Справа № 814/3391/14     
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

23 квітня 2015 року Справа № 814/3391/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лебедєвої Г.В.

при секретарі Дворник Г.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 (за договором),

представників відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, протягом періоду з 09.09.2014 року по 22.12.2014 року укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" про визнання електронних документів ,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області укладати договір про визнання електронних документів з товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта", зобов'язання державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області включити платника податків - товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" до системи подання податкових документів в електронному вигляді.

30.01.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" звернулось до суду з заявою про уточнення позовних вимог, у відповідності до якої просило суд визнати протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, протягом періоду з 09.09.2014 року по 22.12.2014 року укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" про визнання електронних документів, у звязку з тим, що під час розгляду справи відповідачем 22.12.2014 року було прийнято від товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" договір про визнання електронних документів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач безпідставно та протиправно протягом періоду з 09.09.2014 р. по 22.12.2014 р. відмовляв позивачу в укладанні договору про визнання електронних документів з підстав відсутності підприємства за місцезнаходженням, що спричиняє порушення його прав та законних інтересів щодо подання електронної звітності та реєстрації податкових накладних.

Відповідач надав до суду заперечення на позов, в яких зазначив, що за результатами здійснених заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" за зареєстрованою адресою не встановлено. Таким чином, у звязку з порушенням істотних умов договору зобовязання сторін визначених договором від 27.12.2013 р. № припиняються, а податкова звітність, подана засобами телекомунікаційного звязку, вважається не прийнятою, оскільки в договорі зазначено місцезнаходження платника яке не відповідає дійсності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та на надані докази.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечували у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов та на надані докази.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" зареєстровано як юридична особа 12.11.2013 року, що підтверджується витягом з ЄДРЮОФОП ( а.с. 22).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 27.12.2013 року було укладено договір № про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях як оригіналу, і протягом періоду з 10.01.2014 р. по 20.09.2014 р. ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва приймало податкову звітність позивача, що підтверджують квитанції №2 (а.с. 16,17).

10.09.2014 року позивач при здачі в електронному вигляді звітності з ПДВ отримав від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва квитанцію №2, в якій зазначено про неприйняття документа.

Також, листом від 10.09.2014 року №7658/10/14-02-18-02-215, за підписом начальника ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва О.О. Павельчук, відповідач повідомив суб'єкта господарювання ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" про розірвання договору № від 27.12.2013 р. відповідно до положень ст.ст. 651, 653, 654 ЦК України з підстав порушення платником істотних умов договору, виходячи з того, що за результатами здійснення заходів, щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи, місцезнаходження ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" за податковою адресою, не встановлено. Одночасно позивача повідомлено, що податкова звітність, подана засобами телекомунікаційного зв'язку, вважається не прийнятою (а.с. 105).

Проведення податковим органом заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи стало підставою для прийняття останнім рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП від 08.09.2014 р. №2988/9/14-02-18-02-235, від 24.09.2014 р. №3228/9/14-02-18-02-235, від 07.10.2014 р. №3420/9/14-02-18-02-235, від 21.10.2014 р. №3634/9/14-02-18-02-235.

15.09.2014 р. ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" на адресу державного реєстратора була подана картка підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців форми 6, чим підтвердило раніше зазначені відомості про підприємство та своє місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47.

Після підтвердження відомостей про юридичну особу, позивач 16.09.2014 року направив до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва на підпис в електронному вигляді договір про визнання електронних документів.

Проте, за результатами розгляду зазначеного документа позивачем 25.09.2014 року отримано квитанцію №2, в якій зазначено, що документ не прийнято. Підставою для неприйняття електронного документа слугувала відсутність ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" за місцезнаходження (а.с. 18).

03.10.2014 р. ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" повторно подано на адресу державного реєстратора картка підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців форми 6, чим підтвердило раніше зазначені відомості про підприємство та своє місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47.

07.10.2014 р. Міндоходів України дзвінком з гарячої лінії повідомило позивача про надходження від державного реєстратора підтвердження відомостей про юридичну особу.

ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" 07.10.2014 р. повторно направило до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва в електронному вигляді договір про визнання електронних документів, однак 08.10.2014 р. отримало квитанцію №2 з відмовою у прийнятті (а.с. 20).

20.10.2014 р. ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" подано на адресу державного реєстратора картку підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців форми 6, чим вкотре підтвердило раніше зазначені відомості про підприємство та своє місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47.

Також, 20.10.2014 р. позивачем подано до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва копію реєстраційної картки форми 6 та просив підписати договір про визнання електронних документів.

29.10.2014 р. ТОВ ОСОБА_4 Нафта" отримано квитанцію №2 про неприйняття документа у звязку з відсутністю за місцем реєстрації (а.с. 21).

Крім того, судом встановлено, що позивач звертався до прокуратури зі скаргою на дії начальника ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва. Згідно відповіді прокуратури Ленінського району м. Миколаєва при перевірці матеріалів скарги прокуратурою встановлено відсутність у податковому органу документів, що вказують на відсутність ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" за місцем знаходження. Як зазначила прокуратура висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У той же час, на контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису (пп. 191.1.44 п. 191.1 ст. 19 ПК України), а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. N 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за N 320/15011 (далі - Інструкція №233).

Пунктом 1 розділу II Інструкції передбачено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором. Примірний договір про визнання електронних документів затверджено вказаною Інструкцією.

Фактично, встановлене законом право позивача на подання податкових документів в електронному вигляді безпосередньо залежить від дотримання умови укладення відповідного договору, а саме: договору про визнання електронних документів.

Виходячи із норм чинного законодавства, право позивача на подання податкових документів в електронному вигляді відповідає обов'язок ДПІ укласти вказаний договір на вимогу платника податків.

Відповідно до п. 2 розділу II Інструкції встановлено, що для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формувань податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймань електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центру сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Зокрема, п. 5 розділу 3 Інструкції передбачено чіткий алгоритм дій платника податків при поданні документів електронної звітності, а саме платник податків:

1) отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікат ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичне особи;

2) отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1 до Інструкції), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

3) ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору;

4) надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

5) після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору.

Натомість, ДПІ, де зареєстрований платник податків, відповідно до п. 6 Інструкції, на його запит:

1) видає два примірники договору;

2) записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

3) приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів;

4) звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору;

5) після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Судом встановлено, що позивачем виконано всі вимоги Інструкції щодо подання електронних документів та, починаючи з вересня 2014 року неодноразово направляло до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва договори про визнання електронних документів для їх підписання, складені та підписані відповідно до вимог чинного законодавства.

Але жодний договір не був підписаний та зареєстрований ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, про що свідчать відповідні квитанції № 2. Підставою для відмови у його реєстрації було вказано "не встановлення місця знаходження" підприємства.

Неукладання договору про визнання електронних документів у зв'язку з "не встановленням місця знаходження підприємства" суперечить нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, адже відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридичною адресою ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" є: м. Миколаїв вул. Енгельса, 47 (а.с. 8).

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що за результатами проведених заходів встановлено, що підприємство ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" відсутнє за зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходженням, що підтверджується актами про неможливість вручення листів, складеними фахівцями ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, та довідками оперативного управління ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про встановлення місцезнаходження платника податків, а також свідченнями свідків, а саме державних інспекторів податкової служби, які складали вищезазначені документи, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" місцезнаходження юридичної особи - це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до частин 12, 14 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» у зв'язку з отриманням від державної податкової адміністрації повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, державним реєстратором реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області на адресу позивача було направлено повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної катки про підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Судом встановлено, що 15.09.2014р., 03.10.2014 р., 20.10.2014 р. підприємство подавало до державного реєстратора реєстраційні картки форми 6 "Про підтвердження відомостей про юридичну особу", що ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" знаходиться за юридичною адресою: м. Миколаїв вул. Енгельса, 47, запис про відсутність ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" за її місцезнаходженням у Єдиному державному реєстрі відсутній.

Крім того, підпунктом 6.4 пункту 6 Інструкції №233 закріплено єдину підставу для повернення договору та електронного носія, які надані платником податків це невідповідності реквізитів, вказаних у договорі реєстровим даним платника податків в органах ДПС.

Однак, ані в квитанції № 2, ані під час розгляду справи, відповідачем не надано доказів на підтвердження встановлення податковим органом невідповідності реквізитів, вказаних позивачем у договорі про визнання електронних документів.

Також, позивач зазначив, що протягом періоду з серпня 2014 року по листопад 2014 р. позивач отримує кореспонденцію від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, прокуратури Ленінського району та Миколаївської області за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47, що свідчить про знаходження підприємства за зареєстрованим місцезнаходження,

Крім того, представником позивача, було надано до суду документи на підтвердження оплати позивачем комунальних послуг, телекомунікаційних послуг за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності у відмові укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" про визнання електронних документів.

На переконання суду, своїми діями відповідач встановив для позивача додаткові обмеження, що не відповідає повноваженням відповідача, передбаченим податковим законодавством, суперечить вимогам статті 19 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи його окремих положень.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що відмова ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, протягом періоду з 09.09.2014 року по 22.12.2014 року укладати договір з ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" про визнання електронних документів є протиправною, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, протягом періоду з 09.09.2014 року по 22.12.2014 року укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" про визнання електронних документів задовольнити.

Визнати протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, протягом періоду з 09.09.2014 року по 22.12.2014 року укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" про визнання електронних документів.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Нафта" судовий збір сплачений ТОВ "ОСОБА_4 Нафта" за квитанцією від 06.11.2014 року №1617 у сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 27.04.2015 року.

Суддя Г. В. Лебедєва