Справа № 803/1817/15
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Справа № 803/1817/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Гуцалюк І.О.,

за участю представника відповідача Березної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекорд Оіл» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекорд Оіл» (далі - позивач, ТзОВ «Рекорд Оіл») звернулося в суд з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 10143,75 грн. (в тому числі: за основним платежем на 8115,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2028,75 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки виявлені в актах перевірки порушення щодо заниження товариством акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року, не відповідають фактичним обставинам справи. Так, у січні 2015 року ТзОВ ВТФ «Авіас» відповідно до договору поставки від 30.06.2014 року №14414 було придбано у ТзОВ «Рекорд Оіл» паливно-мастильні матеріали для подальшої реалізації кінцевим споживачам, в результаті чого ТзОВ ВТФ «Авіас» було включено вартість нафтопродуктів, придбаних згідно умов вищезазначеного договору, до декларації акцизного податку за січень 2015 року, на яку було нараховано та сплачено акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. За вказаних обставин позивач вважає, що нарахування контролюючим органом акцизного податку на вартість нафтопродуктів згідно договору від 30.06.2014 року №14414 є протиправним, так як призводить до подвійного оподаткування. Крім того, вказує на неврахуванням контролюючим органом під час перевірок того, що факт відпуску в адресу ТзОВ ВТФ «Авіас» нафтопродуктів через АЗС із застосуванням реєстратора розрахункових операцій по довірчих документах (паливним карткам та скретч-карткам) не є розрахунковою операцією в розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У письмових запереченнях та у судовому засіданні представник відповідача позовних вимог не визнала, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки. Зокрема, перевіркою встановлено, що ТзОВ «Рекорд Оіл» у додатку №6 до декларації з акцизного податку за січень 2015 року відображено факт реалізації товарів для комерційного використання, однак дана сума не включена до об'єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого позивачем занижено податкове зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам. Крім того, відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через колонки кінцевому споживачу незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог товариства.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2015 року старшим державним ревізором-інспектором відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Луцької ОДПІ Варголяком Б.Я. проведено камеральну перевірку податкової звітності з акцизного податку за січень 2015 року ТзОВ «Рекорд Оіл».

За результатами перевірки складено акт від 24.03.2015 року №170/21.1/38339862, яким встановлено порушення вимог ст.213, ст.214, п.п.215.3.4 ст.215, ст.216 Податкового кодексу України та наказу Міністерства Фінансів України від 23.01.2015 року №14 «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» ТзОВ «Рекорд Оіл», що призвело до заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року, в загальній сумі 56839,00 грн. (а.с.11-13).

Не погоджуючись із висновками акту від 24.03.2015 року №970/21.1/38339862, позивач подав заперечення від 03.04.2015 року №74-04-15 на акт до Луцької ОДПІ. Листом від 08.04.2015 року №5533/10/21.1 Луцька ОДПІ повідомила позивача про те, що для об'єктивного розгляду вищевказаного заперечення прийнято рішення щодо проведення документальної позапланової перевірки (а.с.14-15).

На підставі направлень від 10.04.2015 року №000894, №000904 від 21.04.2015 року, згідно з п.75.1 ст.75, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Луцької ОДПІ від 10.04.2015 року №783 головними державними ревізорами-інспекторами Луцької ОДПІ Герасимчук О.Є. та Шукаловичем Б.Ф. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Рекорд Оіл» з питань, що становлять предмет заперечення згідно актів камеральних перевірок №204/22.5/38339862 від 24.03.2015 року, №191/15-38339862 від 24.03.2015 року, №970/22.1/38339862 від 24.03.2015 року, №172/15.02/38339862 від 24.03.2015 року, №69/15/38339862 від 24.03.2015 року, №38/22.5/38339862 від 24.03.2015 року за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, за результатами якої складено акт від 28.04.2015 року №1629/22-05/38339862 (а.с.7-10).

Відповідно до висновків акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення товариством вимог ст.213, ст.2014, п.п.215.3.4 ст.215, ст.216, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України та наказу Міністерства Фінансів України від 23.01.2015 року №14 «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку», в результаті чого занижено акцизний податок, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року, в сумі 76757,00 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.05.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за основним платежем на 8115,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 2028,75 грн. (а.с.6).

Не погоджуючись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу від 28.05.2015 року №88-05-15 до Головного управління ДФС у Волинській області. Рішенням від 10.06.2015 року №4020/10/03-2010-03-06 Головне управління ДФС у Волинській області податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 13.05.2015 року №залишило без змін, а скаргу - без задоволення. (а.с.16-19)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктом оподаткування є операції, зокрема, з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 №130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Відповідно до витягу з ЄДР видами діяльності ТзОВ «Воленерджі» є, зокрема, роздрібна торгівля пальним та оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктам (а.с.53-55).

Згідно із Порядком заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №14, Додаток 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 «Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)» вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

З аналізу наведеного вбачається, що законодавцем окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Судом встановлено, що 19.03.2015 року ТзОВ «Рекорд Оіл» подало до Луцької ОДПІ уточнюючу декларацію акцизного податку за січень 2015 року, зазначивши місцезнаходження пункту продажу товарів - с.Рованці, вул.Європейська, 9. В додатку 6 до декларації акцизного податку за січень 2015 року позивач зазначив: графа 3 - вартість підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі, в тому числі у мережі громадського харчування у сумі 419719,27 грн.; графа 4 - в тому числі від реалізації товарів для комерційного використання у сумі 160394,31 грн.; графа 5 - вартість підакцизних товарів до оподаткування у сумі 259324,96 грн., графа 7 - сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, 12965,00 грн. (а.с.20-27).

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2014 рок між ТзОВ «Рекорд Оіл» (далі - постачальник) та ТзОВ ВТФ «Авіас» (далі - покупець) укладено договір поставки №П-14414, предметом якого є: постачальник на умовах, викладених в розділах цього Договору, зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (бензини, дизельне паливо і газ), надалі іменовані «товар», в кількості і за ціною, передбаченими у додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору (а.с.28-29).

Умовами даного договору передбачено наступне: товар за цим договором поставляється щоденно і безперервно на умовах EXW АЗС. Перелік АЗС постачальника зазначений в додатку №1 до цього договору; поставка товару оформляється актами прийому-передачі ПММ за формою, передбаченою у додатку №3 до цього договору щомісячно, не пізніше останнього дня звітного місяця; товар поставляється (видається) відповідно з Додатком №4 по довірчим документам покупця: паливним карткам; скретч-карткам.

На підтвердження виконання умов цього договору за січень 2015 року позивач надав акт приймання-передачі товару від 19.01.2015 року (додаток №3 до договору по скретч-карткам) на загальну суму 729443,95 грн., акт приймання-передачі товару від 19.01.2015 року (додаток №3 до договору по паливним карткам) на загальну суму 536932,83 грн., податкові накладні від 19.01.2015 року №19014 та №19015 (а.с.56-59).

Відповідно до інформації з ЄДР ТзОВ ВТФ «Авіас» за видами діяльності здійснює, зокрема, роздрібну торгівлю пальним та оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктам (а.с.64-65).

Як свідчать матеріали справи, ТзОВ ВТФ «Авіас» у деклараціях акцизного податку за січень 2015 року та додатках 6 до декларацій акцизного податку за січень 2015 року також декларує вартість реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівлі, з якої визначає суму податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету (а.с.32-37).

Таким чином, аналізуючи подані позивачем первинні документи, слід дійти висновку, що ТзОВ «Рекорд Оіл» згідно договору поставки №П14414 від 30.06.2014 року було реалізовано в адресу ТзОВ ВТФ «Авіас» оптову партію нафтопродуктів, відпуск яких за умовами поставки здійснюється по довірчим документам через АЗС.

Суд зазначає, що порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Пунктом 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відтак, з наведеного випливає, що відпуск нафтопродуктів таким способом як по довірчим документам - паливним карткам, скретч-карткам не підпадає під регулювання нормами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Інструкції №281.

Посилання відповідача на те, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, суд не бере до уваги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

З аналізу наведеного вбачається, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє права позивача здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Як встановлено судом, контролюючим органом при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Рекорд Оіл» досліджувались лише розрахунок податкових зобов'язань з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6 до декларації акцизного податку за січень 2015 року) та періодичні звіти по РРО. Тобто, первинні документи бухгалтерського та податкового обліку позивача, на підставі яких були сформовані показники декларації акцизного податку за січень 2015 року, Луцька ОДПІ під час документальної перевірки позивача не досліджувала.

За таких обставин суд вважає, що висновки податкового органу, зроблені під час документальної перевірки ТзОВ «Рекорд Оіл» про заниження останнім акцизного податку за січень 2015 року є передчасними та такими, що грунтуються лише на припущеннях, оскільки документальна перевірка позивача не спростовує доводи останнього про те, що ТзОВ ВТФ «Авіас» сплачує акцизний податок з реалізації кінцевому споживачу придбаних у ТзОВ «Рекорд Оіл» паливно-мастильних матеріалів.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 13 травня 2015 року №, з огляду на що дане рішення слід скасувати як протиправне.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи наведене, з Державного бюджету України підлягає до стягнення на користь позивача 182,70 грн. судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову згідно платіжного доручення від 23.07.2015 року №264 (а.с.2).

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 13 травня 2015 року №.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекорд Оіл» (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Електроапаратна, будинок 3, ) судові витрати в сумі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 17 серпня 2015 року.