Справа № 761/38869/14-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, до управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, третя особа: орган опіки і піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, до управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, третя особа: орган опіки і піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено, визнано поважною причину пропуску ОСОБА_2 строку на звернення до управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поновлено його, скасовано рішення управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про відмову ОСОБА_2 в призначенні допомоги при народженні дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації призначити ОСОБА_2 допомогу при народженні другої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач пропустила встановлений законодавством строк звернення за допомогою при народженні дитини, а тому дії управління по відмові в призначенні такої допомоги є законними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 16 листопада 2013 року.

Позивач 19 листопада 2014 року звернулась до управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації із заявою для призначення державної соціальної допомоги при народження дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач листом від 24 листопада 2014 року №35-Б-138/16 повідомив ОСОБА_2 про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини, в зв'язку з відсутністю підстав, позаяк звернення щодо призначення такої допомоги надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до визначення, що міститься в ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В силу вимог ч.1 ст.13 зазначеного Закону з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими законами України.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Призначення державної допомоги сім'ям з дітьми при народженні дитини передбачено п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

В силу вимог ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Частиною 7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено розмір допомоги при народженні дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустила строк на звернення за призначенням допомоги при народженні дитини, позаяк звернулась до органу праці та соціального захисту населення з пропуском дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Позивач посилається на поважність причини пропуску встановленого ч.7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» строку на звернення для призначення допомоги при народженні дитини, у зв'язку з частими хворобами дітей.

Як доказ того, що позивач неодноразово зверталась за медичною допомогою з приводу хвороби дитини, нею до суду надані медичні документи, які підтверджують такі звернення 20 березня 2014 року, 21 травня 2014 року, 16 червня 2014 року, 05 липня 2014 року, 15 серпня 2014 року, 05 вересня 2014 року, 10 жовтня 2014 року, 20 жовтня 2014 року, 22 жовтня 2014 року, 25 жовтня 2014 року, 17 листопада 2014 року.

Окрім того, випискою з історії розвитку дитини від 14 листопада 2014 року, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Шевченківського району м.Києва, підтверджується, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 захворіла в березні 2014 року з діагнозом ГРВІ та повторно хворіла в травні, червні та липні, а з вересня хворіла щомісяця.

В силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку несвоєчасне звернення батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

При цьому, передбачене ч.7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, положення, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини, не дає підстав стверджувати, що даний термін є присічним та не може бути поновленим при наявності поважних причин, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав поважними причини пропуску позивачем строку на звернення із заявою про призначення допомоги при народженні дитини та скасував рішення відповідача про відмову в призначенні такої допомоги. Враховуючи, що відповідачем не наведено інших підстав для відмови в призначенні допомоги при народженні дитини, позивач є матір'ю ОСОБА_3, яка постійно проживає з нею, що підтверджується актом №122/460 від 24 квітня 2015 року, суд першої інстанції обґрунтовано зобов'язав управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації призначити ОСОБА_2 допомогу при народженні другої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 05 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 13 серпня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.