Справа № 820/6439/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 серпня 2015 р. Справа № 820/6439/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання Тайцеві А.Л.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Харківській області- Коваленко Л.І.,

представник відповідача ОСОБА_3 Державної міграційної служби України в Луганській області- не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 Тхуат до ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Харківській області ОСОБА_3 Державної міграційної служби України в Луганській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд: скасувати висновок (рішення) ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 16.02.2010 року про скасування громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4 Тхуат ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні ЛГ №15280 від 13.03.2003 року; зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області вчинити певні дії, а саме здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР 18019 від 18.04.2008 року громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4 Тхуат ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з її непридатністю для користування.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області, в якій на підставі ст.14. п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року просив здійснити йому обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з її непридатністю для користування. Листом №4/1-12386 від 18.06.2015 року ГУ ДМС України у Харківській області позивача, ОСОБА_4 Тхуат, повідомлено, що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській області йому рішенням ВГІРФО ГУМВС України у Луганській області від 16.02.2010 року скасовано посвідку на постійне місце проживання в України ЛГ №15280 від 13.03.2003 року. У звязку з зазначеним позивачу відмовлено у задоволенні його заяви про обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР 18019 від 18.04.2008 року , в зв'язку з її непридатністю для користування. На думку позивача такі дії відповідача є протиправними, а рішення УГІРФО ГУМВС України в Луганській області таким, що підлягає скасуванню через його безпідставність та незаконність, у звязку з чим просить суд зобовязати ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін бланку посвідки.

Відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання серії ЛГ №15280 від 13.03.2003 року позивач отримав в УГІРФО ГУМВС України в Луганській області відповідно до абз. 4 пункту 4 Прикінцевих положень Закону України Про імміграцію. У зв'язку із зміною місця проживання позивача УГІРФО ГУ УМВС України в Харківській області документовано посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії ХР №18019 від 18.04.2008 року. Відповідачем повідомлено позивача під час його звернення, що дія посвідки на постійне місце проживання в Україні позивача припинена рішенням УГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 16.02.2010 року. У зв'язку з скасуванням первиної посвідки позивача у відповідача, ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Харківській області, не має законних підстав для обмін посвідки відповідно до постанови КМУ від 28.03.2012 року №251.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у запереченнях.

Представник відповідача, ОСОБА_3 Державної міграційної служби України в Луганській області, в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав.

Позивач, ОСОБА_4 Тхуат ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин ОСОБА_5, НОМЕР_1 від 30.05.2008 року, копія якого та переклад наявні в матеріалах справи (а.с. 8-11).

Судом встановлено, що 13.03.2003 року позивач, ОСОБА_4 Тхуат, був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії ЛГ №15280 на підставі відповідного рішення УГІРФО УМВС України в Луганській області.

УГІРФО ГУМВС України в Харківський області 18.04.2008 року здійснив позивачу обмін бланку посвідки на постійне проживання в України та замість бланку посвідки на постійне проживання в України ЛГ № 15280 від 13.03.2003 року надав новий бланк ХР № 18019 від 18.04.2008 року (а.с. 12).

Представник позивача 15.06.2015 року звернулась із заявою в інтересах позивача до ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України у Харківській області щодо обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР 18019 від 18.04.2008 року на підставі п.3 ст.14 Постанови Кабінету Міністрів України №251 від 28.03.2012 року у звязку з її непридатністю для використання. Судом встановлено з наданої копії заяви, що в заяві зазначено про доручення копій паспорту з перекладом, посвідки на постійне проживання в Україні, документів на житло, фотокарток та доручення (а.с. 13).

ОСОБА_2 управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області надано відповідь від 18.06.2015 року №04/1-12386 на зазначену заяву за підписом першого заступника начальника, відповідно до якої позивача повідомлено про скасування рішенням УГІРФО УМВС України в Луганській області від 16.02.2010 року посвідки позивача на постійне місце проживання в Україні серії ЛГ №15280 від 13.03.2003 року, у звязку з чим неможливо здійснити обмін посвідки в звязку з досягненням 45-річного віку (а.с. 14).

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди зобовязані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом під час судового розгляду справи встановлено, що УГІРФО УМВС України в Луганський області посвідкою на постійне проживання в Україні на підставі абзацу 4 п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну та видана посвідка на постійне проживання в Україні серії ЛГ № 15280 від 13.03.2003 року.

Відповідно абз.4 п.4 Прикінцевих Положень Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року, вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_5 та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Зазначена норма регулює відносини які виникають між уповноваженим органом та іноземцем при наданні дозволу на імміграцію, та не передбачає випадків скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

Суд зазначає, що при наданні позивачу посвідки на постійне проживання в Україні відповідач керувався п.4 розділ V Прикінцевих Положень Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року, тобто проводило перевірку підстав залишення на постійне проживання в Україні позивача, підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну не виявило, та надало посвідку на постійне проживання в Україні.

Судом під час судового розгляду справи встановлено, що обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР №18019 від 18.04.2008 року в звязку з її не придатністю для використання не здійснено у звязку з прийняттям 16.02.2010 року рішення УГІРФО УМВС України в Луганський області про скасування посвідки на постійне проживання в Україні ЛГ № 15280 від 13.03.2003 року.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про імміграцію» (далі - Закон №2491-ІІІ) визначені підстави для скасування дозволу на імміграцію, а саме, дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

У відповідності до ст. 6 Закону №2491-ІІІ спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи, зокрема, приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Згідно статті 13 Закону №2491-ІІІ орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Відповідно до пп. 21-24 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень", затвердженого Постановою КМ України № 1983 від 26.12.2002 р.. дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу па імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Вказане рішення відповідачем вмотивоване тим, що посвідку на постійне проживання в Україні позивачу оформлено у порушення абзацу 4 п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію", оскільки позивач звернувся про видачу посвідки після закінчення терміну, встановленого абз. 4 п. 4 Прикінцевих положень вказаного Закону.

Приймаючи вищезазначене рішення, відповідач керувався п. 6 ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Між тим, суд зазначає, що вищевказана норма Закону України "Про імміграцію" не передбачає підстав скасування посвідки на постійне проживання, а врегульовує порядок скасування дозволу. Діючим законодавством також не передбачено порядок та повноваження спеціально уповноваженого органу з питань імміграції щодо скасування посвідки.

ОСОБА_6 таких обставин, приймаючи висновок про скасування посвідки відповідач, УГІРФО УМВС у Луганській області, скасував посвідку, а не дозвіл на імміграцію, а отже діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб визначений діючим законодавством.

ОСОБА_6 приписами ст. 13 Закону України "Про імміграцію" орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Таким чином, підставою для вилучення у іноземця чи особи без громадянства посвідки на постійне проживання в Україні є рішення компетентного, в розумінні Закону № 2491-III, органу про скасування раніше наданого дозволу на імміграцію. Представником позивача надано пояснення, що посвідка у позивача не вилучалась, про існування зазначеного рішення позивачу раніше відомо не було.

Між тим, відповідачами не надано рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянина Соціалістичної республіки ОСОБА_5 ОСОБА_4 Тхуат, а тому у ГУ ДМС України в Харківській області відсутні правові підстави для відмови в обміні посвідки на постійне проживання, виданої громадянину Соціалістичної республіки ОСОБА_5 ОСОБА_4 Тхуат з підстави скасування посвідки ОСОБА_3 Державної міграційної служби України в Луганській області.

Таким чином, враховуючи відсутність законних підстав для скасування посвідки позивача на постійне проживання в Україні, рішення ГУ ДМС України в Харківській області, викладене в листі № 04/1-12386 від 18.06.2015 року про відмову у здійсненні обміну посвідки є незаконним.

Між тим, суд зазначає, що відповідачами по справі під час судового розгляду справи не надано суду рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянина Соціалістичної республіки ОСОБА_5 ОСОБА_4 Тхуат, а тому у ГУ ДМС України в Харківській області відсутні правові підстави для відмови в обміні посвідки на постійне проживання, виданої громадянину Соціалістичної республіки ОСОБА_5 ОСОБА_4 Тхуат з підстави скасування посвідки відповідачем, ОСОБА_2 управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області.

Окрім того представником позивача надано до суду копії свідоцтв про народження дітей на підтвердження обставини наявності у позивача дитини ОСОБА_4 Тхао Ві ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згідно свідоцтва про народження 1-ВЛ № 019250 від 20.09.2005 року народилась в Україні і має право на набуття громадянства України, дитини ОСОБА_4 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка згідно свідоцтва про народження 1-ВЛ № 189875 від 17.02.2010 року народилась в Україні і має право на набуття громадянства України.

Враховуючи викладене можливо зробити висновок, що рішення УГІРФО УМВС України в Луганський області від 16.02.2010 року, щодо скасування позивачу посвідки на постійне проживання в Україні ЛГ 1Г № 15280 від 13.03.2003 року прийняте з порушенням вимог ст.2 КАС України, а саме: без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення - позивач тривалий час проживає на території України, зареєстровано підприємцем (копія витягу з єдиного державного реєстру від 12.03.2015 року), без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача; без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, чим порушено положення Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою КМ України № 1983 від 26.12.2002 року, а отже підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійснення ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому суд зазначає, що згідно зазначеного вище листа питання обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні саме у зв'язку з її непридатністю для її користування, як звертався позивач, не розглянуто. Відмова була вмотивована саме наявністю рішення ОСОБА_3 Державної міграційної служби України в Луганській області про скасування посвідки, тобто з іншої підстави.

З врахуванням вище наведеного та з метою належного захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_4 Тхуат до ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3 Державної міграційної служби України в Луганській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку визначеному ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 Тхуат до ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3 Державної міграційної служби України в Луганській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати висновок (рішення) ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 16.02.2010 року про скасування громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4 Тхуат ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні ЛГ №15280 від 13.03.2003 року.

Зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області вчинити певні дії, а саме здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР 18019 від 18.04.2008 року громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4 Тхуат ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з її непридатністю для користування.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 18.08.2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.