Справа № 539/2174/15-а
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2174/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2015 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 17 листопада 1992 року успадкувала житловий будинок з господарськими побудовами, які розташовані в с. В'язівок Лубенського р-ну., Полтавської області, вул. Котовського, 3, про що видано свідоцтво про право на спадщину №5296 від 17.11.1992 року. На той час її прізвище було Зінченко. 27 грудня 1996 року рішенням Михнівської сільської ради народних депутатів їй передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,36 га., яка складається із земельної ділянки розміром 0,16 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та з земельної ділянки 0,20 га. для ведення особистого підсобного господарства. З того часу, як житловим будинком з господарськими побудовами так і даними земельними ділянками вона користувалася і користується постійно.

Вказане вище рішення Михнівської сільської ради народних депутатів від 27 грудня 1996 року, яким передано їй у приватну власність земельну ділянку розміром 0,36 га., яка складається із земельної ділянки розміром 0,16 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та з земельної ділянки 0,20 га. для ведення особистого підсобного господарства винесено згідно діючого на той час Земельного законодавства України, ніким не скасовано і діє до цього часу.

Не зважаючи на це, відповідач рішенням №59 п'ятдесят четвертої позачергової сесії 6 скликання від 17.03.2015 року земельну ділянку площею 0,08 га, яка відноситься до земельної ділянки 0,20 га. для ведення особистого підсобного господарства, переданої їй у приватну власність 27 грудня 1996 року рішенням Михнівської сільської ради народних депутатів, надано ОСОБА_2, про що їй повідомлено листом №05/02-14 від 08 травня 2015 року.

З цього приводу цих дій вона звернулася до Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області та до Лубенської районної ради, де їй рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним, повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Таким чином, Конституцією України, Земельним законодавством України не надано повноваження сільським, селищним міським радам у галузі земельного законодавства позбавляти громадян та юридичних осіб права на землю.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.08.2015 року позивач ОСОБА_1 прохала суд рішення №59 п'ятдесят четвертої позачергової сесії 6 скликання від 17 березня 2015 року Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області визнати незаконним та скасувати рішення №59 п'ятдесят четвертої позачергової сесії 6 скликання від 17 березня 2015 року Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 прохали суд позов задовольнити, обгрунтовуючи позовні вимоги обставинами, викладеними у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував, пояснив, що згідно рішення Михнівської сільської ради народних депутатів від 27 грудня 1996 року, яким передано ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку розміром 0,36 га., яка складається із земельної ділянки розміром 0,16 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та з земельної ділянки 0,20 га. для ведення особистого підсобного господарства точно не визначено, де саме знаходиться земельна ділянка площею 0,20 га для ведення особистого підсобного господарства, оскільки біля самого будинку №3 по вул. Котовського в с. В»язівок, який належить на праві власності позивачу, розташована земельна ділянка площею 0,24 га, а не 0,36 га, які указано у рішенні від 27.12.1996 року. Сама земельна ділянка площею 0,08 га, яка перебувала у користуванні ОСОБА_1 і яку на даний час передано по заяві ОСОБА_2, декілька років ОСОБА_1 не оброблялася.

Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_5, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що сільська рада прийняла оспорюване рішення в межах своїх повноважень та відповідно до закону.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Субєкт владних повноважень - відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Згідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.1992 року позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить жилий будинок з господарськими будівлями за адресою с. В'язівок Лубенського р-ну., Полтавської області, вул. Котовського, 3 (а.с. 9)

У рішенні від 14.05.2015 року №74 Михнівської сільської ради вказано, що за господарством за адресою с. В'язівок Лубенського р-ну., Полтавської області, вул. Котовського, 3 згідно погосподарської книги №17 та землешнурової книги рахується земельна ділянка загальною площею 0,24 га.

27 грудня 1996 року рішенням Михнівської сільської ради народних депутатів ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану в с. В»язівок розміром 0,36 га., яка складається із земельної ділянки розміром 0,16 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та з земельної ділянки 0,20 га. для ведення особистого підсобного господарства.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що неодноразово допомагала позивачці в обробітку земельної ділянки біля її будинку, що знаходиться в с. В»язівок.

Свідок ОСОБА_7 пояснював, що огород по вулиці Котовського в с. В»язівок спочатку обробляли Романюти, а потім стала обробляти ОСОБА_1 Йому відомо, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спір по цій землі. Із дозволу ОСОБА_1 він останні роки користувався огородом за даною адресою.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що з 1994 року із позивачем жили в с. В»язівок по вул. Котовського, 3 і проживали там до 2003 року. В 2015 році поїхали садити туди огород, однак виявилося, що їх огород вже засадили сусіди, оскільки сільською радою було віддано їх земельну ділянку, якою вони користувалися до цього часу.

Рішенням №59 п»ятдесят четвертої позачергової сесії 6 скликання від 17 березня 2015 року Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки власність, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства у користування ОСОБА_2 в с. В»язівок вул. Котовського та рекомендовано ОСОБА_2 укласти договір на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи, позивач є власником господарства - жилого будинку з господарськими будівлями за адресою с. В'язівок Лубенського р-ну., Полтавської області, вул. Котовського, 3, за яким згідно погосподарської книги №17 та землешнурової книги рахується земельна ділянка загальною площею 0,24 га., рішенням 27 грудня 1996 року рішенням Михнівської сільської ради народних депутатів їй передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану в с. В»язівок розміром 0,36 га., яка складається із земельної ділянки розміром 0,16 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та з земельної ділянки 0,20 га. для ведення особистого підсобного господарства, суд вважає, що у ОСОБА_1 виникло речове право на всю вказану земельну ділянку площею 0,24 га , а тому його припинення могло бути виключно у передбачених законом випадках.

Так, відповідно до статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є:

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Статтею 141 ЗК України визначено підстави припинення права користування земельною ділянкою. Так, підставами припинення права користування земельною ділянкою є:а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті оспорюваного рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га у власність ОСОБА_2 в с. В»язівок вул. Котовського, відповідачем на дотримано передбаченого законом порядку припинення вже виниклого права позивача на вказану земельну ділянку та фактично прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сторонній особі , від тої у якої вказана земельна ділянка на час прийняття даного рішення вже перебуває у користуванні та вказане речове право якої не припинене у встановленому законом порядку.

Посилання відповідача на те, що за будинком позивача рахується земельна ділянка площею 0,24 га , з яких 0,16 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства, а тому рішення від 27.12.1996 року не приймалося на земельну ділянку площею 0,08 га, суперечить даним погосподарської книги №17 та землешнурової книги, згідно яких за господарством за адресою с. В'язівок Лубенського р-ну., Полтавської області, вул. Котовського, 3 рахується земельна ділянка загальною площею 0,24 га. (0,16 га + 0,08 га = 0,24 га).

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення №59 п»ятдесят четвертої позачергової сесії 6 скликання від 17 березня 2015 року Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га у власність ОСОБА_2 в с. В»язівок вул. Котовського.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_9 Ю. А.