Справа № 2а-12144/08/2170
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2015 р. К/9991/56669/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М., Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року по справі № 2а-12144/08/2170

за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні (далі - Управління)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир-Херсон»

(далі - ТОВ «Автомир-Херсон»),

ОСОБА_4

треті особи Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області,

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»

(далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»)

про стягнення недоплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне

страхування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2008 року Управління звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 5200 грн. несплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Позов обґрунтовано тим, що при придбанні в листопаді 2007 року автомобіля Mitsubishi Outlander ОСОБА_4 повинна була сплатити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3% від вартості купленого транспортного засобу, що становить 5375 грн. Однак, фактично на спеціальний рахунок з обліку збору в листопаді 2007 року від відповідача по платіжному дорученню ПАТ КБ «Правекс-Банк» надійшло лише 175 грн. Таким чином, ОСОБА_4 не доплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 5200 грн. На думку Управління, відповідачем не виконано покладеного законодавством обов'язку щодо сплати в повному обсязі вказаного збору, а тому несплачена різниця підлягає сплаті в примусовому порядку.

Ухвалою суду від 15 липня 2011 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено ТОВ «Автомир-Херсон».

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Автомир-Херсон» на користь Управління 5200 грн. недоплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2011 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що проведеною позаплановою перевіркою щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілів за період з 1 січня 2007 року по 31 березня 2008 року комісією у складі спеціалістів Управління та МВ РЕР УДАІ УМВС України у Херсонській області виявлено порушення вимог Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1740 від 3 листопада 1998 року «Про затвердження Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», що підтверджено Актом № 20 від 9 червня 2008 року.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_4 у листопаді 2007 року у МВ РЕР УДАІ УМВС України у Херсонській області зареєстровано придбаний транспортний засіб Mitsubishi Outlander. Згідно з вартістю об'єкта оподаткування, сума збору на обов'язкове державне пенсійне страхування становить 5375 грн. Однак, фактично по платіжному дорученню ПАТ КБ «Правекс-Банк» № 2384/з893 від 9 листопада 2007 року до Пенсійного фонду перераховано збір на суму 175 грн., розбіжність між сумою, що підлягала сплаті, та сумою, яка фактично надійшла становить 5200 грн.

Задовольняючи позов Управління, суд першої інстанції дійшов висновку, що докази виконання обов'язку ТОВ «Автомир-Херсон» по сплаті збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 5375 грн. відсутні, а також враховуючи той факт, що цей збір було сплачено частково в сумі 175 грн. ОСОБА_4, то саме відповідач є відповідальною особою за повне надходження збору до бюджету.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3% від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 6 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» сплачено однією зі сторін договору купівлі-продажу, що унеможливлює стягнення цієї ж суми з другої сторони, оскільки це призведе до подвійного оподаткування.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено виключний перелік осіб - платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Тобто, відповідно до вказаного Закону обов'язок зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування покладається на осіб лише у випадку відчуження, а не при купівлі автомобілів.

Проте, відповідно до пункту 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в постанові від 01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, оскільки Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено сплату збору при придбанні автомобіля, а сплата даного збору передбачена лише при його відчуженні, то обов'язок щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3% від вартості транспортного засобу покладається на продавця автомобіля.

Зазначене не було взято до уваги при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, судами не взято до уваги посилання Управління щодо ненадходження грошових коштів у платіжних дорученнях наданих ОСОБА_4 на підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі автомобіля та залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_4 до суду було надано дві квитанції про сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі автомобіля від однієї дати та за одним номером. Однак, згідно однієї квитанції нею сплачено збір у розмірі 175 грн. (а.с.26), а згідно іншої - 5375 грн.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2011 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Заїка М.М.

Олексієнко М.М.