відповідності до п. 1.5. Публічного договору приєднання фізичної особи до публічного договору банківського вкладу (депозиту) відбувається в цілому. Укладаючи договір вкладник приймає на себе всі обов'язки та набуває усіх прав, передбачених договором стосовно вкладників, рівно як і банк бере на себе всі обов'язки та набуває усіх прав, передбачених договором стосовно банку (п. 1.11. Публічного договору). Типовими умовами Публічного договору передбачається, що повернення вкладу або його частини та сплата нарахованих та несплачених процентів здійснюється банком готівкою або в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, який зазначено вкладником у договорі про приєднання, чи за письмовою заявою вкладника на інший його рахунок (п. 6.2. Публічного договору). Як зазначає відповідач, вкладник, або будь-яка інша особа, що в законний спосіб набула право вимагати від АТ "ІМЕКСБАНК" повернення розміщеного вкладу чи його частини, вправі вимагати його повернення виключно у визначений Публічним договором спосіб, зокрема - шляхом виплати готівкою або здійснення безготівкового перерахування на відповідний рахунок (що в свою чергу кореспондується з приписами вищенаведених норм Цивільного кодексу України) і не має права вимагати виплату вкладу шляхом проведення будь-якого переоформлення своїх прав в інше зобов 'язання. Пункт. 4.3. Договору цесії передбачає, що відступлення права вимоги не тягне за собою ніяких змін умов основного договору. Оскільки право вкладника (Третьої особи - первісного кредитора) на будь-яке "переоформлення", включаючи відкриття нового вкладного рахунку та перерахування на нього частини вкладу, типовими умовами Публічного договору не передбачено, таке право в силу приписів ст. 514 ЦК України не могло перейти або виникати і у нового кредитора. Так, відповідач зазначає, що новий кредитор лишається правомочним лише вимагати від АТ "ІМЕКСБАНК" повернення набутого вкладу (в межах відступлених прав вимоги) у відповідності до умов Публічного договору та Договору приєднання. В силу приписів норм спеціального Закону, а сааме: п.1ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відкриття та зарахування коштів на окремий вкладний рахунок є фактично банківською операцією, а точніше - банківською послугою, що може бути надана виключно на підстав укладеного з банком договору банківського вкладу або договору банківського рахунку, проте проведення подібних операцій, зокрема: укладення договору відкриття вкладного рахунку та перерахування коштів на вкладний рахунок, під час дії тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку може бути проведене виключно за згодою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціального суб'єкта, на якого Законом покладено функції виведення неплатоспроможного банку з ринку, та, крім того здійснюватись лише у випадку, якщо проведення таких операцій є економічно вигідним для неплатоспроможного банку. Далі відповідач повідомляє, що правочини щодо "переоформлення" частини вкладу або прав вимоги на нього, в розумінні вчинення дій, спрямованих на укладення з позивачем відповідної угоди, відкриття окремого вкладного рахунку та перерахування на цей рахунок відповідної суми грошових коштів в межах набутих позивачем прав вимоги, є операціями, що підпадають під дію обмежень встановлених ч. 2 п. 1.16. Глави 3 положення "Про виведення неплатоспроможного банку з ринку" та ч. 8 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Так, на проведення подібного роду операцій під час здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" будь-якого дозволу виконавча дирекція Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відповідачу не надавала, адже проведення подібного роду операцій суперечило б вищевказаним умовам Положення та не призводило до економічної вигоди, зокрема. На думку відповідача, законних підстав для проведення "переоформлення" частини набутого позивачем вкладу шляхом вчинення дій, спрямованих на укладення з позивачем відповідної угоди, відкриття на ім'я позивача окремого вкладного рахунку та перерахування на цей рахунок відповідної суми грошових коштів в межах набутих прав вимоги не існувало, та не існує і на теперішній час. Оскільки позивач безпосередньо не укладав з АТ "ІМЕКСБАНК" жодних договорів банківського вкладу, в тому числі Договору приєднання, а набув своїх прав на підставі Договору цесії, укладеного з вкладником - ОСОБА_3, яка сама і підписувана та укладала з АТ "ІМЕКСБАНК" вищезазначений Договір приєднання, та відомості про яку вносились в базу даних АТ "ІМЕКСБАНК", позивач (як новий кредитор на суму набутих прав вимоги, що на сьогоднішній день не значиться в базі даних АТ "ІМЕКСБАНК" як вкладник банку, а "переоформлення" набутих ним прав вимог із відкриттям окремого вкладного рахунку законодавчо є неможливим) не відповідає передбаченим в Законі ознакам "вкладника" та не має права вимагати від АТ "ІМЕКСБАНК" або відповідача включення його в реєстр (перелік) вкладників як особи, що вправі отримати виплату сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На думку відповідача, укладення Договору цесії на подібних умовах, тобто лише на частину вкладу, може свідчити про штучність та фіктивність цього правочину як такого, що спрямований виключно на досягнення єдиної мети - отримання первісним власником грошових коштів - вкладником, тобто третьою особою, повного задоволення своїх вимог за рахунок сум гарантованих виплат. Наведені умови Договору цесії свідчать про те, що третя особа залишила за собою право вкладника (право на отримання сум гарантованих виплат), що в свою чергу виключає будь-яку можливість та правові підстави проведення гарантованих виплат по відступленим на користь позивача правам вимоги. Оскільки, як стверджує відповідач, позивач грошові кошти банку не надавав, безпосередньо не укладав з АТ "ІМЕКСБАНК" жодних договорів банківського рахунку(вкладу) на суму 7000 дол. США., а набув своїх прав на підставі Договору цесії, укладеного з вкладником - третьою особою ОСОБА_3, яка сама і підписувала та укладала з АТ "ІМЕКСБАНК" вищезазначений Договір банківського вкладу, та відомості про яку вносились в базу даних АТ "ІМЕКСБАНК", позивач (як новий кредитор на суму набутих прав вимоги, що на сьогоднішній день не значиться в базі даних АТ "ІМЕКСБАНК" як вкладник банку) не відповідає передбаченим в Законі ознакам "вкладника" та не має права вимагати від АТ "ІМЕКСБАНК" або відповідача включення його в реєстр (перелік) вкладників як особи, що має право отримати виплату сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, АТ „ІМЕКСБАНК" цілком правомірно не здійснив переоформлення коштів у розмірі 7000 дол. США на рахунок позивача, так як дана дія є грубим порушенням норм постанов НБУ, а тому правочин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично є штучним та фіктивним, так як спрямований на створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування. Так, відповідач зазначає, що штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання гр. ОСОБА_3 сум гарантованого відшкодування за наведеними вище операціями, свідчить те, що зазначені вище операції не передбачали фактичного переміщення (видачу/виплату/зарахування або перерахування) "реальних" грошових коштів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомлялась судом про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, про поважність причини неявки суд не сповістила, надала суду письмові пояснення, згідно яких вважала, що відсутні підстави для визнання позивача вкладником АТ «ІМЕКСБАНК», оскільки договір банківського вкладу (рахунку) з позивачем не укладався та не може бути укладений в силу законодавчої заборони, у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації в банку. Крім того, договір уступки права вимоги мміж ОСОБА_3 та позивачем є нікчемним в силу приписів ст. 228 ЦК України, оскільки порушує публічний порядок відшкодування грошових коштів вкладникам неплатоспроможних банків, і суперечить інтересам держави і суспільства. Тому третя особа просила відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Вислухавши пояснення представника позивача, який також представляв інтереси третьої особи ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року між Публічним Акціонерним Товариством "ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_3 було укладено договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_"). Умовами зазначеного договору було передбачено, що ОСОБА_3 вносить до Публічного Акціонерного Товариства "ІМЕКСБАНК" вклад у розмірі 15343,93 (п'ятнадцять тисяч триста сорок три долара США 93 цента) під 6 % річних строком до 30.03.2015 року з можливістю автоматичної пролонгації договору.

Постановою Правління Національного банку України № 16/ВТ від 15 січня 2015 року ПАТ "ІМЕКСБАНК" віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та установлено обмеження у його діяльності, зокрема не допускати будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

26.01.2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 50 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних".

На підставі постанови Правління НБУ від 26 січня 2015 року № 50 "Про віднесення ПАТ "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у AT "ІМЕКСБАНК", згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію - Северин Юрія Петровича.

27 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги № 1 за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_"). Відповідно до умов вищевказаного Договору ОСОБА_3 безоплатно передала, а позивач прийняв на себе частину майнових прав, що належить ОСОБА_3, і став кредитором (вкладником) за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_"), укладеним між ОСОБА_3 та Публічним Акціонерним Товариством "ІМЕКСБАНК". Загальний розмір майнових прав, відступлених згідно з цим Договором № 1 складав 7000,00 (сім тисяч) доларів США.

11 березня 2015 року та 15 квітня 2015 року ОСОБА_1, як новий кредитор звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" Северин Юрія Петровича з проханням на підставі вищевказаного відступлення права вимоги здійснити переоформлення частини вкладу (у розмірі 7000,00 доларів США) за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад "_ "Постійний клієнт" 3 міс._" (вид вкладу "_ПосКлЗм6%$_") на своє ім'я.

27.05.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 105, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ІМЕКСБАНК" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27 травня 2015 року.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб (надалі по тексту - ФГВФО), а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду, визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 09.08.2012р. №14 (далі - Положення №14).

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3 визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та пункту 8 розділу I Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 цього Закону.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (пункт 4 розділу III Положення №14).

Згідно частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до пункту 4 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Неправомірність дій відповідача, на думку позивача, полягає в небажанні відповідача здійснити "переоформлення" частини вкладу (в сумі 7 000,00 доларів США) за договором № від 25.12.2014 року "Про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. Вклад "_" Постійний клієнт" 3 міс. " (Вид вкладу "_ПосКЛЗм6%8_), надалі - Договір приєднання, набутого позивачем в результаті укладення з третьою особою договору про відступлення права вимоги № 1 від 27.02.2015 р. до Депозитного договору (надалі - Договір цесії).

В якості правових підстав такого твердження позивач наводить приписи норми ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст.ст. 509, 510, 512, 514 ЦК України.

Стаття 37 Закону, на яку посилається позивач, окрім іншого, дійсно надає уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб право укладати від імені неплатоспроможного банку будь-які будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

Тому таке право, в об'єктивному розумінні, має реалізовуватись по-перше: за наявності на те законних правових підстав, а по-друге: здійснюватись у встановлених чинним законодавством межах та порядку.

За умовами Договору цесії позивач мав набути прав кредитора по відношенню до АТ "ІМЕКСБАНК", а саме - прав вимоги частини вкладу за Депозитним договором на суму 7 000,00 доларів США, проте набуття цих прав не створює жодних правових підстав та не породжує для боржника, в даному випадку - АТ "ІМЕКСБАНК", а тим більше для відповідача, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК", жодного обов'язку проводити будь-яке "переоформлення" таких прав.

Норми статей 509, 510, 512, 514 ЦК України, на які посилається позивач, передбачають можливість проведення заміни сторони кредитора в зобов'язанні.

Проте норма ст. 514 ЦК України вказує, що при заміні сторони кредитора до нового кредитора лише переходять права, належні первісному кредитору в зобов'язанні. При цьому такий перехід прав здійснюється в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або~законом.

Одночасно ст. 516 ЦК України визначає порядок реалізації новим кредитором набутих прав.

Зокрема приписи норми ч. 2 ст. 516 ЦК України вказують на необхідність направлення повідомлення боржнику про заміну сторони кредитора в зобов'язанні. При цьому наведена норма Кодексу вказує, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд вважає, що, жодна із наведених статей ЦК України не передбачає та не встановлює обов'язку боржника проводити будь-яке додаткове "переоформлення" прав, переданих новому кредитору, а також не наводить жодного механізму та форми такого переоформлення.

Оскільки обов'язку проводити будь-яке переоформлення набутих позивачем прав вимоги чинним законодавством не визначено, відповідач не зобов'язаний був проводити те, що не встановлено законом.

Згідно Договору приєднання ОСОБА_3 приєдналась до публічної пропозиції, умови якої було визначено в Публічному договорі № 1 банківського вкладу (депозиту), затвердженому Головою Правління АТ "ІМЕКСБАНК" 20.01.2014 року, розміщеному на офіційному сайті АТ "ІМЕКСБАНК" http://imexbank.com.ua, та розмістила в АТ "ІМЕКСБАНК" вклад на суму 15 343,93 доларів США, строком до 30.03.2015 року.

В свою чергу АТ "ІМЕКСБАНК", оприлюднивши умови Публічного договору та уклавши з ОСОБА_3 Договір приєднання, прийняв на себе зобов'язання прийняти від ОСОБА_1 вклад, здійснити нарахування та виплату процентів по вкладу за встановленою ставкою (6 % річних), та повернути ОСОБА_3 вклад по закінченні обумовленого Договором приєднання строку розміщення.

У відповідності до п. 1.5. Публічного договору приєднання фізичної особи до публічного договору банківського вкладу (депозиту) відбувається в цілому. Укладаючи договір, вкладник приймає на себе всі обов'язки та набуває усіх прав, передбачених договором стосовно вкладників, рівно як і банк бере на себе всі обов'язки та набуває усіх прав, передбачених договором стосовно банку (п. 1.11. Публічного договору).

Типовими умовами Публічного договору передбачається, що повернення вкладу або його частини та сплата нарахованих та несплачених процентів здійснюється банком готівкою або в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, який зазначено вкладником у договорі про приєднання, чи за письмовою заявою вкладника на інший його рахунок (п. 6.2. Публічного договору).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що вкладник, або будь яка інша особа, що в законний спосіб набула право вимагати від АТ "ІМЕКСБАНК" повернення розміщеного вкладу чи його частини, вправі вимагати його повернення виключно у визначений Публічним договором спосіб, зокрема - шляхом виплати готівкою або здійснення безготівкового перерахування на відповідний рахунок,що в свою чергу кореспондується з приписами вищенаведених норм Цивільного кодексу України, і не має права вимагати виплату вкладу шляхом проведення будь-якого переоформлення своїх прав в інше зобов 'язання.

Крім того, за умовами Договору цесії новий кредитор одержав право вимагати від АТ "ІМЕКСБАНК" виконання у повному обсязі всіх зобов'язань за основним договором, а саме (п. 1.6. Договору цесії):

- повернення суми грошових коштів, розміщених у якості банківського вкладу, у розмірі 7 000,00 доларів США;

- сплати відсотків за вкладом у розмірі 6 % річних;

- та інших зобов'язань АТ "ІМЕКСБАНК", які випливають з основного договору.

Одночасно п. 4.3. Договору цесії передбачає, що відступлення права вимоги не тягне за собою ніяких змін умов основного договору. А тому передача права вимоги на частину вкладу за Договором цесії в силу умов вищевказаних договірних зобов 'язань не породжує виникнення у боржника -АТ "ІМЕКСБАНК" обов'язку здійснити будь-яке додаткове переоформлення відступленого права, та призвести до зміни умов основного договору (Публічного договору та Договору приєднання), в тому числі зміни вкладного рахунку, перенесення частини вкладу на новий рахунок.

Оскільки право вкладника ОСОБА_3 на будь-яке "переоформлення", включаючи відкриття нового вкладного рахунку та перерахування на нього частини вкладу типовими умовами Публічного договору не передбачено, таке право в силу приписів ст. 514 ЦК України не могло перейти або виникнути у нового кредитора. За таких обставин, новий кредитор лишається правомочним лише вимагати від АТ "ІМЕКСБАНК" повернення набутого вкладу (в межах відступлених прав вимоги) у відповідності до умов Публічного договору та Договору приєднання.

Проте, реалізація вказаного права, враховуючи запровадження по відношенню до боржника - АТ "ІМЕКСБАНК" тимчасової адміністрації, в силу приписів п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" унеможливлюється встановленням прямої заборони на задоволення такої вимоги.

В розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку, або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Кредитори банку, що не є вкладниками або вкладники на суму вимог, невідшкодованих за рахунок виплат сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, чи інші кредитори, які набули право вимоги до банку понад суму призначеного вкладнику гарантованого відшкодування, вправі заявити свої кредиторські вимоги після відкликання в банку банківської ліцензії та запровадження процедури ліквідації.

В такому випадку, задоволення вимог вказаних кредиторів провадиться у визначеному ст. 52 Закон порядку та черговості, зокрема у четверту чергу, після задоволення вимог кредиторів трьох попередніх черг.

Щодо "переоформлення" частини вкладу, на якому наполягає позивач, а сааме: відкриття окремого вкладного рахунку та відображення на ньому грошових коштів в межах набутих позивачем прав вимоги, суд зазначає, що така послуга за своєю правовою суттю є окремою банківською операцією, що полягає в проведенні списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_3, та зарахуванням відповідної суми коштів на вкладний рахунок позивача, який може бути відкрито виключно на підставі окремого укладеного з AT "ІМЕКСБАНК" правочину.

На думку суду, подібний висновок випливає із системного аналізу норм Глави 2 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами) затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003р. за № 51( зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, а також норм ст.ст. 1055, 1066 ЦК України.

Так, за приписами п. 2.1. Глави 2 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідна рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договор банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Частина 3 ст. 1058 ЦК України передбачає, щодо відносин банку та вкладника за рахунком, в який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу) якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

У відповідності до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сумм з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Таким чином, відкриття та зарахування коштів на окремий вкладний рахунок є фактично банківською операцією, а точніше - банківською послугою, що може бути надана виключно на підставі укладеного з банком договору банківського вкладу або договору банківського рахунку.

Так, проведення подібних операцій, зокрема: укладення договору відкриття вкладного рахунку та перерахування коштів на вкладний рахунок, під час дії тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку може бути проведене виключно за згодою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціального суб'єкта, на якого Законом покладено функції виведення неплатоспроможного банку з ринку, та, крім того здійснюватись лише у випадку, якщо проведення таких операцій є економічно вигідним для неплатоспроможного банку.

За приписами ч. 2 п. 1.16. Глави 3 Положення "Про виведення неплатоспроможного банку з ринку", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року за № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за № 1581/2189, протягом тимчасової адміністрації неплатоспроможний банк має право надавати фінансові послуги з переказу коштів без відкриття рахунку в такому банку та інші фінансові послуги, також здійснювати діяльність, передбачену частиною восьмою статті 47 Закону України "Про банки банківську діяльність", якщо надання таких послуг є економічно вигідним для банку та з дозволу виконавчої дирекції Фонду. З цією метою уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію подає на розгляд виконавчої дирекції Фонду відповідні прогнозні розрахунки надходжень від таких фінансових послуг та діяльності.

Згідно ч. 8 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг, здійснення іншої діяльності.

Таким чином, правочини щодо "переоформлення" частини вкладу або прав вимоги на нього, в розумінні вчинення дій, спрямованих на укладення з позивачем відповідної угоди, відкриття окремого вкладного рахунку та перерахування на цей рахунок відповідної суми грошових коштів в межах набутих позивачем прав вимоги, є операціями, що підпадають під дію наведених вище обмежень.

На проведення подібного роду операцій під час здійсненн тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" будь-якого дозволу виконавча дирекція Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відповідачу не надавала, адже проведення подібного роду операцій суперечило б вищевказаним умовам Положення та не призводило б до економічної вигоди.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду, визначено в положенні "Про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами" затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року.

Частиною 1 ст. 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру) відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Одночасно ч. 2 ст. 26 Закону та п. 8 розділу 1 Положення №14 визначено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відмикання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (п. 4 розділ 3 Положення №14).

Таким чином, з аналізу наведених норм чинного законодавства випливає, що з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зокрема з метою забезпечення гарантованого Законом відшкодування коштів за вкладами, уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Правилами формування та ведення баз даних про вкладників, що затверджені рішенням виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2012 року №3, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 23.08.2012 р. за №1430/21742, передбачено, що перелік вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, формується на підставі баз даних банку, що ліквідується.

Одночасно п. 4 ст. 2 Закону встановлює, що вкладником в розумінні цього Закону, є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, в розумінні Закону вкладниками визнаються виключно фізичні особи - клієнти банку. За приписами ст. 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Отже, оскільки позивач безпосередньо не укладав з АТ "ІМЕКСБАНК" жодних договорів банківського вкладу, враховуючи, що "переоформлення" набутих ним прав вимоги із відкриттям окремого вкладного рахунку законодавчо є неможливим, позивач не набув права вкладника АТ «ІМЕКСБАНК» та не може бути визнаний таким в судовому порядку за відсутності для цього правових підстав, а тому він не має права вимагати від АТ "ІМЕКСБАНК" або відповідача включення його в реєстр (перелік) вкладників як особи, що вправі отримати виплату сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відступлення прав вимоги за Договором цесії, на яке посилається позивач, відбулось в сумі, що перевищувала гарантовану третій особі - ОСОБА_3 суму виплат, зокрема, як вказано в п. 1.5. Договору цесії, кошти в розмірі 8 343,93 доларів США , майнові права на які належать первісному кредитору, тобто ОСОБА_3, не відступаються та залишаються на вкладному рахунку, визначеному в основному договорі.

Наявність обліковуваних за ОСОБА_3 залишків коштів на вкладному рахунку стало підставою для включення останньої в реєстр (перелік) вкладників на отримання сум гарантованого Державою відшкодування.

Наведені умови Договору цесії свідчать про те, що ОСОБА_3 залишила за собою право вкладника (право на отримання сум гарантованих виплат), що в свою чергу виключає будь-яку можливість та правові підстави проведення гарантованих виплат по відступленим на користь Позивача правам вимоги.

Крім того, згідно постанови Правління НБУ від 16.09.2013 р. №365 "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України" заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з поточного рахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на поточний рахунок в іноземній валюті іншої фізичної особи.

Зазначеною постановою Правління НБУ дозволяється переказ коштів в іноземній валюті в межах України з поточного рахунку фізичної особи тільки на поточний рахунок цієї ж фізичної особи.

Таким чином АТ „ІМЕКСБАНК" цілком правомірно не здійснив переоформлення коштів в іноземній валюті у розмірі 7000 дол. США на рахунок позивача, який не відкрився, з рахунку іншої фізичної особи.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3, яка є вкладником банку, та яка відступила частину свого вкладу ОСОБА_1, 14.05.2015 року отримала гарантовану державою суму у розмірі 200 000 грн. (11 772,72 дол. США) і залишок коштів на її рахунку № 2630.0.761244.018 згідно виписки АТ «ІМЕКСБАНК» на 05.08.2015 року складає 35 751,21 дол. США, що є меншим суми 7000 дол. США за Договором цесії з позивачем.

Суд вважає, що укладення Договору цесії на подібних умовах, тобто лише на частину вкладу, свідчить про намір третьої особи ОСОБА_3 отримати свй вклад в повному обсязі за рахунок сум гарантованих виплат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Саме цим можна пояснити, що предметом договору про відступлення права вимоги значиться не сума всього вкладу за депозитним договором ОСОБА_3, а лише його частина, не покрита відшкодуванням, здійсненим Фондом гарантування.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Згідно ч.3 вказаної статті, зокрема, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Отже, такий договір про відступлення права вимоги суд розцінює як нікчемний, оскільки він порушує публічний порядок відшкодування грошових коштів вкладникам неплатоспроможних банків, встановлений Законом, і суперечить інтересам держави і суспільства.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання позивача вкладником АТ «ІМЕКСБАНК», а також про правомірність не переоформлення відповідачем частини вкладу ОСОБА_3 в сумі 7000 дол. США на підставі Договору відступлення права вимоги №1 від 27.02.2015 року на ім'я ОСОБА_1 та правомірність не включення останнього до переліку вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», котрі мають право на виплату гарантованих сум відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За викладених обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7- 9, 11,71, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" Северин Юрія Петровича про визнання бездіяльності протиправною та незаконною, визнання позивача вкладником та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 14 серпня 2015 року.

Суддя: В.В.Андрухів

у позові відмовлено.

14 серпня 2015 року.