Справа № 2а-25/09
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 р. Справа № 15890/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді Попка Я.С.
суддів Онишкевича Т.В., Сапіги В.П.
при секретарі судового засідання Куземському В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, треті особи Міністерство фінансів України, Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про визнання бездіяльності протиправною та стягнення страхової суми,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, в якому, із врахуванням зміни первісних позовних вимог просить, визнати бездіяльність відповідача протиправною та стягнути з Державної судової адміністрації України на його користь страхову суму в розмірі 102 506,77 грн. у зв`язку із страховим випадком, що настав при виконанні службових обов`язків.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з січня 1990 року по даний час працює на посаді судді, в тому числі на посаді військового суду з травня 1995 року по 23.07.2007 року. Згідно свідоцтва про його хворобу №16 від 1 березня 2007 року, військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_1 встановила ряд хвороб, отриманих ним в період перебування на посаді судді військового суду. Як вважає позивач, це є страховим випадком, передбаченим п.п. «в» п. 7 «Порядку та умов державного обов`язкового страхування і здоров`я суддів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1994 року № 89 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2001р. № 8), який стався у зв`язку виконанням застрахованим службових обов`язків. Позивач зазначає, що Чернівецький обласним центром медико-соціальної експертизи № 23 від 27.03.2007 року йому встановлено 30% втрати професійної працездатності, що і є страховим випадком, тобто обставиною, внаслідок якої виникає обов`язок страхувача сплатити страхову суму. Оскільки, ушкодження здоров`я не виключає можливості продовження професійної діяльності, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний виплатити йому одноразову страхову суму за рахунок страхових платежів по обов`язковому державному особистому страхуванню суддів в розмірі річного заробітку, який з січня по грудень 2006 року становив 102 506,77 грн.
___________________________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інст. суддя Марчук В.Т. ряд. ст.зв. № 10.2.1 суддя-доповідач Попко Я.С. справа № 25/09/2408 справа № 15890/10/9104.doc

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено.
Визнано бездіяльність Державної судової адміністрації України протиправною, постановлено стягнути з розрахункових рахунків Державної судової адміністрації України, відкритих в Державному казначействі України, на користь ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 102 506,77 грн. у зв`язку з настанням страхового випадку.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Державна судова адміністрація України здійснює матеріальне та соціальне забезпечення суддів і повинна забезпечити державне страхування життя і здоров`я суддів та перераховувати обов`язкові страхові платежі на страхові відшкодування. Страховий випадок з позивачем стався у зв`язку виконанням службових обов`язків і Державна судова адміністрація України зобов`язана вжити заходів щодо заключення угоди з страховою компанією та виплати позивачу страхової суми. Саме внаслідок протиправної бездіяльності Державної судової адміністрації України були порушені соціальні права позивача як судді, що виразились у неможливості ним, у передбаченому законом порядку, отримати виплату страхової суми, передбаченої п.п. «в» п. 7 «Порядку та умов державного обов`язкового страхування і здоров`я суддів». Доводи відповідача про відсутність належного фінансування не можуть бути взяті до уваги і не є підставою для відмови у нарахуванні та виплаті страхової суми.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2009 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що з позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається, коли саме настав страховий випадок і в чому він виражався. В свідоцтві про хворобу ОСОБА_1 зазначається ряд хвороб, проте не вказуються жодні терміни початку їх розвитку, тому твердження про те, що вони розвинулись протягом останніх років, нічим не підтверджується, окрім слів позивача, тому і судити про страховий випадок, який стався в зв`язку із виконанням позивача його службових обов`язків неможливо. Крім того, Законом України «Про статус суддів» не передбачено обв`язку держави здійснювати обов`язкове медичне страхування суддів на випадок певної хвороби. Тобто, настання загального захворювання у позивача не можливо віднести до страхового випадку, який стався у зв`язку з виконанням застрахованим службових обов`язків.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 06.09.1990 року і по даний час позивач ОСОБА_1 працює на посаді судді, в тому числі з 29.05.1995 року по 23.07.2007 року на посаді судді військового суду, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 .
Особливість статусу військових суддів визначена ст. 63 Закону України «Про судоустрій України», якою передбачено, що судді військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України. Військовий суддя крім здійснення правосуддя не може залучатися до виконання інших обов`язків військової служби.
Згідно свідоцтва про хворобу №16 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 01.03.2007 року проведено огляд ОСОБА_1 та встановлено ряд хвороб, отриманих ним протягом останніх років, тобто в період перебування позивача на посаді судді військового суду. Рішенням штатної військово-лікарської комісії позивача ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час, що затверджено постановою 14-ї військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 05.03.2007 року. Наведені обставини підтверджуються копією свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 і згідно довідки загально-профільної МСЕК №23 від 27.03.2007 року позивачу встановлено безстроково 30% втрати професійної працездатності.
Відповідно до п.п. «в» п.7 «Порядку та умов державного обов`язкового страхування життя і здоров`я суддів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1994 року №89 (з наступними змінами), страховик виплачує страхові суми застрахованому у розмірі його річного заробітку у разі заподіяння застрахованому у зв`язку з виконанням відповідно до закону службових обов`язків каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, що не призвело до стійкої втрати працездатності.
Виплата страхових сум, зазначених у п.п.«в» цього пункту, в разі заподіяння каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я (страховий випадок), провадиться відповідно до річного заробітку застрахованого на день настання страхового випадку за вирахуванням раніше виплачених страхових сум за цей страховий випадок. При цьому, страхова сума виплачується незалежно від виплат за іншими видами страхування і виплат у порядку відшкодування шкоди.
Як встановлено судом, 01.03.2006 року між Державною судовою адміністрацією України та ВАТ HACK «Оранта» було укладено договір №18-01/05/08-03-21/086-06 про проведення державного обов`язкового страхування життя і здоров`я суддів місцевих та апеляційних судів, згідно п.1.1 якого останнє (страховик) взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату суддям місцевих та апеляційних судів (застрахованим), а страхувальник, тобто ДСА України, зобов`язалося сплачувати страхові платежі.
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 12.04.2006 року №507 «Про внесення змін до Порядку та умов державного обов`язкового страхування життя і здоров`я суддів», вказаний вище договір припинив дію, про що між Державною судовою адміністрацією України та ВАТ HACK «Оранта» 07.07.2006 року було укладено додаткову угоду про розірвання договору №18-01/05/08-03-21/086-06 від 01.03.2006 року про проведення державного обов`язкового страхування життя і здоров`я суддів місцевих та апеляційних судів.
Відповідно до п.2 «Порядку та умов державного обов`язкового страхування життя і здоров`я суддів», затверджених постановою КМУ від 14.02.1994 року № 89 страхові платежі за державним обов`язковим страхуванням життя і здоров`я суддів, включаючи пов`язані з цим витрати страховиків, уповноважених на здійснення такого виду страхування, в розмірі шести відсотків загальної суми цих платежів, а також витрати на виплату страхових сум застрахованих, перераховуються Державною судовою адміністрацією на спеціальні рахунки страховиків, уповноважених на здійснення такого виду страхування.
Однак, Державною судовою адміністрацією України в період часу з 07.07.2006 року по 27.03.2007 року на час настання срахового випадку, не було вжито всіх необхідних дій щодо укладання відповідного договору із страховиком, уповноваженим на здійснення такого виду страхування, що свідчить про протиправну бездіяльність Державної судової адміністрації України.
Колегія суддів не приймає заперечення відповідача щодо невизначеності страхової компанії, оскільки представником відповідача не було надано доказів здійснення будь-яких дій на усунення цих недоліків, у зв`язку з чим є підстави визнати бездіяльність відповідача неправомірною та такою, що порушує право позивача на обов`язкове державне стархування.
Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про статус суддів» у разі заподіяння судді каліцтва або іншого ушкодження здоров`я у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, що не призвело до стійкої втрати працездатності, виплачується одноразова страхова сума за рахунок страхових платежів по обов`язковому державному особистому страхуванню суддів в розмірі річного заробітку. Згідно довідки військового місцевого суду Чернівецького гарнізону № 20 від 14.02.2007 року річний заробіток позивача на час настання страхового випадку складав 102506,77 грн.
Апелянт в апеляційній скарзі посилається на відсутність доказів про те, що страховий випадок стався з ним саме у зв`язку з виконанням службових обов`язків. Однак відповідно до ст.63 Закону України «Про судоустрій України» судді військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України і крім здійснення правосуддя військовий суддя не може залучатися до виконання інших обов`язків військової служби.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Державної судової адміністрації України протиправною та стягнення з Державної судової адміністрації України на його користь страхової суми, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2009 року у справі № 2а-29/09 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, треті особи Міністерство фінансів України, Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про визнання бездіяльності протиправною та стягнення страхової суми без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко
Судді Т.В. Онишкевич
В.П. Сапіга

Повний текст ухвали складено та підписано 28.02.2011 року.