Справа № 808/8358/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м.Київ К/800/2830/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Гончар Л.Я.

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, в якому просив скасувати постанову від 24 січня 2013 року №12 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про неправомірність накладення відповідачем штрафу за правопорушення пізніше трьох років з дня його вчинення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року, адміністративний позов задоволено; скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 24 січня 2013 року №12 про визнання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

При винесенні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили із порушення відповідачем встановленого законом порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та безпідставності притягнення позивача до відповідальності у зв'язку зі спливом трьох років з дня вчинення порушення.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 25 липня 2012 року позивачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме - тамбуру літ.«а» прибудованого до магазину по АДРЕСА_1 Згідно наведеної у декларації інформації будівництво здійснювалося в період з 10 квітня 2008 року по 10 червня 2008 року.

28 серпня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області на підставі направлення від 27 серпня 2012 року №1319-09 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті будівництва тамбур літ.«а» прибудований до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1

За результатами перевірки 28 серпня 2012 року складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, відповідно до якого будівельні роботи з будівництва тамбуру літ.«а» прибудованого до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 виконані господарчим способом ФОП ОСОБА_2 без дозволу на виконання будівельних робіт в порушення ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», виявлені ознаки правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

24 січня 2013 року відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким встановлено порушення позивачем ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п.2 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та винесено припис №17 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою повідомити органи місцевої виконавчої влади про прийняття тамбуру літ.«а» прибудований до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 в експлуатацію відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У цей же день, 24 січня 2013 року відповідачем винесено постанову №12 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою, за будівництво у 2008 році тамбуру літ «а», прибудованого до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 без дозволу на виконання будівельних робіт, позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 11470 грн.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон № 208/94-ВР). Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 затверджений Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - Порядок № 244).

Підпунктом 2 ч.2 ст.2 Закону № 208/94-ВР встановлена відповідальність суб'єктів містобудування за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання або будівництво індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, закінчене у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року без дозволу на виконання будівельних робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні - у вигляді штрафу у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

При цьому, як встановлено ч.11 ст.2 Закону № 208/94-ВР, штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

Підпунктом 3 п.8 Порядку № 244 передбачено, що провадження у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності не може бути розпочате, а розпочате провадження підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності строків, передбачених Законом.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що будівництво позивачем об'єкту - тамбуру літ.«а» прибудованого до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 без дозволу на виконання будівельних робіт здійснено у 2008 році, про що зазначено у поданій позивачем у липні 2012 року декларації про готовність об'єкта до експлуатації та вказано як у протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24 січня 2013 року, так і у оскаржуваній постанові від 24 січня 2013 року № 12.

Враховуючи, що порушення вчинено у 2008 році, на момент розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (24 січня 2013 року) встановлений законом строк накладення штрафу - три роки з моменту вчинення порушення, сплинув, що є підставою для відмови у відкритті провадження або закриття відкритого провадження та свідчить про незаконність оскаржуваної постанови та накладення штрафу.

За правилами п.п.9, 10 Порядку № 244 про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності керівник структурного підрозділу інспекції, його заступники, які згідно з функціональними обов'язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль, або головний державний інспектор (далі - уповноважена посадова особа інспекції) складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Уповноважена посадова особа інспекції складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб'єкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб'єкта містобудування.

Згідно п.12 Порядку № 244 у протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності має бути зазначено: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності; місце вчинення і суть правопорушення; нормативно-правовий акт, нормативний документ (акт), вимоги якого порушено; положення Закону, яке передбачає відповідальність за відповідне правопорушення; прізвища, адреси свідків (у разі наявності); пояснення суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності; інші відомості, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.п.13, 14 Порядку № 244 протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, суб'єктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності). У разі відмови суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, від підписання протоколу або ознайомлення з ним уповноважена посадова особа інспекції, що складає протокол, робить про це відповідну відмітку в ньому. Суб'єкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід'ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Під час складання протоколу уповноважена посадова особа інспекції, що складає протокол, роз'яснює суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, його права та обов'язки, передбачені Законом та цим Порядком.

Разом з цим, в порушення вимог п.10 Порядку № 244, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відносно позивача складений майже через п'ять місяців після проведення перевірки та складання акта перевірки. Протокол містить відмітку інспектора про ознайомлення з протоколом позивача та його відмову від підпису. Позивач факт обізнаності про складання протоколу, надання йому протоколу на ознайомлення, а також повідомлення про час, дату та місце розгляду справи заперечує. В порушення вимог п.п.12, 13, 14 Порядку № 244, протокол не містить відомостей щодо роз'яснення суб'єкту містобудування його прав та обов'язків, надання суб'єкту містобудування права подати пояснення і зауваження щодо його змісту та обставин порушення. В матеріалах справи відсутні докази вручення копії протоколу позивачу (п.10 Порядку № 244), або, у разі відмови від його отримання, надсилання примірнику протоколу суб'єкту містобудування рекомендованим листом з повідомленням, як передбачено абз.3 п.3 Порядку № 244.

Як встановлено п.17 Порядку № 244, відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Матеріали справи відомостей щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності не містять. Більш того, протокол та постанова про накладення штрафу складені однією датою - 24 січня 2013 року, що, з урахуванням вищенаведених обставин, свідчить про порушення відповідачем встановлених законом порядку та процедури розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Вищевказані обставини свідчать про протиправність дій відповідача та незаконність оскаржуваної постанови від 24 січня 2013 року № 12, у зв'язку з чим колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді