Справа № 2-а-36/11
Суддя: Унятицький Д. Є.
Дата ухвалення: 2011-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-36/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 січня 2011 року Бородянський районний суд

Київської області в складі : головуючого судді Унятицького Д.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в смт. Бородянка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона пенсіонерка, постійно проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, крім того, віднесена до червертої категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до положень ст.ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на щомісячну грошову доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати як непрацююча пенсіонерка, яка проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Проте відповідачем нарахування та сплата доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю здійснювалася всупереч чинному законодавству.

Крім того, вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни і відповідно до ст.6 цього Закону з 1 січня 2006 року має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, в 2007-2010 роках вона зазначену допомогу отримувала у значно меншому розмірі.

Просила зобов"язати відповідача провести перерахунок і виплатити на її користь щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність, щомісячну грошову доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати згідно з ч.1 ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1 травня 2010 року, та стягнути недоплачені кошти за період з 1 травня 2010 року по 31 жовтня 2010 року.

Ухвалою від 8 листопада 2010 року позовні вимоги позивачки по 2 травня 2010 року були залишені без розгляду.

Позивачка в судове засідання не з"явилася, просила справу слухати у її відсутності.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відповідно до заперечень, просив слухати справу без участі його представника, вважав, що пенсія позивачці нараховувалась відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 122 КАС України суд ухвалює рішення в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, являється дитиною війни, пенсіонеркою, що підтверджується копіями паспорта, посвідчення (а.с.6-12) та визнається відповідачем.

Відповідно до відповіді, довідки та заперечень УПФ України у Бородянському районі (а.с.14,15, 21-23) позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Бородянському районі і отримує пенсію за віком. Розрахунок доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, який передбачений статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться відповідно до постанови КМ України № 836 від 26 липня 1996 року в розмірі 5,20 грн. Крім того, позивачці надбавка, як дитині війни виплачувалась в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 20 грудня 2005 року N 3235-IV, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак, дію вказаної норми на 2006 рік було зупинено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року.

В 2008 році статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідно до підпункту 2 пункту 41 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року, було викладено в новій редакції відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягають ч.3 ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки.

З положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", випливає, що під час визначення розміру підвищення до пенсії за основу нарахування береться мінімальна пенсія за віком, яка визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

При цьому суд не приймає до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії та права на отримання підвищеня до пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За таких обставин суд вважає, що позивачка з 2 травня 2010 року мала право на призначення підвищення до пенсії у розмрі 30% мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 39 ЗУ України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

У 2008 році частину першу та другу статті 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було замінено однією частиною такого змісту: "Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України" відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року.

Однак вищезазначені зміни до Закону також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були визнані неконституційними.

За таких обставин суд вважає, що позивачка з 2 травня 2010 року мала право на щомісячну грошову доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Листом від 11 жовтня 2010 року позивачці відмовлено в перерахунку пенсії (а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересв сторін про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне частково задовольняючи позовні вимоги, визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області про перерахунок пенсії позивачки згідно зі ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області провести перерахунок пенсії позивачки згідно зі ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувавши з 2 травня 2010 року підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячну грошову доплату, як непрацюючій пенсіонерці яка проживає на території зони посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області виплатити позивачці не нараховані суми підвищення до пенсії як дитині війни та щомісячної грошової доплати, як непрацюючій пенсіонерці яка проживає на території зони посиленого радіологічного контролю за період з 2 травня по 31 жовтня 2010 року.

Позовні вимоги про стягнення недоотриманих коштів пенсії не підлягають задоволенню, оскільки нарахування та виплата пенсії відносяться до повноважень органів Пенсійного фонду.

Керуючись ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.1, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" та Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20 жовтня 2009 року , ст.ст. 9,11,71,86,99,100,122,159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувавши з 2 травня 2010 року підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячну грошову доплату, як непрацюючій пенсіонерці яка проживає на території зони посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області виплатити ОСОБА_1 не нараховані суми підвищення до пенсії як дитині війни та щомісячної грошової доплати, як непрацюючій пенсіонерці яка проживає на території зони посиленого радіологічного контролю за період 2 травня по 31 жовтня 2010 року.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Бородянський районний суд Київської області. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Головуючий-суддя Унятицький Д. Є.