Справа № 463/3263/15-а
Суддя: Головатий Р. Я.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Львів Справа №463/3263/15-а

Провадження №2-а/463/147/15

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань Миличук У.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративний позов ОСОБА_3 до Львівського міського управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України, третя особа: інспектор Державної патрульної служби взводу №4 РДПС ВДАІ з обслуговування м.Львова ГУМВС у Львівській області старший лейтенант міліції Затхей Володимир Михайлович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №624441 від 25 червня 2015 р., а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача - закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.06.2015р. позивач отримав від відповідача лист, в якому було вміщено протокол та постанову про адміністративне правопорушення, згідно з якими позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України за керування 25.06.2015р. о 03:10 у м.Львові по вул.Городоцькій, 51 автомобілем «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху. Разом з тим, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова про притягнення позивача до відповідальності в присутності позивача не складалися. Більше того, під часу зупинки інспектором ДАІ, позив пред'явив останньому паспорт громадянина України та водійське посвідчення міжнародного зразка, оскільки позивач постійно проживає на території Республіки Франція.

За таких обставин, оскільки позивач керуючи транспортним засобом мав при собі посвідчення водія міжнародного зразка, що дає право на керування транспортним засобом відповідної категорії, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, та враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення складено, а постанова про притягнення його до відповідальності винесена за його відсутності, чим позбавлено позивача можливості надати свої пояснення, вважає, що такі підлягають скасуванню, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, доказів в заперечення позовних вимог суду не представив.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладення не подав.

У відповідності до ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні за даної явки, а тому справу слід розглянути на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №624441 (а.с.26) вбачається, що ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. у зв'язку із тим, що він 25.06.2015р. о 03:10 у м.Львові по вул.Городоцькій, 51 керував автомобілем «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим згідно з протоколом про адміністративне право порушення серії АП1 №352922 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ч.1 ст.268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови, така винесена всупереч вимогам положень ч.1 ст.268 КпАП України без участі позивача та підтвердження належного його повідомлення про місце і час розгляду справи.

Окрім цього, у відповідності до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.126 КпАП України адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до положень ч.1 ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів вчинення позивачем правопорушення відповідачем суду не представлено.

Як вбачається із позовної заяви позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки він пред'являв інспектору ДАІ посвідчення водія міжнародного зразка, яке дає право на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, суду жодних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не представив, а тому суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В оспорюваній постанові всупереч вимогам вказаної норми не наведено обставини, які враховувалися при обранні позивачу стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесено з порушенням вимог ст.ст. 9, 33, 251, 258, 268, 280 КпАП України, у зв'язку з чим її слід скасувати як таку, що винесена з порушенням передбачених законодавством вимог.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_3 про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.222 КпАП України розгляд та вирішення даної категорії справ віднесено до компетенції саме працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а не суду.

Керуючись ст.ст.2, 71, 160-163, 171-2 КАС України, -

постановив:

адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову серії ПС2 №624441 від 25 червня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КпАП України - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Суддя: Р.Я. Головатий