Справа № 644/4407/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 р.Справа № 644/4407/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.07.2015р. по справі № 644/4407/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради

про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, у якому просив: визнати бездіяльність Харківської міської ради, як органу місцевого самоврядування по виконанню своїх обовязків в забезпеченні лікарськими засобами позивача, як члена територіальної громади по забезпеченню інваліда ЧАЕС лікарняними засобами амбулаторного та стаціонарного лікування в порушення п. 3 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 1 ст. 20 Постанови Кабінету Міністрів України № 1071, № 1303; стягнути з Харківської міської ради субєкта владних повноважень, кошти у розмірі 1349 грн. витрачені на купівлю лікарських засобів, за період лікування у відділенні «Діабетична стопа» 2 міської лікарні, а також кошти на компенсацію шкоди, завданої бездіяльністю служб підлеглих відповідачу в розмірі 5000 грн.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.07.2015р. по справі № 644/4407/15-а позов залишено без задоволення.

Позивач, не погоджуючись із постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.07.2015р., подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження обставин у справі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених в ній.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з 1987 року ОСОБА_1- є інвалідом ІІ групи, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на безплатне придбання ліків за рецептами лікарів.

Позивачу у Харківській міській поліклініці № 2 були виписані рецепти на отримання ліків (а.с.43,44,45,46,47).

Із серпня 2014 року ОСОБА_1 не отримав за виписаними рецептами у аптеці ліків.

У звязку з наведеним, позивач звертався із скаргами до: Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації, Харківської обласної ради, Харківської міської ради, департаменту охорони здоровя Харківської міської ради - з питання видачі лікарських засобів ( а.с.9-18).

Також позивач звертався із заявою до Директора Державного оптово-роздрібного підприємства «Обласний аптечний склад» - з питання видачі лікарських засобів.

У відповіді на вказане звернення Державне оптово-роздрібне підприємство «Обласний аптечний склад» повідомив, що громадянин ОСОБА_1 не отримує лікарські засоби за пільговими рецептами лікарів у жовтні 2014 року в аптечній мережі Державного оптово-роздрібного підприємства «Обласний аптечний склад», у звязку з чим, при формуванні реєстру відпущених медикаментів за пільговими рецептами за жовтень 2014 року, інформація по громадянину ОСОБА_1 відсутня (а.с. 23).

Вважаючи, що Харківською міською радою, допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» від 17 серпня 1998 року № 1303 установлено категорію осіб і захворювань, щодо безоплатного або пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування.

В додатках до вищевказаної Постанови КМ України № 1 «Перелік груп населення, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби за рецептами лікарів відпускаються безоплатно або на пільгових умовах» та № 2 «Перелік категорій захворювань, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби відпускаються безоплатно» чітко визначено переліки груп населення та категорій захворювань на які розповсюджується безоплатний або пільговий відпуск лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок закупівлі лікарських засобів закладами та установами охорони здоров'я, що фінансуються з бюджету» № 1071 від 5 вересня 1996 року затверджений «Перелік лікарських засобів вітчизняного та іноземного виробництва, які можуть закуповувати заклади й установи охорони здоров'я, що повністю або частково фінансуються з державного та місцевих бюджетів».

Разом з цим, згідно п. 2 Постанови КМ України «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» від 17 серпня 1998 р. № 1303 відпуск лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб провадиться аптеками за рецептами, виписаними лікарями лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання цих осі

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що видатки на пільгове медичне обслуговування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів у видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, які здійснюються з бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, визначається відповідними органами влади при формуванні та затверджені місцевих бюджетів.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження міської ради є: затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету (п. 23); прийняття рішень про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Зазначений перелік повноважень є вичерпним, розширенню та тлумаченню не підлягає.

Згідно із ч.1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно.

ОСОБА_1 вказується, що внаслідок бездіяльності органів виконавчої влади він був госпіталізований до відділення «Діабетична стопа» комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська клінічна лікарня № 2».

Відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» Харківська міська рада не є органом виконавчої влади.

Відповідно ст.118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах здійснюють місцеві державні адміністрації.

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Місцевим органом виконавчої влади на території міста Харкова є Харківська обласна державна адміністрація, а не Харківська міська рада та її виконавчі органи, які є органами місцевого самоврядування згідно із ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобовязується відшкодувати її за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На державу покладаються також зобовязання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Організація забезпечення та остаточний обсяг видатків, повязаних з пільговим медичним обслуговуванням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на відпуск лікарських засобів за безоплатними рецептами лікарів для амбулаторного лікування затверджується обласними радами під час прийняття обласного бюджету.

Відпуск лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб провадиться аптеками за рецептами, виписаними лікарями лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання цих осіб.

Установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в комунальному закладі охорони здоровя «Харківська міська поліклініка № 9», де йому надається необхідна медична допомога з урахуванням стану його здоровя у відповідності з вимогами наказів Міністерства охорони здоровя України від 28.12.2002 № 507 «Про затвердження нормативів надання медичної допомоги та показників якості медичної допомоги», від 30.11.1990 № 198 «Про невідкладні заходи по захисту громадян України від наслідків Чорнобильської катастрофи» та від 03.03.2000 № 45 «Про забезпечення планомірного функціонування Державного реєстру осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 № 340 «Про реалізацію Пілотного проекту щодо запровадження державного регулювання цін на лікарські засоби для лікування осіб з гіпертонічною хворобою» ОСОБА_1 забезпечується пільговими рецептами для придбання безкоштовно лікарських засобів.

Позивач не заперечує, що у комунальному закладі охорони здоровя «Харківська міська поліклініка № 9» йому були виписані рецепти для придбання лікарських засобів на пільгових умовах (безкоштовно).

Аптека № 42, де позивач повинен отримувати лікарські засоби за рецептами, які виписані йому лікарями комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська поліклініка № 9», не перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Харкова, а також є юридичною особою, що підконтрольна та підзвітна Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації, а не Департаменту охорони здоровя Харківської міської ради.

З матеріалів справи Харківської міської ради вбачається, що позивачем не надано жодного доказу порушення його прав та охоронюваних законом інтересів Харківською міською радою для отримання необхідних лікарських засобів при амбулаторному лікуванні у комунальному закладі охорони здоровя «Харківська міська поліклініка № 9» або при його стаціонарному лікуванні у комунальному закладі охорони здоровя «Харківська міська клінічна лікарня № 2», тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає в неотриманні ним ліків, в зв'язку з чим зазнав моральних страждань, переживань, хвилювання, що призвело до заподіяння моральної шкоди, яку він оцінює в 5000 грн. та просить їх стягнути.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення судом розміру моральної шкоди та її стягнення, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження наявності винних дій відповідача, факту заподіяння позивачу моральної шкоди та причинного зв'язку між винними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, п.4,5 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.95 № 4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що позивач повинен довести наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду здоров'ю.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, оскільки позивачем не було подано до суду жодних доказів на підтвердження тих, обставин на які він посилається, то вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.07.2015р. по справі № 644/4407/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 13.08.2015 р.