Справа № 806/310/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2015 р. м. Київ К/800/15576/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

секретар судового засідання - Маджар О.М.

за участю

представника позивача - Євчук О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року у справі № 806/310/13-а за позовом ТОВ "Хіміко-металургійний комбінат "Укрцинк" до Житомирської митниці Міндоходів про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

ТОВ "Хіміко-металургійний комбінат "Укрцинк" звернулося в суд з позовом до Житомирської митниці Міндоходів, в якому просило скасувати рішення Житомирської митниці № 101030000/2012/300153/1 від 05.11.2012 р. "Про корегування митної вартості товару".

Позовні вимоги мотивовано тим, що у Житомирської митниці не було достатніх підстав для визначення митної вартості з використанням резервного методу, оскільки митним органом не доведено існування обставин, які б підтверджували обґрунтованість його сумнівів щодо задекларованої декларантом митної вартості імпортованих товарів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.11.12 № 101030000/2012/300153/1.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Житомирська митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 20.12.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хіміко-металургійний комбінат "УКРЦИНК" (Україна) та компанією "United Zinc Corporation LLP" (Велика Британія) було укладено контракт № 2012/09 від 20.12.2009 року, за умовами якого продавець (компанія "United Zinc Corporation LLP") продає, а покупець (ТОВ "Хіміко-металургійний комбінат "УКРЦИНК") купує для своїх потреб ізгар цинку, гартцинк і лом цинку (надалі - Товар) в кількості, асортименті і по ціні у відповідності до специфікації, яка є невід'ємною частиною цього контракту.

1 вересня 2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 5 до контракту № 2012/09 від 20.12.2009 року.

Відповідно до додаткової угоди № 5 від 01.09.2011 року, продавець продає, а покупець купляє для власних потреб гартцинк, ізгар цинку, лом цинку, луска цинку і оксид цинку, некальцинірований доломіт, золу і залишки, які містять переважно мідь, пил електрофільтрів електросталеплавильного виробництва (надалі - Товар), у кількості, асортименті по ціні вказаній у специфікації.

Відповідно до специфікації №7 від 01.09.2011 року до контракту №2012/09 від 20.12.2009, яка є невід'ємною частиною контракту, ціна 1 т пилу електрофільтрів електросталеплавильного виробництва, на умовах поставки DAF Україна, CIF порт Україна, DDU, DDP Україна, складає 30,00 Доларів США. Оплата повинна бути здійснена покупцем не пізніше 30 банківських днів з моменту замитнення товару. Датою поставки товару вважається оформлення митної декларації.

З метою митного оформлення придбаного товару 26.10.2012 року ТОВ "Хіміко-металургійний комбінат УКРЦИНК" Житомирській митниці було подано електронну митну декларацію №101030000/2012/013089; контракт №2012/09 від 29.12.2009 року; додаткові угоди від 01.04.2010 р. № 1, від 01.07.2010 р. № 2, від 18.10.2010 р. № 3, від 01.09.2011 р. № 5; специфікація № 7 від 01.09.2011 року, інвойс від 24.08.2012 року № 123087/atkr.8; сертифікат якості № 26 від 24.08.2012 року; інші документи на підтвердження якісних характеристик товару. Визначення митної вартості товару позивач здійснив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, 30,00 дол. США за 1 т.

26.10.2012 року митним органом повідомлено декларанта, що для підтвердження митної вартості, згідно п. 3 ст. 53 МК України, необхідне подання додаткових документів, а саме: договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями, та, або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення.

Цього ж дня декларантом подано до митниці наступні документи: договір з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів митна вартість, яких визначається, № UZC-1 від 13.01.2012 року; додаток № 2 до специфікації № 1 від 14.08.2012 року до контракту UZC-1 від 13.01.2012 року; висновок Київської обласної ТПП від 14.02.2012 року № Ц-05 щодо вартості товару - "пилу електрофільтрів від електросталеливарного виробництва"; платіжне доручення банку № 2 від 26.06.2012 року про перерахування коштів на банківський рахунок сторони зовнішньоекономічного контракту компанії "United Zinc Corporation LLP"

За результатами розгляду зазначеної митної декларації та додатково поданих документів у Житомирської митниці виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості товарів у зв'язку з чим митним постом "Коростень" було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю та Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №101030000/2012/300153/1 від 05.11.2012р. У вказаному рішенні відповідач зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) у зв'язку з неподанням декларантом додаткових документів на письмову вимогу митного органу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК України. Вказано про те, що митна вартість визначена за методом 2ґ на підставі наявної у митного органу інформації щодо митної вартості подібних товарів (цінова інформація ЄАІС ДМСУ ВМД 901040000/ від 27.08.2012 р.).

Не погодившись із рішенням №101030000/2012/300153/1 від 05.11.2012р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Хіміко-металургійний комбінат УКРЦИНК" звернулося до Державної митної служби України із листом від 22 листопада 2013 року № 358 про скасування вказаного рішення.

Державна митна служба України листом від 05.12.2012 року № 15/1-15.2-2/2238 повідомила позивача про відсутність підстав для перегляду зазначеного рішення митного органу про коригування митної вартості товарів.

Вважаючи дане рішення відповідача незаконним та таким, що порушує його права, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Хіміко-металургійний комбінат УКРЦИНК" основні та додаткові документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у сфері митного контролю регулюються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими нормативно-правовими актами митного законодавства.

Пунктом другим ч. 2 ст. 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Митний орган, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК України).

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В ст. 57 МК України зазначені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01.10.2013 р. у справі №21-354а13.

Пунктом 3 ст.53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи у випадку наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару мають право витребувати додаткові документи, визначені в даному пункті для перевірки правильності цієї вартості товару. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи, передбачені цим пунктом. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність у відповідача обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару.

Разом з тим, попередніми судовими інстанціями були встановлені не всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи та не надана належна правова оцінка обставинам, на які посилався відповідач як в запереченнях на позовну заяву, так і в касаційній скарзі, з метою з'ясування наявності порушень прав та законних інтересів позивача, спричинених діями відповідача, а також, в чому саме полягали такі порушення.

Так суди залишили поза увагою посилання відповідача на те, що під час опрацювання поданих до митного оформлення документів, реквізити яких зазначені у графі 44 ЕМД № 101030000/2012/013089 від 26.10.2012 року, виявлено ряд розбіжностей, а саме : ціна товару, зазначена у інвойсі від 24.08.2012 року atkг.8, виставленого мтороною зовнішньоекономічного контракту від 2009 року № 2012 /09 конпанією "United Zinc Corporation» становить 0,03 дол.США за 1 кг і є меншою за ціну, що зазначена в інвойсі від 24.08.2012 року № 123087/aikг.8, по якій зазначена компанія "United Zinc Corporation» придбала цей товар у компанії АО « Лиепаяс Металургс» - 0,043 дол. США за 1 кг., посилаючись також на те, що різні підприємства видавали інвойси датовані однією датою, мають однаковий номер. Підставою для сумнівів відповідач вважав також те, що додаткова угода і специфікація до контракту, за якими здійснювалося переміщення товару, датовані одним і тим числом, але містять різні умови оплати, при чому додаткова угода в частині умов оплати не підтверджена. Відповідач вважав, що зазначені сумніви не були спростовані додатково поданими документами та документально не підтверджували заявлену митну вартість.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій передчасно дійшли висновку про неправомірність оскаржуваного рішення Житомирської митниці № 101030000/2012/300153/1 від 05.11.2012 р. "Про корегування митної вартості товару", чим допустили порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до підпункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Згідно з частиною першою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим вимогам процесуального закону не відповідають.

Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, вірно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів - задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді: