Справа № 826/14158/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року м. Київ К/800/12673/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

секретаря Коцюрби В.М.,

за участю представників: ДФІ України - Ляшенко Н.С., Національного агентства України з питань державної служби - Хохлової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у справі № 826/14158/14 за позовом Державної фінансової інспекції України до Національного агентства України з питань державної служби про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року Державна фінансова інспекція України звернулася в суд з позовом до Національного агентства України з питань державної служби, в якому просила зобов'язати Національне агентство з питань державної служби виконати вимогу Державної фінансової інспекції України №08-14/452 від 24 вересня 2014 року в частині: пункту 2 - провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів на суму 940,00 грн. та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); пункту 3 - провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів на суму 620,00 грн. та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); пункту 4 - відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за орендарями (Центром адаптації державної служби до стандартів Європейського Союзу та Школи вищого корпусу державної служби), щодо яких здійснені безпідставні витрати, вжити передбачених законодавством вичерпних заходів щодо стягнення матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 40400,00 грн. із зазначених орендарів за неоплачені послуги з утримання та забезпечення надання комунальних послуг; пункту 5 - вжити вичерпних передбачених законодавством заходів щодо стягнення ТОВ „АВС-Енерго" зайво сплачених коштів у сумі 160500,00 грн., у разі неможливості стягнення зайво сплачених витрат за капітальні ремонти зовнішньої електромережі на загальну суму 160500,00 грн. з ТОВ „АВС - Енерго", відшкодувати у встановленому законодавством порядку, вказані витрати за рахунок осіб, внаслідок дій/бездіяльності яких було допущено виявлене порушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав у установлений строк у повному обсязі законну вимогу органу Державної фінансової інспекції, чим порушив норми Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року позовні вимоги Державної фінансової інспекції України задоволені повністю. Зобов'язано відповідача виконати вимогу Державної фінансової інспекції України №08-14/452 від 24 вересня 2014 року в частині: пункту 2 провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів на суму 940,00 грн. та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); пункту 3 - провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів на суму 620,00 грн. та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); пункту 4 - відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за орендарями (Центром адаптації державної служби до стандартів Європейського Союзу та Школи вищого корпусу державної служби), щодо яких здійснені безпідставні витрати, вжити передбачених законодавством вичерпних заходів щодо стягнення матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 40400,00 грн. із зазначених орендарів за неоплачені послуги з утримання та забезпечення надання комунальних послуг; пункту 5 - вжити вичерпних передбачених законодавством заходів щодо стягнення ТОВ „АВС-Енерго" зайво сплачених коштів у сумі 160500,00 грн.; у разі неможливості стягнення зайво сплачених витрат за капітальні ремонти зовнішньої електромережі на загальну суму 160500,00 грн. з ТОВ „АВС-Енерго", відшкодувати у встановленому законодавством порядку, вказані витрати за рахунок осіб, внаслідок дій/бездіяльності яких було допущено виявлене порушення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року скасована постанова суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду Державна фінансова інспекція України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Національне агентство України з питань державної служби просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем була проведена ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 1 січня 2011 року по завершений звітний місяць 2014 року, у ході якої виявлене порушення законодавства.

За результатами проведеної ревізії позивачем був складений акт №08-21/5 від 6 березня 2014 року.

На підставі зазначеного акту видана Вимога про усунення порушень №08-14/452 від 24 вересня 2014 року, якою Національне агентство України з питань державної служби зобов'язане: - провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів на суму 940,00 грн. та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); - провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів на суму 620,00 грн. та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); - відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за орендарями (Центром адаптації державної служби до стандартів Європейського Союзу та Школи вищого корпусу державної служби), щодо яких здійснено безпідставні витрати, вжити передбачених законодавством вичерпних заходів щодо стягнення матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 40400,00 грн. із зазначених орендарів за неоплачені послуги з утримання та забезпечення надання комунальних послуг; - вжити вичерпних передбачених законодавством заходів щодо стягнення ТОВ „АВС-Енерго" зайво сплачених коштів у сумі 160500,00 грн, а у разі неможливості стягнення зайво сплачених витрат за капітальні ремонти зовнішньої електромережі на загальну суму 160500,00 грн. з ТОВ „АВС-Енерго", відшкодувати у встановленому законодавством порядку, вказані витрати за рахунок осіб, внаслідок дій/бездіяльності яких було допущене виявлене порушення.

З метою повного усунення виявлених порушень, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що законні вимоги органу державного фінансового контролю вказують на порушення підконтрольною установою норм фінансового законодавства, чим завдані збитків Державному бюджету, а тому такі вимоги є обов'язковими до виконання суб'єктами контролю.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції України, які полягають у повторному зобов'язанні відповідача виконати обов'язкові до виконання вимоги щодо відшкодування виявлених збитків - не можуть бути задоволені в порядку адміністративного судочинства, оскільки такі вимоги не породжують безпосередньо прав чи обов'язків для їх суб'єктів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з пунктом 7 статті 10 Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Виходячи з наведеного, позивачу надана можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом звернення до суду з позовом про виконання вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна перевіряє суд, який розглядає такий позов.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року №21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року № 21-89а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з неможливістю стягнення збитків, завданих внаслідок порушення підконтрольною установою норм фінансового законодавства, у примусовому порядку шляхом заявлення позову про зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції України залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: