Справа № 759/6830/15-а
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/6830/15-а
пр. № 2-а/759/227/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

при секретарі Бандурі Н.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача Глущенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 р. позивачка звернулася із зазначеним позовом, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва №589/7-П, від 10.04.2015 р. про відмову у призначенні пенсії за вислугу років; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва зарахувати до стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. період роботи ОСОБА_1 з 10.02.1989 р. по 07.08.1989 р. на посаді державного службовця - секретаря Чернігівського районного народного суду, а також частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 19.05.2000 р. по 18.02.2003 р.; зобов'язати призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. з моменту її звернення із заявою до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва з 31.03.2015 р., посилаючись на ті підстави, що 31.03.2015 р. позивачка звернулася із заявою до відповідача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. з наданням необхідних підтверджуючих документів. Відповідачем було відмовлено, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи з посиланням на те, що стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» складає 18 років 9 місяців 18 днів.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснюючи, що відповідач у даному випадку повинен першочергово куруватися ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надавши заперечення, обґрунтовуючи тим, що відповідно до записів трудової книжки в період з 09.10.1998 р. по 18.02.2003 р. позивачка не перебувала в трудових відносинах, згідно з наданими документів, що дає право на пенсію за вислугою років згідно ЗУ "Про прокуратуру" складає 18 років 9 місяців 18 днів, що не вистачає для призначення пенсію за вислугою років.

Суд, заслухавши пояснення позивача, беручи до уваги процесуальну позицію відповідача, що викладена в запереченні на позов, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка має стаж роботи для нарахування пенсії за вислугою років 22 роки 15 днів, з яких: на посаді державного службовця 5 місяців 28 днів, частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років - 2 роки 8 місяців, 29 днів, що підтверджується копією трудової книжки, наказом про надання відпустки по догляду за дитиною, свідоцтвом про народження дитини (а.с.10-15, 17).

31.03.2015 р. позивачка звернулася із заявою до відповідача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. з наданням необхідних підтверджуючих документів.

Відповідачем було відмовлено, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи з посиланням на те, що стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» складає 18 років 9 місяців 18 днів (а.с.8).

Відповідно до положень ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» до 21 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою.

Проте, з рішенням відповідача про відмову за №589/7-П від 10.04.2015 р. суд погодиться не може, оскільки обчислення стажу державної служби здійснюється відповідно до ЗУ «Про державну службу» та Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою КМ України від 03.05.1994 р. №283 та додатку до нього.

Обчислення стажу державної служби здійснюється відповідно до «Закону України про державну службу» та Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. №283, та додатку до нього.

Пунктом 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота в апараті судів на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишнього СРСР згідно з додатком до Порядку, де зазначено, що період роботи в Міністерствах, відомостях УРСР (включаючи головні управління, що відповідно до затвердженої Урядом структури входили до центрального апарату цих міністерств і відомств) зараховується до стажу державної служби. При цьому, наявність повної вищої освіти або її відсутність для обрахування стажу державної служби вищезазначеним Порядком не передбачено.

З урахуванням змін до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення (з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року) вислуги років не менше 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років. Згідно цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років зараховується час на прокурорських посадах, передбачених ст. 56 цього Закону, в тому числі на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою.

Згідно положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про державну службу», який набрав законної сили 16.12.1993 р., державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Разом з тим, наказом Головного управління державної служби України від 01.09.1999 р. № 65 затверджено Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців (далі - Довідник), який регламентує кваліфікаційні вимоги щодо певних категорій і посад державних службовців. Пунктом 2.5 довідника передбачено, що державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби, з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі), а на посадах керівників структурних підрозділів та їх заступників - обов'язково повну вищу освіту.

Так, проаналізувавши вищевказані нормативні документи, суд дійшов висновку, що лише після прийняття Головним управлінням державної служби України від 01.09.1999 р. № 65 наказу, яким затверджено Довідник постала вимога щодо обов'язкової наявності вищої освіти у осіб, які займають посади державних службовців.

Разом з тим, керуючись положеннями частини 3 статті 22 Конституції України, якою передбачена недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, а також, враховуючи, що в період 1980-х років суди входили до структури Міністерства юстиції, суд дійшов висновку, що, в період з 10.02.1989 р. по 07.08.1989 р., коли позивачка обіймала у Чернігівському районному народному суді посаду державного службовця секретаря суду та секретаря судових засідань, вимоги, щодо обов'язкової наявності вищої освіти у осіб, які займають посади державних службовців не було.

Таку думку було, також, викладено у відповіді Управління державної служби Головдержслужби України в Миколаївській області від 06.02.2013 р., що було надіслано позивачці на її запит від 22.01.2013 р. щодо роз'яснення питання зарахувань вищевказаної посади до стажу державної служби (а.с.6-8).

Відповідно до вимог ст 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до 21 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, також, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в тому числі стажистами в органах прокуратури.

Згідно п.п.12 п.4 Типового положення про кадрову службу органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.1996 р. №912 та роз'яснення Головного управління державної служби України від 15.11.2006 р. №132/12/22-06 обчислення стажу роботи та державної служби належить до виключної компетенції відповідного кадрового підрозділу, з яким державний службовець перебуває чи перебував до виходу на пенсію у трудових відносин.

Так, з наявних у матеріалах справи доказів, вбачається, що стаж роботи на посаді державного службовця та у органах прокуратури без врахування відпустки по догляду за дитиною, становить 21 рік, 3 місяці та 14 днів.

Відповідно до встановлених обставин, та згідно зазначених правових норм суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

Разом с тим, вирішуючи питання про зарахування періоду знаходження позивача у відпустсці по догляду за дитиною, до вислуги років, що дає право на пенсію, суд виходить з того, що визначальною підставою у цьому випадку є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу робти працівників певних категорій для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат. Основними актами, на підставі яких здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України "Про прокуратуру".

Так, ЗУ "Про прокуратуру" передбачено, що до вислуги років, окрім обов'язкових десяти років шести місяців роботи на прокурорсько-слідчих посадах, зараховуються, в тому числі, і частково оплачувані відпустки жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Більш того, відповідно до ст. 181 КЗпП України відпустка по догляду за дитиною (частково оплачувана відпустка) до досягнення нею трирічного віку зараховується до загального безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Враховуючи викладене, станом на день звернення до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії, у позивачки був наявний стаж роботи для нарахування пенсії за вислугу років визначений ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. Він становив 22 років 15 днів, з них: на посаді державного службовця - 5 місяців 28 днів, частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років - 2 роки 8 місяців, 29 днів, а тому відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною.

Оскільки, ст. 45 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, а тому оскільки позивачка звернулася до відповідача 31.03.2015 р., з цього часу підлягає поновленню її порушене право на призначення такої пенсії.

У відповідності до ст. 94 КАС України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 46, 55 Конституції України, ст. 181 КЗпП, ст. ст. 50-1, 56 ЗУ "Про прокуратуру", ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про державну службу» та ст. ст. 72, 94, 158-164, 183-2 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва №589/7-П від 10 квітня 2015 р. про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 р., період роботи ОСОБА_1 з 10 лютого 1989 р. на посаді державного службовця - секретаря Чернігівського районного народного суду, а також частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 19 травня 2000 р. по 18 лютого 2003 р.

Призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 р. з моменту звернення ОСОБА_1 із заявою до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва, тобто з 31 березня 2015 р.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва в десятиденний строк з дня її проголошення або в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ: