Справа № 156/542/15-а, 2а-156/20/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Справа № 876/7753/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Костіва М.В.

суддів: Затолочного В.С., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 24.06.2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

У червні 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про зобов'язання провести перерахунок пенсії з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати з 24.02.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, як державному службовцю, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», надавши всі необхідні документи. Однак, відповідач своїм листом відмовив у перерахунку пенсії.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 24.06.2015 року позов задоволено частково: зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані і сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, індексації заробітної плати та інших фактично отриманих сум як складових заробітної плати, з яких проводиться нарахування пенсії згідно з нормами чинного законодавства з урахуванням фактично отриманих сум з 24.02.2010 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задоволити частково, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії, долучивши до заяви довідки про складові заробітної плати державного службовця із зазначенням виплат, які не були включені в раніше видані довідки. 11.06.2015 року позивач отримала повідомлення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» (Закону № 3723-XII) (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80-90 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Згідно з ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), які враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року у справі № 21-125а13, по якій зазначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових потреб та індексація заробітної плати входила до системи оплати праці державного службовця, а тому має бути врахована при обчисленні пенсії.

Однак, згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Позивач пропустив належний строк звернення до суду, оскільки звернувся з позовом лише 12.06.2015 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до суду, тобто, починаючи з 12.12.2014 року, а позовні вимоги поза межами строку звернення до суду слід залишити без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла переконання про помилковість суду першої інстанції в частині незастосування до спірних правовідносин строку звернення до суду, відтак, оскаржувану постанову належить скасувати та ухвалити нову про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області - задовольнити частково.

Постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 24.06.2015 року в справі № 156/542/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задоволити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням до заробітку для обчислення пенсії сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати, що враховуються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з 12.12.2014 року та виплатити недоплачену пенсію.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області про перерахунок пенсії за період з 24.02.2010 року по 11.12.2014 року - залишити без розгляду.

Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Затолочний В.С.

ОСОБА_2