Справа № 804/7878/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 р.Справа №804/7878/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Піонер» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- внаслідок виконання оскаржуваного рішення підприємство зобов'язано буде сплачувати більший (або менший) розмір орендної плати лише у випадку внесення відповідних змін до договору про оренду землі;
- Податковий кодекс України не вносить жодних змін до існуючого договору оренди землі та не встановлює його недійсність або недійсність окремих його пунктів;
- зміна орендної плати відбувається лише після внесення відповідних змін до договору оренди землі. У випадку відносин ПП «Піонер» та Дніпропетровської міської ради - після внесення відповідних змін 19.08.2013 року, що відбулись за рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі №18/5005/7285/2012 від 18.03.2013 року, що набрало чинності лише 19.08.2013 року;
- за період з 01.10.2011 року по 18.08.2013 рік підприємством вносилась орендна плата за землю 2968,99 грн., щомісячно за вказаний період сплачено більше ніж 67 тис. грн.;
- згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №18/5005/7285/2012 від 18.03.2013 року, яке набрало чинності 19.08.2013 року, «нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 14.06.2012 рік становить 2740566,73 грн., а не 2740573,29 грн., як зазначено в акті перевірки.
Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що з січня 2011 року мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності складає трикратний розмір земельного податку. До закінчення терміну дії договору оренди землі позивач згідно чинного законодавства є платником орендної плати за землю та не звільняється від обов'язку по нарахуванню та сплаті орендної плати, розмір якої не може бути меншим, ніж встановлено Податковим кодексом України. Просив у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Піонер» (код 32014192) з питання правильності нарахування та сплати орендної плати за землю за період з 01.10.2011 року по 18.08.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки від 13.11.2014 року №3107/2204/32014192.
У зв'язку з невірно визначеною ставкою податку з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки) за період з 01.10.2011 року по 18.08.2013 року сума заниженої орендної плати за період:
13.01.2015 року платником податків подано скаргу до ГУ ДФС у Дніпропетровській області 07.04.2015 року на вищевказане податкове повідомлення-рішення, за наслідками розгляду якої підприємство отримало рішення про результати розгляду скарги №1961/10/04-36-100709 від 06.03.2015 року, згідно якого:
- встановлено, що на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (02.12.2014 року) минуло 1095 днів з дня граничного терміну визначення грошового зобов'язання за жовтень 2011 року, в порушення пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу, неправомірно визначено грошове зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за відповідний період. Зазначене також вплинуло на розмір застосованих штрафних (фінансових) санкцій;
Відповідно до пункту 4.1 договору річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі у розмірі земельного податку, збільшеного на коефіцієнт 1,3. Пунктом 4.2 договору передбачено, що зміна нормативно грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках передбачених законодавством. Згідно з пунктом 4.7 Договору, розмір орендної плати переглядається щорічно, або у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; змін у цільовому використанні земельної ділянки; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі в наслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджуються документами; в інших випадках, передбачених законом.
Постановою Вищого господарського суду України від 22.10.2013 року по справі №18/5005/7285/2012 внесені зміни до договору оренди земельної ділянки площею 0,1457 га. Постановою суду встановлено, що орендна плата за землю не є сталою та може змінюватися у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки і обчислюється відповідно до Податкового кодексу в мінімальному розмірі. Також, рішенням суду була визначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки у розмірі 2740566,73 грн.
Порядок плати за землю унормований Розділом ХІІІ Податкового кодексу України.
Базовий податковий (звітний) рік для визначення плати за землю починається 1 січня і закінчується того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленого порядку, передбаченому статтею 46 Податкового Кодексу України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.
При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативно-грошової оцінки землі.
У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.
Для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати (земельного податку) є договір оренди такої земельної ділянки.
Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 285 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначено в підпункті 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обов'язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII Податкового кодексу України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).
Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Податкового кодексу України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.
Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Суд дійшов висновку, що з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в жодному разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року №21-274а14, від 21 квітня 2015 року №21-131а15.
Поряд з цим, надаючи оцінку додержанню контролюючим органом 1095 денного строку нарахування зобов'язання зі сплати за землю, суд зазначає про напне.
Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Як зазначалось вище, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.
Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
Позивачем обраний щорічний порядок звітування, у зв'язку із чим він подав податкові декларації з плати за землю щодо земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 48 Г площею 1457 кв.м., нормативна грошова оцінка 1880,99 тис. грн., ставка податку 1%, коефіцієнт до збільшення 1,3:
- звітну, подану 18.01.2011 року №57, якою за період з 01.10.2011 року по 31.12.2011 року, нараховано 8906,85 грн., по 2968,95 грн. щомісячно;
- нараховано за період з 01.01.2013 року по 18.08.2013 року за січень липень по 2968,99 грн., за серпень 1723,93 грн.;
- нараховано за період з 19.08.2013 року по 31.12.2013 року за серпень 2873,18 грн., за вересень-грудень 2013 року по 6851,42 грн.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня:
- що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації;
- та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом;
- а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Вирішуючи питання застосування у спірних правовідносинах питання обліку періоду 1095 днів, суд зазначає, що вищенаведена норма прямо встановлює відлік такого періоду у разі подання декларації 1095 днем, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
А відлік такого 1095-денного періоду з дати граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, стосується саме випадків, коли спірне зобов'язання нараховується таким органом, а не платником податків шляхом подання відповідної фінансової звітності.
Таким чином, у розглянутому спорі контролюючий орган помилково обліковує 1095-денний термін з граничного строку сплати грошових зобов'язань.
Вказаний термін має обліковуватись у межах в казаного періоду з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Так, по зобов'язанням за 2011 рік грошове зобов'язання із орендної плати могло бути визначено контролюючим органом до 19.02.2014 року (середа), за 2012 рік до 19.02.2015 року (четвер), за 2013 рік до 19.02.2016 року (п'ятниця).
Відповідно до частини 60.1 статті 60.1 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважаються відкликаними, якщо, зокрема:
60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;
60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.
У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.
Позивачем отримано нове податкове повідомлення-рішення від 03.06.2015 року №000012204, винесене у зв'язку із скасуванням попереднього рішення в частині нарахованих сум, на весь розмір нарахованого грошового зобов'язання, за виключенням скасованих 4853,10 грн.
Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 03.06.2015 року №000012204, суд зазначає, що воно має бути винесено в межах 1095-денного строку.
Як зазначено вище, контролюючи орган мав право визначити суму грошових зобов'язань платника податків по зобов'язанням за 2011 рік не пізніше 19.02.2014 року (середа), за 2012 рік не пізніше 19.02.2015 року (четвер), за 2013 рік не пізніше 19.02.2016 року (п'ятниця).
Таким чином, правомірним в заявленому спорі є лише визначення суми грошового зобов'язання із орендної плати за період з 01.01.2013 року по 18.08.2013 року.
При цьому, суд вважає правомірним використання відомостей державного земельного кадастру щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 1880,97 грн. за 1 кв.м. (2740573,29 грн.), отриманих контролюючим органом в порядку абзацу другого пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України згідно листа від 27.10.2014 року №26/292 (т.1 а.с.42), а не в розмірі 2740566,73 грн., визначеному станом на 14.06.2012 року шляхом викладення редакції пункту договору у судовому порядку (т.1 а.с.113).
Так, у 2013 році нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки складала 1880,97 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки в розмірі 1457 кв.м. дорівнює 2740573,29 грн.
Щомісячний платіж складатиме 6851,42 грн. на місяць (2740573,29 грн. х 3% / 12 місяців).
Плата за 18 днів серпня 2013 року мала складати 3978,24 грн. (6851,42 грн. / 31 х 18). Фактично задекларовано за 18 днів серпня 2013 року 1723,93 грн.
Таким чином за 18 днів серпня 2013 року правомірне нарахування в розмірі 2254,31 грн. (3978,24 грн. - 1723,93 грн.), із нарахуванням 25% штрафу в розмірі 563,58 грн.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного підприємства «Піонер» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Приватного підприємства «Піонер» на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 526,38 грн. (п'ятсот двадцять шість грн. 38 коп.).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 4 серпня 2015 року.

Суддя І.О. Верба