Справа № 127/8005/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/8005/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Гриневич В.С.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

12 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника відповідача: Плахотнюк Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :
ГУ ПФУ у Вінницькій області звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення штрафу. Постановою Вінницького міського суду від 09.06.2015 року позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького міського суду від 09.06.2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Вінницького міського суду від 09.06.2015 року скасувати, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направляв.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.07.2011р. у справі №2-а-7365/11/0212, яка залишена буз змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014р. задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з посадового окладу в розмірі 2076 грн., починаючи з 03.12.2010 року.

На виконання вказаної постанови суду, Вінницьким міським судом Вінницької області 16.09.2014р. видано виконавчий лист №2-а-7365/11, який пред`явлено стягувачем до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області для примусового виконання.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області серії ВП №44852463 від 24.09.2014р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-7365/11, виданого 16.09.2014р. Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з посадового окладу в розмірі 2076 грн., починаючи з 03.12.2010р. та надано Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області строк для самостійного виконання постанови про відкриття виконавчого провадження до 01.10.2014р.

31.10.2014р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вимогу №9856/2.1-28/9, якою зобов`язано відповідача виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області та надати обґрунтовану відповідь, щодо виконання рішення суду чи невиконання з поважних причин.

Листом від 10.11.2014р. УПФУ у Вінницькій області повідомлено державного виконавця, що ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №2-а-7365/11 виконана, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з посадового окладу 2076 грн.

Вимогою державного виконавця № 10519/2.1.-28/9 від 24.11.2014р. повторно зобов`язано боржника виконати рішення суду та надати обґрунтовану відповідь, щодо його виконання, мотивуючи тим, що є незрозумілим чому здійснено перерахунок з червня 2011р., а не з 03.12.2010р., як це зазначено в рішенні, а також в графі (підлягало відповіді) зазначено менший розмір пенсії.

Листом від 05.12.2014р. УПФУ у Вінницькій області повторно повідомлено державного виконавця, що ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №2-а-7365/11 виконана, здійснено перерахунок пенсії, виходячи з посадового окладу 2076 грн. та проводиться виплата в подальшому.

Відповідно до вимоги державного виконавця № 355/2.1.-28/9 від 20.01.2015р., зобов`язано боржника надати розрахунки пенсії за певні періоди та вимогою №1440/2.1.-28/9 від 27.12.2015р. зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області враховуючи постанову КМУ №355 від 23.04.2012р., оскільки стягувач не погоджується з проведеним перерахунком.

Листом від 10.03.2015р. УПФУ у Вінницькій області в черговий раз повідомлено державного виконавця про виконання постанови Ленінського районного суду м. Вінниці у справі №2-а-7365/11, а що стосується проведення перерахунку з урахуванням постанови КМУ № 355 від 23.04.2012р., повідомлено, що управлінням проведено перерахунок з моменту надходження довідки про уточнення грошового забезпечення з ВОВК.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області серії ВП №448563 від 02.04.2015р. на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області накладено штраф у розмірі 680,00 грн. Штраф було накладено, зокрема, за невиконання вимог державного виконавця від 27.02.2015р., а саме: при здійсненні перерахунку пенсії не застосована з 01.07.2012р. Постанова Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки і права державних виконавців. Зокрема, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 вказаного Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

В той же час, згідно із частинами першою та другою статті 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, боржник виконав виконавчий лист частково, перерахувавши пенсію ОСОБА_1 з посадового окладу 2076 грн. починаючи з 03.12.2010 року, проте виплату заборгованості не здійснив. ОСОБА_1 почала отримувати поточну пенсію з посадового окладу 2076 грн. лише з грудня 2014 року. Таким чином заборгованість по виконавчому листу за період з 03.12.2010 року по листопад 2014 року не виплачено. Ця заборгованість є боргом по пенсії, яка є основним джерелом до існування стягувана.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої-третьої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення. У разі невиконання рішення без поважних причин державний виконавець накладає штраф на боржника відповідно до статті 89 цього Закону.

Якщо боржник продовжує не виконувати рішення суду державний виконавець накладає на боржника штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права" з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна людина при визначенні її цивільних прав і обов`язків ... має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону». Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду.

Як зазначає ЄСПЛ, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 p., Reports of Judgments and Decisions 1997-11, c. 510, n. 40). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, а орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу (рішення у справі "Іммобільяре Саффі " проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Окрім того невиконання рішення суду, є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої «Кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом...». Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що стягувач ОСОБА_1 в даному випадку позбавлена права і не може володіти своїми грошима у розмірі, встановленому рішенням суду.

Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог- Конвенції ( див. згадане вище рішення у справі Войтенка; рішення у справі "Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), N 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), N 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі "Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), N 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

Виходячи із приписів рішень ЄСПЛ, держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Таким чином апеляційний суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення державний виконавець діяв у спосіб та у межах повноважень, наданих Законом, тобто правомірно. В даному випадку колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на висновки, викладені в постанові Верховного суду України від 24.03.2015р. у справі №21-66а15, оскільки зазначене рішення суду стосується іншої категорії справ (соціального захисту осіб, які постраждали від наслідків аварії на ЧАЕС).

В цілому доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 17 серпня 2015 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.