Справа № 818/1737/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 р.Справа № 818/1737/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.06.2015р. по справі № 818/1737/15

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області, в якому просила:

- визнати неправомірними дій щодо відмови встановити їй посадовий оклад в розмірі, передбаченому чинним законодавством;

- зобовязати відповідача встановити посадовий оклад у розмірі, визначеному ст.147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд, а саме 3654 грн. з 01 квітня 2015 року, а також здійснити відповідний перерахунок нарахованої з 01 квітня 2015 року заробітної плати.

В обґрунтуванні позовних вимог вказує, що нарахування їй заробітної плати проводилось без урахування внесених змін до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а тому з 01.04.2015 року відповідач повинен виплатити їй посадовий оклад, як секретарю судового засідання, в розмірі 3654 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог. Зазначила, що позивач має право на отримання зарплати у розмірі, визначеному ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Разом з тим, судом першої інстанції було неправомірно надано пріоритет підзаконному нормативно-правовому акту, який істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та обєктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглянути справу без їх участі.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач на даний час працює в Сумському районному суді Сумської області на посаді секретаря судового засідання, є державним службовцем та на час подання позову має 11 ранг державного службовця, що відповідає 6 категорії посад державного службовця.

З переліку змін до штатного розпису Сумського районного суду Сумської області з 01.04.2015 року вбачається, що посадовий оклад секретаря судового засідання складає 1218 грн.

На думку позивачки, з 01.04.2015 року відповідач повинен встановити їй посадовий оклад, як секретарю судового засідання, в розмірі 3654 грн., враховуючи положення ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а не 1218 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови встановити посадовий оклад в розмірі, що передбачений ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність заявлених позовних вимог, оскільки встановлений Кабінету Міністрів України строк на приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність з Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не минув.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно ст. 13 вказаного Закону визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Правовий статус працівників апарату суду встановлено Законом України Про державну службу (ч. 6 ст.151 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

У відповідності до положень ст.33 Закону України "Про державну службу" встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови).

Згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", мінімальна заробітна плата у 2015 році у місячному розмірі становить 1218 грн.

Нормами статей 145, 146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України.

Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

В свою чергу, у відповідності до вимог пп.2 п.13 Перехідних положень Закону України Про забезпечення права на справедливий суд Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Під час розгляду справи встановлено, що Радою суддів України від 15.03.2015р. прийнято рішення №15, яким доручено Державній судовій адміністрації України звернутися до Кабінету Міністрів України щодо необхідності упорядкування умов оплати праці працівників апаратів судів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, зокрема, шляхом приведення положень вказаної постанови до норм Закону України Про забезпечення права на справедливий суд.

З метою виконання положень статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів ДСА України листом від 25.03.2015р. №11-5597/15 надіслала на розгляд Міністерству соціальної політики України відповідний проект змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що Закон України Про судоустрій і статус суддів набрав законної сили 29.03.2015 року, колегія суддів дійшла висновку, що станом на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення не сплинув тримісячний строк на приведення Кабінетом міністрів України своїх нормативно-правові акти у відповідність з вказаним Законом.

У відповідності до ст. 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, а ТУ ДСА України в Сумській є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Територіальне управління є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України, здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання і платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Тому, ТУ ДСА України в Сумській області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

ТУ ДСА України в Сумській області, як орган державної влади, у своїй діяльності керується та діє в межах виключних повноважень, що закріплені у відповідних нормативно- правових актах.

Таким чином, у відповідності до вимог статей 145, 146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідач уповноважений здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивачки.

За приписами ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.51 зазначеного Кодексу, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо передчасності заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи субєктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що в спірних відносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 09.06.2015р. по справі №818/1737/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.06.2015р. по справі №818/1737/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4