Справа № 826/19920/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Київ К/800/31127/14

К/800/28236/14,

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О. В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційними скаргами Київської міжрегіональної митниці Міндоходів та Черкаської митниці Міндоходів на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року у справі №826/19920/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Росшина" до Черкаської митниці Міндоходів, Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Росшина" звернулося в суд з позовом до Черкаської митниці Міндоходів Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, в якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів прийнятих Черкаською митницею Міндоходів №902060000/2013/204921/2 від 03.07.2013; №902060000/2013/204925/2 від 03.07.2013; №902060000/2013/205159/2 від 10.07.2013; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100260000/2013/200517/2 від 13.08.2013, прийнятого Київською міжрегіональною митницею Міндоходів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача були наявні всі документи, необхідні для визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року, позовні вимоги задоволені. Визнані протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів №902060000/2013/204921/2 від 3 липня 2013 року, № 902060000/2013/204925/2 від 3 липня 2013 року, №902060000/2013/205159/2 від 10 липня 2013 року, № 100260000/2013/200517/2 від 13 серпня 2013 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Київська міжрегіональна митниця Міндоходів та Черкаська митниця Міндоходів звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просять скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ "Росшина" (покупець) та підприємством "Wheel Hunter Co Limited" (Китай) укладений контракт № ROSS-02 від 19 лютого 2010 року згідно якого продавець виробляє та/або продає, а покупець придбаває товар - шини автомобільні пневматичні.

Ціни встановлюються в доларах США та розуміються на умовах FOB Qingdao та включає вартість упаковки та маркування. Деталі щодо поставки конкретних партій визначаються в специфікаціях. Оплата проводиться: передоплата 30%, 70% - протягом 15 днів після отримання факсимільної копії коносамента.

З метою митного оформлення товару позивач надав до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів України МД та декларацію митної вартості (ДМВ) № 100260000/2013/109414 від 13 серпня 2013 року (до МД вн. № 725).

На підтвердження митної вартості позивачем надані документи, зазначені у гр. 4 ДМВ. Митна вартість визначена у ДМВ за основним методом та склала 48 910, 56 доларів США, що дорівнює 390 942, 10 грн., з яких 370 959, 6061 грн. (46 410, 56 доларів США) - ціна товару та 19 982, 49 грн. - витрати на транспортування до П/п "Одеський морський торгівельний порт".

До оформлення пред'явлений товар за інвойсом RCS33 від 27 червня 2013 року фактурною вартістю 46 410, 56 доларів США.

Відносно транспортних витрат декларантом надано довідку про транспортні витрати № 1544 від 2 серпня 2013 року, видана ТОВ "СМА Сі Джі Ем Шиппинг Едженсиз Україна", як агентом "СМА CGM S.A" (перевізник за коносаментом). У довідці міститься номер коносаменту QDFE008071, яким оформлене перевезення, та визначена вартість транспортування 19 982, 49 грн.

До митного оформлення також надана специфікація № 33 від 27 червня 2013 року, де вартість товару визначена у розмірі 46 410, 56 доларів США, а також надані копії платіжних доручень про оплату: № 4 від 19 червня 2013 року на 14 335, 08 доларів США та 32 075, 48 доларів США, що відповідає фактурній вартості.

У ДМВ митницею 13 серпня 2013 року вчинений запис про необхідність надання додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копію МД країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів; розрахунок ціни (калькуляцію).

Декларантом 13 серпня 2013 року вчинений запис про ознайомлення та про відсутність можливості надання додаткових документів.

Київською міжрегіональною митницею Міндоходів України прийняте рішення про коригування митної вартості № 100260000/2013/200517/2 від 13 серпня 2013 року. Згідно якого визначена декларантом митна вартість у розмірі 48 910, 56 доларів США(з урахуванням транспортної складової) скоригована митницею за резервним методом до 71 707, 18 доларів США.

У гр. 33 спірного рішення зазначено, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору: документи, що подані декларантом містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Разом із тим, у рішенні не зазначається у чому полягають розбіжності та які відомості мали бути наявні у декларанта, але відсутні. Зазначається, що декларант ознайомлений з вимогами митного органу. Вказується, однак, що декларант відмовився від подання додаткових документів. Митна вартість визначена за резервним методом. Попередні методи не застосовані у зв'язку з відсутністю відомостей. Проведена процедура консультацій.

З метою митного оформлення товару, позивач надав до Черкаської митниці Міндоходів України МД та декларацію митної вартості (ДМВ) №902060000/2013/204921 від 3 липня 2013 року (до МД вн. № 5165). Опис товару наведений у гр. 31. У ДМВ заявлено, що продавець та покупець не є пов'язаними особами.

На підтвердження митної вартості позивачем надані документи, зазначені у гр. 4 ДМВ. Митна вартість визначена у ДМВ за основним методом та склала: (товар 1) - 50 247, 73 доларів США, що дорівнює 401 630, 08 грн., з яких 387 308, 80 грн. (48 456 доларів США) - ціна товару та 14 321, 2733 грн. - витрати на транспортування до П/п "Одеський морський торгівельний порт"; (товар 2) - 2 711, 15 доларів США, що дорівнює 21 670, 18 грн., з яких 20 909, 6880 грн. (2 616 доларів США) - ціна товару та 760, 4967 грн. - витрати на транспортування.

Всього митна вартість склала 52 958, 88 доларів США , що дорівнює 423 300, 30 грн., з яких: 408 218, 4960 грн. (51 072, 00 доларів США) фактурна вартість товарів, 15 081, 77 грн. - витрати на транспортування.

Надані також додаткові угоди (щодо реквізитів сторін, строку дії контракту).

До оформлення пред'явлений товар за інвойсом RCS32-а від 30 квітня 2013 року фактурною вартістю 51 072, 00 доларів США, що відповідає задекларованій фактурній вартості.

Крім того, декларантом надана специфікація № 32 від 30 квітня 2013 року, де вартість товару визначена у розмірі 99 255, 20 доларів США, що дорівнює загальній вартості товару за інвойсами за цим та наступним епізодами.

Н підтвердження транспортних витрат декларантом надана довідка про транспортні витрати № 72 від 20 червня 2013 року, видана ПП "ТрансКарго", відповідно якої транспортні витрати на доставку вантажу - шини гумові нові торгівельної марки Austone/Chengshan (контейнери MSKU8928697, MSKU9511748; коносамент SZH, інвойси RCS32-A від 30 квітня 2013 року, RCS32-B) складають 29 600, 00 грн., що дорівнює загальній вартості транспортування за цим та наступним епізодами в межах однієї специфікації. У свою чергу у коносаменті міститься посилання на вказані контейнери та на ПП "ТрансКарго".

Декларантом також надані копії платіжних доручень № 6 від 25 червня 2013 року - на суму 71 268, 29 доларів США та № 1 від 26 квітня 2013 року на суму 27 986, 91 доларів США, що дорівнює 99 255, 2 доларам США, які проведені із загальним посиланням на реквізити контракту.

Митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №902060000/2013/204921/2 від 3 липня 2013 року. Митна вартість скоригована за резервним методом та при визначеній позивачем митній вартості товарів (з урахуванням транспортних витрат) у розмірі: (товар 1) - 50 247, 73 доларів США - скоригована митницею до 72 945, 60 доларів США; (товар 2) 2 711, 14 доларів США - скоригована митницею до 3 873, 60 доларів США.

У гр. 33 спірного рішення Черкаською митницею Міндоходів України зазначено, що встановлено невідповідність заявленої митної вартості та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками, митне оформлення яких було здійснено у максимально наближений період до ввезення, у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості про митну вартість та обраний метод її визначення не підтверджені документально у наданих декларантом відсутні всі відомості щодо ціни яка була фактично сплачена або підлягає сплаті: відсутні документи, передбачені п. 7 зовнішньоекономічного договору від 19 лютого 2010 року: результати дослідження (з мокрою печаткою), сертифікат якості (з мокрою печаткою), ордерний лист (з мокрою печаткою), експортна декларація (з мокрою печаткою), а також наявні розбіжності на інвойсі від 30 квітня 2013 року, сертифікат походження від 01 травня 2013 року, підпис відрізняється від того, який наявний у договорі.

Також у спірному рішенні зазначено, що на підставі п. 2 с. 2 ст. 52 та ч. ч. 1, 3 ст. 53, ч. 21 ст. 58 (щодо пов'язаних осіб) МК України, декларанту необхідно надати документи на усунення обставин та недоліків, визначених ч. 3 ст. 53 та ч. 2 ст. 58 МК України та на підтвердження включення у повному обсязі витрат передбачених ч. 10 ст. 58 МК України: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника, зокрема сертифікат якості виробника; копію МД країни відправлення; документи за бажанням декларанта. Зазначено, що за результатами проведено перевірки з урахуванням проведеної консультації в порядку п. 4 ст. 57 МК України встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість та обраний метод її визначення не підтверджено документально, чим порушено вимоги норм МКУ. Наявні обставини визначені ч. 2 ст. 58 МК України декларантом усунуто не було, що унеможливлює визначення митної вартості за ціною угоди. Зазначається про неможливість застосування і наступних (до резервного) методів у зв'язку з відсутністю даних. Зазначено, що декларанту запропоновано здійснити декларування за методом 6 на підставі інформації, наявної у митного органу. Джерело інформації: цінова інформація ЄАІС ДМСУ МД №500060001/3/22182 від 5 червня 2013 року від 19 березня 2013 року.

У зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення, декларантом подана нова МД № /2013/204989 від 4 липня 2013 року, де митна вартість визначена згідно із рішенням митниці.

Також, з метою митного оформлення товару позивачем до Черкаської митниці Міндоходів України надана МД та ДМВ № 902060000/2013/204925 від 3 липня 2013 року (до МД вн. № 5166). У ДМВ заявлено, що продавець та покупець не є пов'язаними особами. На підтвердження митної вартості позивачем надані документи, зазначені у гр. 4 ДМВ. Митна вартість визначена у ДМВ за основним методом та склала 49 999, 57 доларів США, що дорівнює 399 646, 55 грн., з яких 385 128, 3176 грн. (48 183,20 доларів США) - ціна товару та 14 518, 23 грн. - витрати на транспортування до П/п "Одеський морський торгівельний порт". Надані також додаткові угоди № 2 від 8 лютого 2011 року, № 3 від 15 лютого 2013 року та № 4 від 1 квітня 2013 року.

До оформлення пред'явлений товар за інвойсом RCS32-B від 30 квітня 2013 року фактурною вартістю 48 183, 20 доларів США. Декларантом надана вищезгадана специфікація № 32 від 30 квітня 2013 року де вартість товару визначена у розмірі 99 255, 20 доларів США, що складає загальну вартість товару за інвойсами за цим та вищенаведеним епізодами.

Відносно транспортних витрат декларантом надана вищевказана довідка (за попереднім епізодом) про транспортні витрати № 72 від 20 червня 2013 року, яка видана ПП «ТрансКарго», відповідно до якої транспортні витрати на доставку вантажу - шини гумові нові торгівельної марки Austone/Chengshan (контейнери MSKU8928697, MSKU9511748; коносамент SZH, інвойси RCS32-A від 30 квітня 2013 року, RCS32-B) складають 29 600, 00 грн., що складає загальну вартість транспортування товару за цим та вищенаведеним епізодами митного оформлення товарів.

Декларантом також надана копію вищезгаданого (за вищенаведеним епізодом) платіжного доручення № 6 від 56.06.2013 р. - на суму 71 268,29 доларів США, сума за яким разом із сумою за вищезгаданим платіжним дорученням № 6 від 25 червня 2013 року складає загальну фактурну вартість товару за специфікацією та за двома інвойсами (за цим та вищенаведеним епізодами).

Митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №902060000/2013/204925/2 від 3 липня 2013 року. Митна вартість скоригована за резервним методом та при визначеній позивачем митній вартості товарів (з урахуванням транспортних витрат) у розмірі 49 999, 57 доларів США - скоригована митницею до 73 948, 64 доларів США. У гр. 33 спірного рішення Черкаською митницею Міндоходів України зазначено, що встановлена невідповідність заявленої митної вартості та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками, митне оформлення яких було здійснене у максимально наближений період до ввезення, у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості про митну вартість та обраний метод її визначення не підтверджені документально у наданих декларантом відсутні всі відомості щодо ціни яка була фактично сплачена або підлягає сплаті: відсутні документи, передбачені п. 7 зовнішньоекономічного договору від 19 лютого 2010 року: результати дослідження (з мокрою печаткою), сертифікат якості (з мокрою печаткою), ордерний лист (з мокрою печаткою), експортна декларація (з мокрою печаткою), а також наявні розбіжності на інвойсі від 30 квітня 2013 року, сертифікати походження від 24 лютого 2013 року, підпис відрізняється від того, який наявний у договорі, в інвойсі від 23 лютого 2013 року, сертифікаті походження від 1 травня 2013 року.

У спірному рішенні зазначено, що на підставі п. 2 с. 2 ст. 52 та ч. ч. 1, 3 ст. 53, ч. 21 ст. 58 (щодо пов'язаних осіб) МК України, декларанту необхідно надати документи на усунення обставин та недоліків, визначених ч. 3 ст. 53 та ч. 2 ст. 58 МК України та на підтвердження включення у повному обсязі витрат передбачених ч. 10 ст. 58 МК України: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника, зокрема сертифікат якості виробника; копію МД країни відправлення; документи за бажанням декларанта. У спірному рішенні зазначається, що за результатами проведеної перевірки та з урахуванням проведеної консультації в порядку п. 4 ст. 57 МК України встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість та обраний метод її визначення не підтверджені документально чим порушені вимоги норм МК України. Наявні обставини визначені ч. 2 ст. 58 МК України декларантом усунуті не були, що унеможливлює визначення митної вартості за ціною угоди. Зазначається про неможливість застосування і наступних (до резервного) методів у зв'язку з відсутністю даних. Зазначено, що декларанту запропоновано здійснити декларування за методом 6 на підставі інформації, наявної у митного органу. Джерело інформації: цінова інформація ЄАІС ДМСУ МД № 500060001/3/22182 від 5 червня 2013 року.

У зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення, декларантом подана нова МД № /2013/204990 від 4 липня 2013 року, де митна вартість визначена згідно із рішенням митниці.

Позивачем також пред'явлений товар до митного оформлення за МД та ДМВ № 902060000/2013/205159 від 10.07.2013 р. (надалі - четвертий епізод). У ДМВ заявлено, що продавець та покупець не є пов'язаними особами. На підтвердження митної вартості позивачем надано документи, зазначені у гр. 4 ДМВ. Митна вартість визначена у ДМВ за основним методом та склала 87 457,37 доларів США, що дорівнює 699 046,78 грн., з яких 674 539,6609 грн. (84 391,30 доларів США) - ціна товару та 24 507,12 грн. - витрати на транспортування до «UA». Надано також додаткові угоди № 1 від 04.06.2010 р., № 2 від 08.02.2011 р., № 3 від 15.02.2012 р., № 4 від 01.04.2013 р. (щодо реквізитів сторін, строку дії контракту).

У той же час, товар пред'явлений до митного оформлення за інвойсами: № RCS31-A від 23 березня 2013 року за фактурною вартістю 41 415, 20 доларів США, № RCS31-В від 27 березня 2013 року за фактурною вартістю 47 068, 90 доларів США, № RCS31-С від 27 березня 2013 року за фактурною вартістю 53 980, 00 доларів США. Загальна вартість за вказаними інвойсами - 142 464, 1 доларів США.

До митного оформлення також надана специфікація № 31 від 30 квітня 2013 року, де вартість товару визначена у розмірі 142 464, 10 доларів США (за трьома інвойсами).

Надані копії платіжних доручень: № 89 від 18 березня 2013 року на суму 20 000, 00 доларів США, № 97 на суму 122 464, 10 доларів США, а всього на суму 142 464, 10 доларів США.

Разом з МД та ДМВ декларантом надана довідка про транспортні витрати № 96957 від 21 травня 2013 року, видана ТОВ "Ламан Ширінг Ейдженсі", відповідно якої вартість доставки контейнерів GESU6183388, TGHU9740221, по коносаменту ТАО96830 складає 47 034, 69 грн.

Митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №902060000/2013/205192/2 від 10 липня 2013 року. Митна вартість скоригована за резервним методом та при визначеній позивачем митній вартості товарів (з урахуванням транспортних витрат) у розмірі 87 457, 37 доларів США - скоригована митницею за резервним методом до 130 637, 01 доларів США.

У гр. 33 спірного рішення Черкською митницею Міндоходів України зазначено, що встановлено невідповідність заявленої митної вартості та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками, митне оформлення яких було здійснено у максимально наближений період до ввезення, у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості про митну вартість та обраний метод її визначення не підтверджені документально у наданих декларантом відсутні всі відомості щодо ціни яка була фактично сплачена або підлягає сплаті: відсутні документи, передбачені п. 7 зовнішньоекономічного договору від 19 лютого 2010 року: результати дослідження (з мокрою печаткою), сертифікат якості (з мокрою печаткою), ордерний лист (з мокрою печаткою), експортна декларація (з мокрою печаткою), а також наявні розбіжності на інвойсі від 27 березня 2013 року, сертифікати походження від 28 березня 2013 року, підпис відрізняється від того, який наявний у договорі. У спірному рішенні зазначено, що на підставі п. 2 с. 2 ст. 52 та ч. ч. 1, 3 ст. 53, ч. 21 ст. 58 (щодо пов'язаних осіб) МК України, декларанту необхідно надати документи на усунення обставин та недоліків, визначених ч. 3 ст. 53 та ч. 2 ст. 58 МК України та на підтвердження включення у повному обсязі витрат передбачених ч. 10 ст. 58 МК України: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника, зокрема сертифікат якості виробника; копію МД країни відправлення; документи за бажанням декларанта.

Крім того, у спірному рішенні зазначено, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням проведеної консультації в порядку п. 4 ст. 57 МКУ встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість та обраний метод її визначення не підтверджено документально чим порушено вимоги норм МК України. Наявні обставини визначені ч. 2 ст. 58 МК України декларантом усунуто не було, що унеможливлює визначення митної вартості за ціною угоди. Зазначається про неможливість застосування і наступних (до резервного) методів у зв'язку з відсутністю даних. Зазначено, що декларанту запропоновано здійснити декларування за методом 6 на підставі інформації, наявної у митного органу. Джерело інформації: цінова інформація ЄАІС ДМСУ МД №500060001/3/22182 від 05 червня 2013 року.

У зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення, декларантом подана нова МД № /2013/205163 від 10 липня 2013 року, де митна вартість визначена згідно із рішенням митниці.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що рішення про визначення митної вартості товару за шостим(резервним) методом без обґрунтованості послідовного застосування попередніх п'яти є помилковим і таким, що не відповідає вимогам законодавства, митний орган не довів наявність обґрунтованих сумнівів щодо невідповідності заявленої позивачем митної вартості товару, що позивачем наданий перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товару за ціною договору.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 р. № 4495-VI (надалі - МК України).

Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до гл. 9 цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У ст.53 МК України передбачено, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з тим, у ч.3 ст.53 Кодексу передбачений перелік документів, які митний орган може вимагати у декларанта у разі, якщо документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Це, зокрема, транспортні (перевізні) документи, виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст. 58 МК.

Частиною 2 ст. 53 МКУ встановлений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, разом із тим копія митної декларації країни відправлення згідно вказаної норми закону не передбачена.

З оскаржуваних рішень, зокрема зі змісту графи 33 вбачається, що подані позивачем документи не містять обставин, зазначених ст.53 Митного кодексу України, а саме: документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За таких обставин суди попер6едніх інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків, що у митного органу не було обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів.

Відповідно ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо застосування Митницею резервного методу визначення митної вартості товару, суди вірно зазначили про безпідставність його застосування.

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З аналізу вищезазначених норм випливає, що основним методом визначення митної вартості товарів виступає ціна встановлена за договором щодо товарів які імпортуються, для використання цього методу необхідне документальне підтвердження обчислення ціни товару.

Судами було встановлено, що ТОВ "Росшина" надало відповідачам документи передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, для митного оформлення імпортованого товару, які ідентифікують товар та містять достовірні дані щодо його обчислення, містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, умови поставки, ціну товару, у т.ч. про транспортну складову митної вартості, які у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості/складових митної вартості, необхідні для їх застосування за першим методом.

Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Отже, позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, а тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 МК України.

Крім того, як вірно зазначили суди попередніх інстанцій у спірних рішеннях митниця послалась на неможливість застосування другого та третього методів у зв'язку з відсутністю інформації, натомість, митна вартість товару, що імпортується, скоригована із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 МК України на підставі раніше визнаних митними органами митних вартостях, що свідчить про наявність у спірних рішеннях протилежних висновків про відсутність інформації щодо подібних товарів та застосування такої інформації одночасно.

Таким чином, відповідачем не дотримана процедура при обранні методу визначення митної вартості товару, що є порушенням прав декларанта.

Виходячи з наведеного колегія судів вважає обґрунтованим висновки судів першої та апеляційної інстанції, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст. 58 МК.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків про задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Київської міжрегіональної митниці Міндоходів та Черкаської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: