Справа № 22-а-2/11
Суддя: Закарян К. Г.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22а-2 2011р Головуючий в 1-й інстанції: Чирський Г.М.
Категорія: 10 Доповідач: Закарян К.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року лютого місяця «24»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Закарян К.Г.

Суддів: Стародубця М.П.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Херсоні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 липня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області, управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області, управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, зазначаючи, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 січня 2008 року встановлено факт, що до нього у 1946 році було застосовано політичні репресії, а тому відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»він має право на відповідні державні соціальні гарантії, у наданні яких відповідачі йому відмовляють.

Просив суд визнати неправомірною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області щодо відмови у наданні пільгових путівок для санаторно-курортного лікування та відпочинку, безоплатного забезпечення автомобілем класу ЗАЗ -968М, першочергового надання медичної допомоги і 50-процентного зниження вартості ліків за рецептом.

Вказуючи на те, що ст.5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» для осіб, які відбували покарання у вигляді позбавлення волі або примусового поміщення у лікувальні заклади і згодом реабілітовані відповідно до ст. 1 цього Закону, встановлено грошову компенсацію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць позбавлення волі, але не більше 75 заробітних плат, просив також визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому такої компенсації, у тому числі за період з 01.02.2008 року по вересень 2008 року.

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 липня 2009 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог, зазначаючи, що при вирішенні даної справи суд неправильно застосував норми матеріального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 січня 2008 року підтверджено факт того, що до ОСОБА_2 у 1946 році було застосовано політичні репресії, і він разом з матірю ОСОБА_3 були виселені із с. Яблонки Степанського району Рівненської області на спецпоселення до Архангельської, Іркутської, Магаданської областей на період з березня 1946 року по червень 1956 року.

У 1999 році вони були реабілітовані відповідно до довідки управління внутрішніх справи Магаданської області № 3/Л-6 від 15.09.1999 року.

На підставі постанови Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 вересня 2008 року управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка Херсонської області зарахувало до загального трудового стажу позивача у потрійному розмірі час перебування у засланні з 11 березня 1946 року по 28 червня 1956 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було реабілітовано на підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки на позивача не поширюються пільги та компенсації, передбачені ст.ст.5,6 вказаного Закону.

Посилання апелянта про те, що його було реабілітовано на підставі ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», положення якої поширюються на осіб, що відбували покарання у вигляді позбавлення волі або до них були застосовані примусові заходи медичного характеру, є безпідставними і спростовуються встановленими судом обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони виходять за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування та ухвалення нового рішення не має.

Керуючись ст.ст. 195, ч. 1 ст. 197, 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Новокаховського міського суду від 10 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: