Справа № 524/11491/14-а
Суддя: Рибалка Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалка Ю.В.,

при секретарі Стрижак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука. Зазначала, що 26.01.2010 року її було прийнято на роботу до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука на посаду спеціаліста І категорії відділу комунального майна та земельних відносин.

Стаття 43 Конституції України проголошує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі № 524/2701/14-а від 03.09.2014 було задоволено її адміністративний позов та зобовязано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за 2010 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Отже, як зазначає позивач, до виплати належить нарахована заробітна плата в сумі 1100,00 грн., в той же час, станом на сьогодні їх так і не виплачено.

Відповідач порушує її право на своєчасне одержання винагороди за працю, чим обмежує в праві вільно розпорядитися своєю заробітною платою, а тому вона змушена звернутися до суду з вимогою стягнути з відповідача 1100 грн. 00 коп.

Даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач просив суд стягнути з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на його користь заробітну плату 1100,00 грн.

Позивач у судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав до суду заперечення, в якому просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позивача 26.01.2010 року було прийнято на роботу до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука на посаду спеціаліста І категорії відділу комунального майна та земельних відносин.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі № 524/2701/14-а від 03.09.2014 було задоволено її адміністративний позов та зобовязано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити позивачу за 2010 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 лютого 2015 року провадження у даній справі було закрито, оскільки є така, що набрала законної сили постанова суду з того самого спору і між тими ж самими сторонами.

Скасовуючи зазначену ухвалу Харківський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 11.03.2015 року зазначив, що при поданні даного позову ОСОБА_1 заявила позовні вимоги про стягнення з відповідача заробітної плати в розмірі 1100,00 грн., яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття постанови Автозаводським районним судом м. Кременчука. Тобто, приймаючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції безпідставно вважав, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 вересня 2014 року по справі за 524/2701/14-а , яка набрала законної сили, прийнята з того самого спору і між тими самими сторонами, що і заявлені в позові при розгляді даної справи. Як зазначив апеляційний суд, невірний спосіб захисту порушеного права не є підставою для закриття провадження у справі, а може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 2 та 6 ст. 33 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про виплату спірної матеріальної допомоги, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 3 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобовязання відповідача вчинити певні дії; 3) зобовязання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зазначена позивачем сума коштів, які є предметом позовних вимог, нарахована на підставі судового рішення, але не виплачена відповідачем, у звязку з ненадходженням відповідних коштів із державного бюджету.

Тобто судове рішення не виконано.

Встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, адже виплата нарахованих сум може бути здійснена відповідачем після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Фактично у даній справі позивач намагається змінити порядок виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, від 03.09.2014 у справі № 524/2701/14-а, якою зобовязано відповідача нарахувати та виплатити спірну суму грошових коштів.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права та у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про стягнення коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд міста Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, а особами присутніми у судовому засіданні протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.В. Рибалка