Справа № 812/112/15
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/112/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.,

судді: Борзаниці С.В.,

судді: Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання: Кононовій О.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідачів: Горбенка Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України, Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області про визнання протиправними дій та наказів, скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення.

Під час попереднього судового засідання ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року було залучено до участі у справі в якості відповідача Лисичанський МВ ГУМВС України в Луганській області (а.с.68-69).

Також ухвалою суду від 03 серпня 2015 року прийнято заяву позивача про зміну позовних вимог (а.с.126).

Остаточно ОСОБА_1 просила суд: визнати протиправними дії МВС України та ГУ МВС України в Луганській області щодо її звільнення з органів внутрішніх справ на підставі п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та щодо винесення наказу МВС України №346 о/с від 27.02.2015 та наказів ГУ МВС України у Луганській області №96 о/с від 19.03.2015 та №188 від 08.06.2015 в частині звільнення її з органів внутрішніх справ на підставі п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; визнати протиправними та скасувати вказані вище накази МВС України та ГУ МВС України у Луганській області в частині звільнення її з органів внутрішніх справ на підставі п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновити її на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області з 23 березня 2015 року; стягнути з Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області на її користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (з 23 березня 2015 року по день фактичного поновлення на роботі) з урахуванням інфляції (а.с.123-124).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що працювала на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області. В органах внутрішніх справ з 2000 року.

Наказом ГУ МВС України у Луганській області №96 о/с від 19.03.2015 її звільнено з ОВС України відповідно до вимог Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та на виконання вимог наказу МВС України №346 о/с від 27.02.2015 за п.66 (за вчинення вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України у Луганській області №188 о/с від 08.06.2015 було внесено зміни до наказу №96 о/с від 19.03.2015, згідно якого дата звільнення встановлена з 23.03.2015.

Вказані накази та самі дії органів внутрішніх справ щодо її звільнення вважає протиправними, оскільки норм чинного законодавства вона не порушувала, жодних вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу ОВС України, вона не вчиняла.

Саме службове розслідування та її звільнення відбулося з порушенням діючого законодавства, а саме: КЗпП України, Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 з наступними змінами, Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» від 22.02.2006 №3460-ІV, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

На підставі викладеного, просила суд задовольнити її змінені позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні підтримала свої вимоги. При цьому зазначила, що в основу її звільнення був покладений конфлікт, який стався між нею та співробітником оперуповноваженим ОСОБА_4 в середині серпня 2014 року на професійній основі. При цьому пояснила, що не висловлювалась у бік співробітників з м. Луганська негативно, а її фраза щодо фальсифікації доказів стосувалась відповідальності саме її як безпосереднього учасника кримінального процесу згідно норм КК України. Стосовно фрази «чекали визволителів, а прийшли карателі» пояснила, що такого взагалі не говорила. Про проведення стосовно неї службового розслідування вона до відому поставлена не була, жодні пояснення у неї не відбирались. Крім того, в період цього службового розслідування вона продовжувала виконувати свої службові обов'язки, розслідувати кримінальні провадження, пов'язані з сепаратизмом, тероризмом та іншими тяжкими злочинами також 4 рази залучалась до несення служби на блокпосту «Лисичанськ-Артемівськ». Ніяких сепаратистських настроїв в регіоні вона не розділяє та ніколи не підтримувала незаконні озброєні формування «ЛНР». До кримінальної відповідальності з цього приводу не притягувалась.

Представник позивача також підтримав змінені позовні вимоги ОСОБА_1 і просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідачів позов не визнав, заперечував проти його задоволення, надав суду письмові заперечення. Крім того, зазначив, що при проведенні службового розслідування та звільненні позивача з ОВС відповідачами дотримано вимоги ст.19 Конституції України та норм діючого законодавства, а також зазначив, що звільнення за п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за дискредитацію) не потребує проведення процедури, передбаченої Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230. На підставі викладеного, просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні були також опитані свідки як з боку позивача, так і з боку відповідачів.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області. В органах внутрішніх справ з 2000 року.

Наказом МВС України №848 від 21.08.2014 було призначено проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Луганській області відповідно до вимог п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (а.с.120).

27.02.2015 Міністром внутрішніх справ України Аваковим А.Б. затверджено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками органів та підрозділів ГУМВС України у Луганській області (а.с.115-119).

Наказом МВС України №346 о/с від 27.02.2015 ОСОБА_1 звільнена з органів внутрішніх справ у запас за п.66 (за вчинення вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.55).

Наказом ГУ МВС України у Луганській області №96 о/с від 19.03.2015 ОСОБА_1 звільнено з ОВС України відповідно до вимог Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та на виконання вимог наказу МВС України №346 о/с від 27.02.2015 за п.66 (за вчинення вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.6).

Наказом ГУ МВС України у Луганській області №188 о/с від 08.06.2015 було внесено зміни до наказу №96 о/с від 19.03.2015, згідно якого дата звільнення ОСОБА_1 встановлена з 23.03.2015 (а.с.79).

При розгляді справи по суті, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань (ст.1 Закону №565-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відносини, пов'язані із звільненням зі служби працівників ОВС регулюються Конституцією України, Законом №565-XII, Дисциплінарним статут, Положенням та рядом інших підзаконних актів.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням, затверджуваним КМУ.

За змістом пунктів 10, 11 Положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) особи рядового і начальницького складу ОВС користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами ОВС і цим Положенням.

Особи рядового і начальницького складу ОВС приймають Присягу відповідно до законодавства. Прямі начальники зобов'язані дбати про безпечні умови служби підлеглих, надавати їм реальні можливості для службового, культурного й морального зростання, створювати належні умови для побуту і відпочинку. При цьому має враховуватися думка колективу ОВС, забезпечуватися гласність і соціальна справедливість.

Пункт 23 Положення встановлює, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

У відповідності до пп.а п.62 цього ж Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

Як передбачено п.66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з ОВС. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог п.62 цього Положення.

Дискредитація - підрив довір'я до кого-, чого-небудь; применшення авторитету, значення когось, чогось (Словник української мови: в 11 томах. - том 2, 1971 - с.284).

Чинне законодавство України не містить нормативного визначення поняття «вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу», відтак, таке поняття є оціночним, та пов'язане із невиконанням чи неналежним виконанням службових обов'язків, порушенням вимог чинного законодавства України, що в обов'язковому порядку повинно дискредитувати високе звання рядового чи начальницького складу ОВС, а тому у кожному конкретному випадку звільнення працівника міліції за скоєння такого вчинку, з урахуванням усіх обставин справи, необхідно перевіряти законність звільнення працівника міліції з такої підстави.

Як вже було зазначено вище, Наказом МВС України №848 від 21.08.2014 було призначено проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Луганській області відповідно до вимог п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (а.с.120).

Згідно вказаної Інструкції підставою для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (п.2.1 Інструкції).

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п.2.6 Інструкції).

Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб РНС (п.3.1 Інструкції).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць (п.5.1 Інструкції).

В п.6.2 цієї Інструкції визначені права та обов'язки виконавця (службова особа органу (підрозділу) внутрішніх справ, якій доручено проведення службового розслідування - голова, член комісії).

При цьому виконавець з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, зокрема: викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування (пп.6.2.1 Інструкції).

Також виконавець зобов'язаний, зокрема: дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування; у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем; у встановлений строк підготувати та подати на розгляд і затвердження начальнику, який призначив службове розслідування, висновок, підготовлений за його результатами; виконавець, який (які) проводив (ли) службове розслідування, є відповідальним (и) за повноту, усебічність і об'єктивність висновку службового розслідування та не повинен (ні) допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пп.6.2.2 Інструкції).

В пункті 6.3 Інструкції зазначені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Також в цьому пункті зазначено, що забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Системний аналіз законодавчих актів, якими врегульовано діяльність міліції дозволяє зробити висновок про особливий статус ОВС в системі державних органів, обумовлений перш за все завданням боротьби із злочинністю і правопорушеннями. Наслідком цього окремого статусу органів МВС і їх працівників, є особливі вимоги до останніх, які виражаються в особливому порядку підбору, підготовки кадрів для МВС, вимоги до морально-ділових якостей, репутації, авторитету тощо.

Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 №3460-ІV, передбачено різні види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені до осіб рядового або начальницького складу ОВС у разі вчинення ними дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни та в залежності від характеру вчиненого правопорушення. При цьому, звільнення з ОВС є крайнім заходом дисциплінарного стягнення, яке може бути застосовано лише у виняткових випадках коли інші заходи не відповідають характеру правопорушення та особі порушника.

Додатково, аналізуючи наведені правові норми, можна дійти висновку, що в основі поведінки працівника ОВС закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт дисциплінарного проступку. Тому, вступаючи на службу до ОВС та складаючи Присягу, працівник ОВС покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У зв'язку з цим під скоєнням вчинку, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, слід розуміти скоєння працівником ОВС дисциплінарного проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету ОВС та його особисто, та унеможливлює подальше виконання ним своїх службових обов'язків.

Судом встановлено, що згідно Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками органів та підрозділів ГУМВС України у Луганській області від 27.02.2015 в основу звільнення ОСОБА_1 покладені пояснення оперуповноваженого УКР ГУМВС майора міліції ОСОБА_6, оперуповноважених сектору карного розшуку Луганського МУ ГУМВС старших лейтенантів міліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оперуповноваженого відділення карного розшуку Жовтневого РВ Луганського МУ ГУМВС лейтенанта міліції ОСОБА_4 вказані особи пояснили, що старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Лисичанського МВ ГУМВС майор міліції ОСОБА_1 негативно висловлювалась у їх бік, під час виконання ними службових обов'язків, щодо виявлення та документування діяльності сепаратистів та ополченців ЛНР на території Луганської області. Також ОСОБА_1 розділяє сепаратистські настрої в регіоні, відкрито підтримувала незаконні озброєнні формування «Луганської народної республіки».

За клопотанням представника відповідачів судом були опитані всі перелічені у Висновку співробітники міліції, а також за клопотанням позивача - свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що в серпні 2014 року був відряджений до Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області з м.Луганська, на той період працював оперуповноваженим відділення карного розшуку Жовтневого РВ Луганського МУ ГУМВС, приблизно в середині серпня 2014 року ним був доставлений свідок ОСОБА_11 Перебуваючи в кабінеті слідчого ОСОБА_1., остання відмовилась від проведення слідчих дій відносно ОСОБА_11 При цьому, використовувала нецензурну лайку на його адресу. 25.08.2014 по факту вказаної події написав пояснення на ім'я в.о. начальника Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_12 також зазначив, що інших пояснень він не давав і під час проведення службового розслідування по відношенню ОСОБА_1 в нього пояснення не відбирались. Стосовно розділення сепаратистських настроїв в регіоні та підтримання ОСОБА_1 незаконних озброєних формувань «ЛНР» йому нічого достеменно не відомо.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що в серпні 2014 року був відряджений до Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області, на той період працював старшим оперуповноваженим УКР ГУМВС. Точної дати не пам'ятає, приблизно на початку серпня 2014 року, перебуваючи в коридорі слідчого відділу Лисичанського МВ та проходячи повз кабінету заступника начальника слідчого відділу ОСОБА_9, чув частину розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 і як ОСОБА_1 сказала, що співробітники міліції фальсифікують справи і їх необхідно було задокументувати. Про почуте ним було складено рапорт та написані пояснення в середині серпня 2014 року на ім'я в.о. начальника Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_12 Також зазначив, що інших пояснень він не давав і під час проведення службового розслідування по відношенню ОСОБА_1 в нього пояснення не відбирались. Стосовно розділення сепаратистських настроїв в регіоні та підтримання ОСОБА_1 незаконних озброєних формувань «ЛНР» йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що в серпні 2014 року був відряджений до Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області, на той період працював оперуповноваженим сектору карного розшуку Луганського МУ ГУМВС. Приблизно в середині серпня 2014 року, перебуваючи біля міста відведеного для куріння в Лисичанському МВ ГУМВС України, бачив ОСОБА_1 зі спини та ще декількох співробітниць Лисичанського МВ ГУМВС України та чув як ОСОБА_1 сказала, що чекали захисників, а прийшли карателі. Про почуте ним було складено рапорт на ім'я в.о. начальника Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_12 Також зазначив, що інших пояснень він не давав і під час проведення службового розслідування по відношенню ОСОБА_1 в нього пояснення не відбирались. Стосовно розділення сепаратистських настроїв в регіоні та підтримання ОСОБА_1 незаконних озброєних формувань «ЛНР» йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що в серпні 2014 року був відряджений до Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області, на той період працював оперуповноваженим сектору карного розшуку Луганського МУ ГУМВС. Приблизно в середині серпня 2014 року ним був доставлений в кабінет слідчого ОСОБА_1. громадянин ОСОБА_13 для допиту. ОСОБА_1 попросила його вийти з кабінету для проведення слідчих дій, однак він цього не зробив, в наслідок чого у них стався конфлікт. Про що ним було складено рапорт та написані пояснення на ім'я в.о. начальника Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_12 Також зазначив, що ще давав пояснення комісії з м.Київа, проте, що це комісія, яка проводить службове розслідування відносно ОСОБА_1 підтвердити не міг. Стосовно розділення сепаратистських настроїв в регіоні та підтримання ОСОБА_1 незаконних озброєних формувань «ЛНР» йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що після звільнення м.Лисичанська вона 02.08.2014 приступила до виконання своїх обов'язків старшого слідчого слідчого відділу Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області. В середині серпня 2014 року, оскільки двері в кабінетах були відчинені, чула як якийсь чоловік почав ображати ОСОБА_1, остання відповіла, що не буде фальсифікувати докази. Після цього чоловік вийшов з кабінету, продовжуючи ображати ОСОБА_1, ним оказався відряджений до Лисичанського МВ з м.Луганська оперуповноважений ОСОБА_4. Також свідок пояснила, що бачила, як в той же час вийшов із свого кабінету заступник начальника слідчого відділу ОСОБА_9, ОСОБА_1 йому пояснила, що її примушують робити протиправні, на її думку, дії. Після цього вони закрили в кабінеті двері і більше вона нічого не чула. Під час паління ОСОБА_1 їй пояснила у зв'язку з чим виник конфлікт, при цьому будь-яких образ на адресу працівників міліції із м.Луганська ОСОБА_1 не висловлювала. Під час загальної наради начальник Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_14 спочатку вказав на іншу співробітницю слідчого відділу - ОСОБА_18, яка нібито під час паління висловилась по відношенню до співробітників міліції з м.Луганська про те, що чекали визволителів, а прийшли карателі. Кисельова розплакалась і вибігла з кабінету, після чого почали всіх жінок, присутніх на нараді, піднімати. Коли черга дійшла до ОСОБА_1, начальник Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_14 сказав, що він переплутав і це сказала ОСОБА_1 ОСОБА_1 відповіла, що такого вона не казала, а між нею та співробітниками міліції з м.Луганська стався службовий конфлікт. Стосовно розділення сепаратистських настроїв в регіоні та підтримання ОСОБА_1 незаконних озброєних формувань «ЛНР» їй нічого не відомо. Також зазначила, що всі співробітники проходили спеціальну перевірку на причетність до сепаратизму і всі пройшли її позитивно.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є заступник начальника СВ Лисичанського МВ ГУМВС та безпосередній керівник ОСОБА_1 Знає її лише з позитивної сторони, як професіонала своєї справи, за час спільної роботи, не мав жодних нарікань на професійну діяльність ОСОБА_1 Стосовно подій серпня 2014 року пояснив, що в провадженні слідчого ОСОБА_1. перебували матеріали відносно одного із жителів м.Лисичанська. Переглянувши матеріали у ОСОБА_1 виникли сумніви стосовно ймовірності доведення справи до суду на тій доказовій базі, яка була зібрана. Про що вона довела до відома його і при цьому зазначила, що боїться тиску з боку оперуповноважених відряджених до м.Лисичанська з м.Луганська. Через декілька днів він почув, як в кабінеті ОСОБА_1 на підвищених тонах відбувається розмова з оперуповноваженим ОСОБА_4 Він зайшов в кабінет і побачив як вони продовжують розмову у стурбованому стані на підвищених тонах, жодних образ з боку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_4 він не чув, остання лише відстоювала свою професійну точку зору. В той же день у нього з ОСОБА_1 відбулась розмова, під час якої вона розповіла з якого приводу відбувся конфлікт. Про цей випадок довів до відома начальника слідчого відділу ОСОБА_19. Також пояснив, що слова ОСОБА_1 щодо фальсифікації доказів стосувались саме оцінювання її професійних дій, у разі прийняття за основу покази свідка. І що за це їх всіх можуть притягнути до кримінальної відповідальності згідно норм КК України, а не конкретно співробітників з м.Луганська. Також свідок пояснив, що в середині серпня 2014 року відбулася загальна нарада співробітників Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області за участю керівництва Головного управління. Під час наради на обговорення була поставлена розмова, що відбулася між жінками під час паління. Жодна із співробітниць не підтвердила, що така розмова мала місце. Керівництво плуталось в ідентифікації особи, яка сказала цей вислів. Про те, що відносно ОСОБА_1 проходить службове розслідування, він поставлений до відома не був і жодні поясненні з цього приводу у нього не відбирались. Стосовно розділення сепаратистських настроїв в регіоні та підтримання ОСОБА_1 незаконних озброєних формувань «ЛНР» йому нічого не відомо.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що зазначені у Висновку службового розслідування факти не можуть служити підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади. Ці факти підтверджують лише про наявність службового конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які виникли внаслідок виконання ОСОБА_1 своїх професійних обов'язків в рамках КПК та КК України. А тому жодним чином дії ОСОБА_1 не можливо розцінювати як такі, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, а саме: скоєння працівником ОВС дисциплінарного проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету ОВС та його особисто, та унеможливлює подальше виконання ним своїх службових обов'язків.

Також не знайшли свого підтвердження при розгляді справи по суті і факти стосовно розділення сепаратистських настроїв в регіоні та підтримання ОСОБА_1 незаконних озброєних формувань «ЛНР».

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 не була поставлена до відома про те, що відносно неї проводиться службове розслідування і в неї не відбирались з цього приводу письмові пояснення, що є порушенням п.п.6.3.1, 6.3.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Також судом встановлено, що службове розслідування проведено з порушенням п.5.1 Інструкції, а саме: строк проведення службового розслідування склав більше 6 місяців, тоді як згідно вказаної норми службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Жодних розпорядчих документів щодо продовження строку проведення службового розслідування представником відповідачів не надано.

Доводи представника відповідачів про те, що звільнення за п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за дискредитацію) не потребує проведення процедури, передбаченої Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 є незмістовними. В судовому засіданні встановлено, що зазначені в Висновку про проведення службового розслідування дії ОСОБА_1 визначають склад дисциплінарного проступку відносно якого службове розслідування повинно бути проведено саме за нормами Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 з додержанням всього порядку проведення таких службових розслідувань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивача звільнено з посади: без законних підстав, оскільки відповідачами не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, за який її звільнено; з порушенням установленого порядку проведення службового розслідування без повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин події.

Згідно з п.24 Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

В абзаці 3 п.17 постанови Пленум Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України» від 06.03.2008 №2 роз'яснено, що в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді.

Крім цього, в абзаці 10 пп.10.2 п.10 постанови Пленуму цього ж суду «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7 роз'яснено, що задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень повністю або частково та скасувати акт індивідуальної дії повністю або ту його частину, яка стосується позивача, з моменту прийняття акта та обов'язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

У зв'язку з цим вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідачів та наказів, скасування наказів про звільнення, поновлення її на попередній посаді є законним та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

Щодо вимог позивача про стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 23 березня 2015 року.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896.

Пунктом 1.3. названої Інструкції встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в

розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо (пункт 1.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ).

Відповідно до пункту 1.18. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Відповідно до пункту 2.2.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.

Таким чином, враховуючи встановлену в даному провадженні протиправність звільнення позивача із займаної посади, вимога про стягнення на її користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення на посаді підлягає задоволенню.

Щодо розміру грошового зобов'язання, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (в редакції чинній на момент розгляду справи), відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В матеріалах справи міститься довідка про доходи позивача, видана Лисичанським МВ ГУМВС у Луганській області №45/9529/9 від 19.05.2015, відповідно до якої грошове забезпечення за січень 2015 року складає 3802,51грн. та за лютий 2015 року - 4533,76 грн. Середньомісячне грошове забезпечення складає 4168,14грн., середньоденне - 141,23грн. (а.с.57).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» тривалість вимушеного прогулу позивача складає 98 робочих днів (з 23.03.2015 по 13.08.2015), відповідно розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу складає 13 840,54грн. (розмір середньоденного грошового забезпечення позивача 141,23 грн. * на кількість робочих днів вимушеного прогулу 98 = 13 840,54 грн.) Вказану суму необхідно стягнути з Лисичанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області.

Згідно з частиною 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 254,256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України, Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області про визнання протиправними дій та наказів, скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення - задовольнити.

Визнати протиправними дії МВС України та ГУ МВС України в Луганській області щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ на підставі п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та щодо винесення наказу МВС України №346 о/с від 27.02.2015 та винесення наказів ГУ МВС України у Луганській області №96 о/с від 19.03.2015 та №188 від 08.06.2015 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ на підставі п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Визнати протиправними та скасувати:

- наказ МВС України №346 о/с від 27.02.2015 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ на підставі п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- накази ГУ МВС України у Луганській області №96 о/с від 19.03.2015 та №188 від 08.06.2015 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ на підставі п.66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області з 23 березня 2015 року.

Стягнути з Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області (, адреса: вул.Леніна,71, м.Лисичанськ, Луганська область, 93100) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (з 23 березня 2015 року по 13 серпня 2015 року) 18 791,01грн. (вісімнадцять тисяч сімсот дев'яносто одна гривня 01коп.).

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на її користь грошового забезпечення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 18 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Н.М. Басова
Суддя Суддя І.В. Тихонов С.В. Борзаниця