Справа № 803/850/15-а
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Справа № 876/6881/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Костіва М.В., Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання Нефедової А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мельника С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі Позивач, ФОП ОСОБА_3 відповідно) звернувся до суду з позовом до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Відповідач, Ківерцівська ОДПІ відповідно) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000002313 від 16.04.2015 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з даним судовим рішенням, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Як зазначає Ківерцівська ОДПІ в апеляційній скарзі, судом першої інстанції не було враховано встановлені перевіркою позивача факти. Зокрема, що позивач ввіз у 2014 році на територію України товари, призначені для реалізації, на суму 10207669,19 грн. Підтвердити наявність їх нереалізованих залишків ФОП ОСОБА_3 не зміг. Тому податковий орган дійшов висновку про фактичну суму отриманого за 2014 рік доходу в сумі 10207669,19 грн. Разом з тим, позивач в декларації платника єдиного податку за 2014 рік відобразив дохід в сумі 999000 грн. Тому відповідно до п. 293.8 ст. 293 Податкового кодексу України (далі - ПК України) до суми перевищення визначеного для платника єдиного податку другої групи доходу (1 млн. грн..) відповідачем на законних підставах застосовано ставку оподаткування 15 відсотків. Посилання суду на незаконність перевірки апелянт вважає безпідставними, тому що платник податків допустив контролюючий орган до проведення перевірки, а отже фактично погодився із підставністю її проведення. Також Ківерцівська ОДПІ звертає увагу на те, що слідчим управлінням ГУ ДФС у Волинській області від 20.05.2015 року відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України відносно ФОП ОСОБА_3 за фактами, виявленими в ході податкової перевірки, за результатами якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Представник відповідача просив суд першої інстанції зупинити провадження в адміністративній справі, що розглядається, до вирішення кримінальної справи, проте окружний суд безпідставно в задоволенні даного клопотання відмовив. Апелянт просить скасувати постанову від 03.06.2015 року та винести нове рішення про відмову в позові.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника позивача, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і знайшло підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, що ФОП ОСОБА_3 05.11.1999 зареєстрований Ківерцівською районною державною адміністрацією Волинської області як фізична особа-підприємець (Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_2).

Згідно свідоцтва платника єдиного податку № 061158 від 10.12.2014 в період з 01.01.2014 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, ставка єдиного податку 20%, 2 група, вид господарської діяльності - 47.79 роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах.

Згідно з пунктом 291.2 статті 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України, фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Абзацом 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Як встановлено судом, позивач здійснював оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності за період, що перевірявся, на спрощеній системі оподаткування на другій групі платника єдиного податку.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 27.02.2015 по 09.03.2015 відповідно до наказу Ківерцівської ОДПІ №124 від 26.02.2015 була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні господарської діяльності на спрощеній системі оподаткування за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт №253/17- від 16.03.2015 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні господарської діяльності на спрощеній системі оподаткування за період з 01.01.2014 по 31.12.2014», яким встановлено порушення позивачем пункту 293.8 статті 293 ПК України, в результаті чого донараховано єдиного податку на суму 1381300,38 грн. та зобов'язано перейти на сплату інших податків і зборів.

На підставі вказаного акту перевірки Ківерцівською ОДПІ 16.04.2015 сформовано податкове повідомлення-рішення № 000002313, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: єдиний податок з фізичних осіб на суму 1726625,47 грн., з яких 1381300,38 грн. - за основним платежем та 345325,09 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Порядок проведення документальних позапланових перевірок передбачений підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, згідно якої документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до пунктів 79.1, 79.2 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, позапланова невиїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні господарської діяльності на спрощеній системі оподаткування за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 проводилась відповідно до наказу в.о. начальника Ківерцівської ОДПІ №124 від 26.02.2015, що відповідає вимогам статті 79 ПК України.

Відповідно до пункту 292.1 статті 292 ПК України, доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи-підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 оприбутковано дохід в сумі 999000,00 грн. у відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджується копією податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 17.02.2015.

Як вірно зазначив в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, для перевірки дотримання позивачем гранично допустимого обсягу виручки у період перебування на спрощеній системі оподаткування, службові особи контролюючого органу на підставі первинних документів повинні були встановити факт реалізації товарів та обсяг отриманого платником доходу від такої реалізації.

Однак, в акті перевірки факту отримання доходу від реалізації товару в обсязі 10207669,19 грн. не встановлено, оскільки інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей не проводилась.

Таким чином, є обґрунтованим висновок окружного суду, що факт отримання позивачем доходу в обсязі, що перевищує гранично допустимі межі для платника єдиного податку, відповідачем жодними документальними доказами не підтверджено.

Також судом першої інстанції дано вірну оцінку доводам позивача щодо незаконності проведеної перевірки.

Так, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Отже, обмеження стосовно проведення перевірок (в частині їх проведення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються лише фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Фізичні особи-підприємці у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження. Тобто, визначальним у даному випадку є обсяг доходів за попередній рік.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії податкової декларації позивача за 2014 рік, сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності за 2014 рік становить 999000,00 грн., тобто менше 20 мільйонів.

Крім того, відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач будь-яких заяв щодо проведення перевірки не подавав. Також, матеріали справи не містять доказів того, що перевірку проведено згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Оскільки перевірка проводилась з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні господарської діяльності на спрощеній системі оподаткування на підставі службової записки начальника відділу оподаткування фізичних осіб ОСОБА_4 відповідно до наказу № 124 від 26.02.2015, суд першої інстанції дійшов законного висновку про відсутність підстав для проведення перевірки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Посилання апелянта на допуск працівників податкового органу до проведення перевірки безпідставні, оскільки перевірка, за наслідками проведення якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є документальною і будь-якої згоди позивача на її проведення згідно чинного законодавства не вимагалось і в нього була відсутня будь-яка змога перешкодити працівникам податкового органу проводити перевірку.

Також суд апеляційної інстанції відкидає доводи апелянта щодо безпідставної відмови суду першої інстанції в зупиненні провадження у справі, оскільки передбачені законом процесуальні підстави для такого зупинення дійсно були відсутні - кримінальна справа, що розслідується податковою міліцією, не пов'язана із предметом доказування у адміністративній справі, яка розглядається.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, постанова суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи та ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі № 803/850/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді М.В. Костів

В.З. Улицький

Повний текст виготовлено 13.08.2015 року