Справа № 2а-2216/08/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2012-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2012 р. Справа № 55653/09/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Дяковича В. П., Рибачука А. І.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2009 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрексімторг» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова треті особи відкрите акціонерне товариство «Маслосоюз», селянське фермерське господарство «Стремільче», закрите акціонерне товариство «Львівське фондове агентство» про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2006 року господарським судом Львівської області зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Укрексімторг» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0/10727/23 від 29 червня 2005 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту перевірки від 24.06.2005 року № 150/23-1/31215466, в якому зазначено, що ТзОВ «Укрексімторг» не включено до складу валових доходів непогашену заборгованість перед ТзОВ «Цукорагросервіс» на суму 8 423 928 грн. по непогашених векселях за придбані товари, вартість яких на момент придбання віднесено до валових витрат, внаслідок чого відповідачем донараховано позивачу податок на прибуток в сумі 1 481 382 грн. Такий висновок податкового органу є неправомірним оскільки 18.02.2002 року в рахунок погашення кредиторської заборгованості перед ТзОВ «Цукорагросервіс» на загальну суму 8 423 968,30 грн. за поставлений протягом жовтня-грудня 2001 року товар (цукор) позивачем емітовано та передано ТзОВ «Цукорагросервіс» по акту приймання-передачі векселів б/н від 18.02.2002 року шість простих векселів: № 54 номіналом 750 000,00 грн., № 55 номіналом 750 00,00 грн., № 56 номіналом 2 000 000,00 грн., № 57 номіналом 3 000 000,00 грн., № 58 номіналом 1 000 000,00 грн., № 59 номіналом 923 928,00 грн., на загальну суму 8 423 968,30 грн. Строк платежу по даних векселях визначено 01.02.2012 року. Відповідно цивільного законодавства України, а також особливостей вексельного законодавства України, строк позовної давності по векселю відраховується виключно від дати, яка вказана в тексті векселя і цей строк абсолютно не залежить від того, чи припиняє свою діяльність особа, яка була першим векселедержателем відповідного простого векселя. В період, який охоплюється перевіркою, всі вищезгадані векселі перебували в обігу, їх векселедержателями були юридичні особи ВАТ «Маслосоюз» та СФГ «Стремільче», по жодному з цих векселів не лише не минув строк позовної давності (строк давності по згаданих векселях закінчується лише 01.02.2015 року), але і не настав строк платежу, тому у позивача не існувало жодних правових підстав відносити суми даних ним вексельних зобовязань, по яких не минув строк позовної давності, до безнадійної заборгованості і як наслідок, відносити ці суми до власних валових доходів.

Постановою господарського суду Львівської області від 27 вересня 2006 року позов задоволено повністю. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Личаківському районі м. Львова від 29.06.2005 року № /0/10727/23-1, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Укрексімторг» визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на прибуток в розмірі 1 481 382 грн. основного платежу та 1 036 967,40 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29 січня 2007 року, прийнятою за наслідками розгляду апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова на постанову господарського суду Львівської області від 27 вересня 2006 року, апеляційну скаргу задоволено, оскаржувану постанову скасовано та відмовлено в задоволенні позову.

05 червня 2008 року Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу за наслідками розгляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Укрексімторг» на постанову господарського суду Львівської області від 27 вересня 2006 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29 січня 2007 року, якою касаційну скаргу задоволено частково, оскаржувані судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 05 червня 2008 року мотивовано тим, що судами не надано належної оцінки правомірності індосування векселів товариством з обмеженою відповідальністю «Цукрагросервіс» шляхом укладення договорів з посиланням на норму спеціального закону, а також правомірність вчинення написів на бланках векселів щодо зміни кінцевого строку предявлення векселів до сплати, згідно з вимогами чинного законодавства.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2009 року позов задоволено. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова № /0/10727/23-1 від 29 червня 2005 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що наявні у справі докази засвідчують, що заборгованість позивача по емітованим ним 18.02.2002 року шести векселям, не є заборгованістю ТзОВ «Укрексімторг» перед ТзОВ «Цукрагросервіс», оскільки 22.07.2002 року та 08.04.2003 року зазначені векселі у встановленому порядку стали власністю третіх осіб, а саме ВАТ «Маслосоюз» та ЗАТ «Львівське фондове агентство».

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивачем в порушення п. 1.25 ст. 1, п. п. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4., п. п. 12.1.5. п. 12.1, п. 12.3, п. 12.4 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування на суму 2 498 400,00 грн. та занижено податок на прибуток в сумі 1 481 382,00 грн. у IV кварталі 2004 року. Кредиторська заборгованість ТзОВ «Укрексімторг» перед ТзОВ «Цукрагросервіс» на дату початку ліквідації ТзОВ «Цукрагросервіс» в сумі 8 423 928,00 грн., вважається доходом і оподатковується в загальновстановленому порядку згідно з діючим законодавством. Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» розрахунки векселями можуть проводитись лише тоді, коли розрахунок векселями передбачений договором.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що відповідачем проведено комплексну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТзОВ «Укрексімторг» за період з 01.04.2004 року по 31.12.2004 року, за результатами перевірки складено акт № 150/23-1/31215466 від 24 червня 2005 року. В акті перевірки зазначено, що позивачем не включено до складу валових доходів непогашену заборгованість перед ТзОВ «Цукрагросервіс» на суму 8 423 928 грн., по непогашених векселях за придбані товари, вартість яких на момент придбання віднесена до валових витрат. В акті також вказано, що за попередні податкові періоди ТзОВ «Укрексімторг» придбає товар у ТзОВ «Цукрагросервіс», за даний товар ТзОВ «Укрексімторг» в оплату суми заборгованості перед підприємством ТзОВ «Цукрагросервіс» емітує та видає прості векселі на суму 8 423 982 грн., які станом на 31.12.2004 року не були пред'явлені до погашення. Згідно з даними автоматизованої системи обласного рівня ДПА у Львівській області, станом на 12.10.2004 року по ТзОВ «Цукорагросервіс» розпочато процедуру зняття з обліку в Кам'янка-Бузькій ДПІ. Відповідно до ст. 223 ЦК УРСР та ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора). Таким чином, в порушення п. 1.25, п. п. 4.1.6 п. 4.1. ст. 4, п. п. 12.1.5. п.12.1, п. 12.3, п. 12.4 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» позивачем не включено до складу валових доходів суму 8 423 928 грн. непогашеної заборгованості перед ТзОВ «Цукорагросервіс» за придбані товари (непогашені векселі), вартість яких на момент придбання віднесена до валових витрат.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/10727/23-1 від 29 червня 2006 року, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 ст. 4. п. п. 17.1.6 ст. 17 закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до п. 1.25 ст. 1, п. п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4. п. п. 12.1.5. п. 12.1. ст. 12, п. 12.4 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 року № 283/97 (із змінами та доповненнями) ТзОВ «Укрексімторг» визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 1 481 382,00 грн. - основного платежу та 1 036 967,40 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, всього на суму 2 518 349,40 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі векселів від 18 лютого 2002 року ТзОВ «Укрексімторг» емітовано і передано, а ТзОВ «Цукорагросервіс» прийнято в рахунок погашення заборгованості за договорами купівлі-продажу № 1010/1 від 10.10.2001 року, 1110/1 від 11.10.2001 року, № 1210/1 від 12.10.2001 року, № 2510/1 від 25.10.2001 року, № 2810/1 від 28.10.2001 року, № 0711/1 від 07.11.2001 року, 07/12 від 07.12.2001 року прості векселі на загальну суму 8 423 928 грн., а саме, векселі: № 54 номіналом 750 000,00 грн., № 55 номіналом 750 00,00 грн., № 56 номіналом 2 000 000,00 грн., № 57 номіналом 3 000 000,00 грн., № 58 номіналом 1 000 000,00 грн., № 59 номіналом 923 928,00 грн.

Суд апеляційної вважає безпідставним твердження апелянта про неправомірність здійснення розрахунків векселями, в даному випадку, з огляду на відсутність в умовах вищезазначених договорів можливості проведення розрахунків векселями, оскільки зазначена операція відповідає вимогам ч. 1 та ч 4 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» (в редакції, чинній станом на дату здійснення операції).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі (норма ч. 4 ст. 4 Закону в чинній станом на 18.02.2002 року до внесення змін Законом № 364-IV від 25.12.2002 не вимагала письмової форми такого договору).

Водночас, зміст акту приймання-передачі векселів від 18 лютого 2002 року свідчить про досягнення сторонами згоди з цієї умови у письмовій формі. Відповідно до ч. 4 ст. 4 зазначеного Закону, у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Таким чином, із видачею зазначених векселів грошове зобовязання ТзОВ «Укрексімторг» перед ТзОВ «Цукорагросервіс» щодо платежу за товар припинилося і виникло відповідно до ст. 21 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу» зобовязання сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

В подальшому зазначені векселі були індосовані з боку ТзОВ «Цукорагросервіс» на користь інших юридичних осіб, тобто на момент своєї ліквідації підприємство вже не було власником цих векселів.

Так, на підставі договору комісії на продаж цінних паперів № К-02/07 від 22 липня 2002 року, укладеного між ТзОВ «Цукорагросервіс», як комітентом, та ТзОВ «Галицькі інвестиції-цінні папери», як комісіонером, ТзОВ «Галицькі інвестиції-цінні папери» уклало з ВАТ «Маслосоюз» договір купівлі-продажу цінних паперів № К-02-1/07 від 22 липня 2002 року, згідно з яким в користь ВАТ «Маслосоюз» було проданих два простих векселя № 54 та № 55, номінальною вартістю 750 000 грн. кожен, дата складання яких 18 лютого 2002 року, термін сплати - «по предявленню».

08.04.2003 року на підставі договору комісії на продаж цінних паперів К-02/04 укладеного між ТзОВ «Цукорагросервіс», як комітентом, та ТзОВ «Галицькі інвестиції-цінні папери», як комісіонером, ТзОВ «Галицькі інвестиції-цінні папери» уклало з ЗАТ «Львівське фондове агентство» договір купівлі-продажу цінних паперів № К-02-1/04 від 08.04.2003 року, згідно з яким в користь ЗАТ «Львівське фондове агентство» було продано чотири, із вищезгаданих шести векселів (№ 56, № 57, № 58, № 59).

З матеріалів справи вбачається, що всі зазначені векселі продано по номінальній вартості і передано новим власникам актами приймання-передачі, із вчиненням векселедержателем на векселях бланкового індосаменту.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, продаж цінних паперів (векселів) відбувся у повній відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу», тобто, через ліцензованого торговця цінними паперами ТзОВ «Галицькі інвестиції-цінні папери» (ліцензія ДКЦПФР від 17 жовтня 2001 року серії АА № 241703 на здійснення діяльності по випуску та обігу цінних паперів, як виключної).

Відповідно до ст. 204 ЦК України, якою встановлено презумпцію правомірності правочину, згадані правочини (договори купівлі-продажу цінних паперів) офіційно вважаються правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом, і вони не визнані судом недійсними.

Звідси, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість позивача по емітованим ним 18.02.2002 року шести векселям № 54, № 55, № 56, № 57, № 58, № 59, не є заборгованістю ТзОВ «Укрексімторг» перед ТзОВ «Цукорагросервіс», оскільки 22.07.2002 року та 08.04.2003 року зазначені векселі у встановленому порядку стали власністю третіх осіб, а саме ВАТ «Маслосоюз» та ЗАТ «Львівське фондове агентство».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про обіг векселів в Україні» зміни до тексту векселя можуть вноситися за ініціативою його держателя виключно векселедавцем шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до вищевказаного Закону. Держатель векселя повинен дати згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом написання на зворотному боці векселя слів «відповідно до змін» із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами цього Закону.

Як вбачається з написів, щодо зміни кінцевого строку пред'явлення векселів до сплати, які містяться на вищевказаних векселях, такі написи було зроблено у повній відповідності до вимог ст. 13 Закону України «Про обіг векселів в Україні», про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Отже, у відповідача не було підстав для донарахування ТзОВ «Укрексімторг» податку на прибуток в сумі 1 481 382,00 грн. та застосування 1 036 967,40 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2009 року в справі № 2а-2216/08/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: В. П. Дякович

ОСОБА_1