Справа № 816/1822/15
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1822/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик-Куличок О.Л.,

представника позивача - Сергієнко Т.Г.,

представника відповідача - Дудника В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" до Полтавської митниці ДФС про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2015 року Приватне підприємство "Полтавський ливарно-механічний завод" (надалі - позивач, ПП "ПЛМЗ") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці ДФС про визнання протиправними дій щодо відмови у митному оформленні товарів згідно митної декларації №806020002.2015.000894 від 03.02.2015 (картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2015/00036); визнання протиправним та скасування рішення про коригування вартості товарів №806020002/2015/000009/2 від 03.02.2015, визнання протиправним та скасування рішення №260/10/16-70-25-02 від 23.04.2015 про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що під час митного оформлення товару, ввезеного згідно з договором № 2008/61 від 22.10.2008, укладеного з ТОВ «БелМарк» (м. Бєлгород, Російська Федерація), до митного органу були подані документи, які чітко ідентифікували товар, містили об'єктивні та достовірні дані, які піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, тому відповідач не мав законних підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу та відмови у митному оформленні товару.

Вказував також, що на підставі частини 8 статті 55 Митного кодексу України позивач звертався до митного органу із заявою про розгляд додаткових документів для підтвердження митної вартості, однак отримав рішення від 23.04.2015 № №260/10/16-70-25-02 про відмову у задоволенні заяви.

Позивач зауважував, що наявність в автоматизованій інформаційній системі даних про те, що товар іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, на які вливають різні обставини (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Також стверджував, що митний орган не зазначив об'єктивних причин щодо неможливості застосування попередніх методів для визначення митної вартості.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою позицію тим, що контролюючим органом правомірно, із застосуванням положень статті 64 Митного кодексу України, визначено митну вартість товару, яка ґрунтується на раніше визнаній митній вартості товару, ввезеного позивачем згідно митної декларації № 806020002/2014/013708 від 30.12.2014. Вказував, що підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митної вартості послугувало те, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару та виявлено розбіжності у документах, що підтверджують митну вартість товару, а саме: не надано транспортні (перевізні) документи, передбачені договором № 2010/45 від 13.09.2010 ( письмова разова заявка, рахунок на перевезення, платіжне доручення), а також в інвойсі № 2 від 29.01.2015 міститься посилання на договір № 2008/61 від 22.10.208, а до митного оформлення подано договір № 2008/61 від 22.10.208.

Відносно додатково поданих позивачем документів на підтвердження митної вартості товару зазначав, що додаткові документи підтверджували вартість перевезення, однак не підтверджували вартість ввезеного товару, оскільки відповідно до інформації Державного підприємства «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» вартість металобрухту за період, у який ввозився товар, була більшою, ніж заявлена позивачем митна вартість готового виробу.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.10.2008 між ПП "ПЛМЗ" (покупець) та ТОВ "БелМарк" /м. Белгород, Росія/ (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № 2008/61 (надалі - Договір), за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупця, а покупець - прийняти і оплатити товар, визначений у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору /пункт 1.1/ / а.с. 11 - 12/.

Пунктами 3.1.1., 4.1. Договору встановлювалося, що умови поставки, ціна товару обумовлюються у Специфікаціях.

29.01.2015 сторонами Договору підписано Специфікацію № 59, згідно із якою передбачено поставку наступного товару: частини сепаратора для сортування щебню б/в: каркас сепаратора - 20 шт., крильчатка сепаратора - 20 шт., патрубок загрузочний - 2 шт, загальною вагою брутто 15 620 кг, вартістю 275 000 руб., умови поставки FCA - Белгород, строк поставки - січень - лютий 2015 року / а.с. 15/.

03.02.2015 декларантом позивача з метою митного оформлення товару "частини до сепаратора по сортуванню щебня, виготовлені з сірого чавуну СЧ-20, сталі Л-35, бувші у використанні, від 65 % до 70 % ступінь зношення", до Полтавської митниці подано митну декларацію № 806020002/2014/000894 /а.с. 53 - 54/.

Разом з митною декларацією декларантом подано, зокрема, наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 22.10.2008 № 2008/61 із специфікацією № 59 від 29.01.2015 /а.с. 11 - 12, 15/; міжнародну товарно-транспорту накладну CMR № 357649 від 30.01.2015 /а.с.18/; калькуляцію транспортних витрат (довідку про транспортні витрати) № 5 від 30.01.2015 /а.с. 69/; документ щодо вартості перевезення б/н від 03.02.2015 /а.с. 68/; рахунок-фактуру (інвойс) № 2 від 29.01.2015 /а.с. 58/; договір про перевезення № 2010/45 від 13.09.2010 /а.с. 56 - 57/; розрахунок ціни (калькуляцію) б/н від 30.01.2015 /а.с. 59 - 61/; копію митної декларації країни відправлення 10101030/300115/0000933 від 30.01.2015 /а.с. 55/; експертний висновок № В-417 від 03.02.2015 /а.с. 62 - 67/. Також декларантом позивача подано до митного органу декларацію митної вартості /а.с. 70 - 72/.

Митну вартість товару заявлено позивачем за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

В ході проведення консультацій митним органом на підставі частини 3 статті 53 Митного кодексу України надіслано декларанту повідомлення від 03.02.2015, яким із посиланням на те, що документи, які подані до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зобов'язано декларанта протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; 6) інші документи за власним бажанням /а.с. 76/.

Листом від 03.02.2015 ПП "ПЛМЗ" на запит Полтавській митниці повідомив про те, що ними були надані усі необхідні і передбачені законодавством основні документи згідно статті 58 МКУ для визначення митної вартості товару, подавати будь-які інші документи не вважають за необхідне, оскільки вказаний у запиті перелік, що передбачений ч. 3 ст. 53 МКУ, не є обов'язковим для надання і не може бути наданий до митниці /а.с. 77/.

За результатами перевірки митної декларації відповідачем Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 806020002/2015/000009/2 від 03.02.2015, згідно з яким визначено митну вартість за 6 (резервним) методом в загальній сумі 1 905 640 руб, виходячи із вартості за 1 кг на рівні 122 руб. /а.с. 51 - 52/.

Також відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/00036 від 03.02.2015, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, ввезених позивачем /а.с. 16/.

03.02.2015 позивачем подано ВМД № 806020002/2015/000901, в якій визначено митну вартість товару з урахуванням рішення про коригування митної вартості № 806020002/2015/000009/2 від 03.02.2015 /а.с. 10/.

17.04.2015 ПП «ПЛМЗ» у відповідності до частини 8 статті 55 Митного кодексу України подано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, зокрема, копію заявки на транспортне обслуговування, копію рахунку на оплату послуг із перевезення № 18 від 30.01.2015, копію платіжного доручення № 1295 від 05.02.2015 про сплату коштів за міжнародні авто послуги по рахунку № 18 від 30.01.2015 /а.с. 85 - 88/.

За результатами розгляду додаткових документів Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості, яке викладено у листі №260/10/16-70-25-02 від 23.04.2015 /а.с. 80 - 84/.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови в митному оформленні товару, рішенням про коригування митної вартості та рішенням про відмову у визнанні заявленої митної вартості, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням та діям Полтавської митниці ДФС, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень (дій), що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дані рішення та вчинено дії: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що рішення про коригування митної вартості товарів №806020002/2015/000009/2 від 03.02.2015 обґрунтоване тим, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару та виявлено розбіжності у документах, що підтверджують митну вартість товару, а саме: згідно договору № 2010/45 від 13.09.2010 про перевезення вантажу автомобільним транспортом передбачено такі транспортні (перевізні) документи - письмова разова заявка, в якій сторони узгоджують суму фрахту, рахунок на перевезення та платіжне доручення на оплату, які не подано до митного оформлення, натомість подано калькуляцію транспортних витрат та справку про транспортні витрати, в яких відсутнє посилання на CMR, відсутній тариф відстані в кілометрах, тому їх неможливо ідентифікувати як транспортні (перевізні) документи по даній поставці, а також в поданому до митного оформлення інвойсі № 2 від 29.01.2015 міститься посилання на договір № 2008/61 від 22.10.208, а до митного оформлення подано договір № 2008/61 від 22.10.2008.

Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Так, рівень заявленої декларантом митної вартості товару № 1 становить 0,26 дол. США за кг, а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками, оформленого за МД від 30.12.2014 № 806020002/2014/013708, що визнана митним органом, становить 1,77 дол. США за кг. З огляду на відмову декларанта надати додаткові документи під час консультацій та неможливості послідовного застосування інших методів, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України із урахуванням визнаної митним органом митної вартості згідно МД від 30.12.2014 № 806020002/2014/013708 / а.с. 51 - 52/.

Надаючи оцінку доводам митного органу, покладеним в основу спірного рішення, суд враховує наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI.

Статтею 49 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною четвертою, п'ятою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною 2 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Судом встановлено, що при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість в сумі 275 000 рублів, виходячи саме з ціни договору, що підлягала сплаті згідно специфікації № 59 від 29.01.2015, виставленого рахунку-фактури (інвойсу) № 2 від 29.01.2015 та інших документів постачальника, які були подані до митного оформлення.

Відповідно до умов пункту 5.2. договору № 2008/61 від 22.10.2008 оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 90 днів від дати оформлення декларації на вивезення.

Документи щодо сплати коштів за поставлений товар позивачем до митного оформлення не подавалися, при цьому, враховуючи умови договору, наявність платіжних документів на дату митного оформлення була не обов'язкова.

Відповідно до специфікації до договору № 59 від 29.01.2015 сторонами визначено умови поставки FCA - Белгород.

Згідно із Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін FCA (FREE CARRIER (... named place) ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Покупець зобов'язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця.

Враховуючи наведене, за умовами договору № 2008/61 від 22.10.2008 та специфікації № 59 від 29.01.2015 позивач (покупець) зобов'язаний був нести витрати із перевезення товару від м. Белгород, Російська Федерація.

Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а саме, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

Згідно з пунктом 2 частини 11 статті 58 Митного кодексу України до митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, а саме: витрати на транспортування після ввезення.

Беручи до уваги те, що за умовами договору витрати на транспортування товарів із м. Белгорода (Росія) до місця ввезення на митну територію України не включалися у ціну товару, вказані витрати як складова митної вартості в силу приписів частини 10 статті 58 Митного кодексу України, підлягали додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Також відповідно до вимог пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України декларант мав обов'язок подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а згідно із пунктом 1 частини 5 статті 52 Митного кодексу України - декларацію митної вартості.

Матеріалами справи підтверджено, що декларантом позивача згідно із вимогами частини 5 статті 52 Митного кодексу України подано декларацію митної вартості /а.с. 70 - 72/, в якій визначено витрати на транспортування до місця ввезення в Україну в сумі 1500 грн, яку включено до митної вартості товару.

До митного оформлення подано також транспортний (перевізний) документ - товарно-транспорту накладну CMR № 357649 від 30.01.2015 /а.с.18/, а також документи, що містили відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів - договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2010/45 від 13.09.2010, укладений позивачем із ПП «Л.В.С.» (перевізник) /а.с. 56 - 57/; довідку про транспортні витрати № 5 від 30.01.2015, видану ПП «Л.В.С.» /а.с. 69/; довідку позивача щодо розрахунку транспортних витрат по доставці вантажу від 03.02.2015 /а.с. 68/.

У довідці ПП «Л.В.С.» № 5 від 30.01.2015 зазначалося, що транспортні витрати автомобіля д.н. ВІ 2611 СА н/п ВІ 3243 ХО згідно договору 2010/45 від 13.09.2010, прямуючого по маршруту м. Белгород (Росія) - м. Полтава (Україна) складають: - транспортні витрати від місця завантаження м. Белгород (Росія) до п/перех. Гоптовка - Нехотєєвка - 1500 грн, від Гоптовка - Нехотєєвка до місця доставки м. Полтава (Україна) - 5500 грн, загальна сума транспортних витрат - 7000 грн.

При цьому суд враховує, що автомобіль д.н. ВІ 2611 СА н/п ВІ 3243 ХО був вказаний у CMR № 357649 від 30.01.2015, а у довідці позивача щодо розрахунку транспортних витрат по доставці вантажу від 03.02.2015 містилися посилання на CMR № 357649 від 30.01.2015, як документ по перевезенню товару згідно контракту № 2008/61 від 22.10.2008 та рахунку № 2 від 29.01.2015.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем були надані до митного оформлення транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містили відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, при цьому дозволяли виділити із ціни витрати на транспортування товару після ввезення на територію України.

Посилання митного органу на те, що декларантом не подано транспортні (перевізні) документи згідно договору № 2010/45 від 13.09.2010 про перевезення вантажу автомобільним транспортом - письмову разову заявку, рахунок на перевезення та платіжне доручення на оплату, суд оцінює критично, оскільки наведені документи не є транспортними (перевізними) документами, а є документами щодо замовлення та оплати послуг перевезення. Крім того, за умовами пункту 3.2. договору перевезення передбачалася оплата замовником перевізнику транспортних послуг протягом п'яти банківських днів з моменту одержання рахунку виконавця, тому на дату митного оформлення товару платіжне доручення могло бути відсутнє. За таких обставин, враховуючи подання позивачем інших документів, що підтверджували вартість перевезення товарів, вимоги митного органу щодо подання документів згідно договору № 2010/45 від 13.09.2010 були необґрунтовані.

Твердження митного органу про те, що подані позивачем калькуляція транспортних витрат та справка про транспортні витрати неможливо ідентифікувати як транспортні (перевізні) документи по даній поставці, оскільки в них відсутні посилання на CMR, відсутній тариф відстані в кілометрах, суд вважає безпідставними, зважаючи на те, що у калькуляції транспортних витрат містилися посилання на CMR, а вимога щодо зазначення тарифу відстані у кілометрах у таких документах чинним законодавством не передбачена.

Стосовно зауважень митного органу до інвойсу № 2 від 29.01.2015, в якому міститься посилання на договір № 2008/61 від 22.10.208, а до митного оформлення подано договір № 2008/61 від 22.10.2008, то суд враховує, що в інвойсі допущено очевидну описку щодо року укладення договору, яка жодним чином не може свідчити про наявність розбіжностей у документах.

В силу положень частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на те, що у документах позивача були усі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, суд приходить до висновку, що у митного органу були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а відтак і законні підстави для коригування митної вартості товару та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю .

З приводу посилань контролюючого органу на відомості про вартість товарів зі схожими характеристиками, ввезеного позивачем згідно МД від 30.12.2014 № 806020002/2014/013708, то суд звертає увагу на те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів зі схожими характеристиками, що розмитнювались іншою або цією ж особою у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Також суд враховує, що 17.04.2015 ПП «ПЛМЗ» у відповідності до частини 8 статті 55 Митного кодексу України подано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, зокрема, копію заявки на транспортне обслуговування, копію рахунку на оплату послуг із перевезення № 18 від 30.01.2015, копію платіжного доручення № 1295 від 05.02.2015 про сплату коштів за міжнародні авто послуги по рахунку № 18 від 30.01.2015 /а.с. 85 - 88/.

Згідно із приписами частин 8 - 10 статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

У рішенні за результатами розгляду додаткових документів, викладеному у листі №260/10/16-70-25-02 від 23.04.2015 /а.с. 80 - 84/, Полтавською митницею ДФС констатовано, що подані додатково документи підтверджують вартість перевезення, однак із посиланням на інформацію ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» про вартість металобрухту, відмовлено у визнанні заявленої митної вартості та скасуванні рішення про коригування митної вартості №806020002/2015/000009/2 від 03.02.2015.

Суд звертає увагу на те, що рішенні №260/10/16-70-25-02 від 23.04.2015 митним органом фактично викладено нову підставу для відмови у визнанні заявленої митної вартості, на яку були відсутні посилання у рішенні про коригування митної вартості. Крім того, загальна інформація ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» про вартість металобрухту не може свідчити про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

З огляду на викладене, рішення №260/10/16-70-25-02 від 23.04.2015 про відмову у визнанні митної вартості є необґрунтованим, тому вважається, що декларантом митну вартість товарів визначено правильно і митний орган повинен був скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості.

Отже, суд приходить до висновку про те, що рішення про коригування митної вартості митної вартості товарів №806020002/2015/000009/2 від 03.02.2015 та рішення №260/10/16-70-25-02 від 23.04.2015 про відмову у визнанні заявленої митної вартості не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картка відмови №806020002/2015/00036), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 9, 10 статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що картка №806020002/2015/00036 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості №806020002/2015/000009/2 від 03.02.2015, неправомірність якого знайшла підтвердження в ході розгляду справи. За таких обставин картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що дії митного органу із відмови у митному оформленні товарів набувають форму рішення у вигляді картки відмови, то суд, задовольняючи позовні вимоги та обираючи належний спосіб захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати картку відмову Полтавської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/00036.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру та 73,08 грн за вимоги немайнового характеру.

Враховуючи наведене, вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 560 грн. 28 коп.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" органи доходів і зборів звільнені від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі, що становить 90 відсотків розміру ставки судового збору за позовні вимоги майнового характеру, з відповідача до державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Полтавський ливарно - механічний завод " до Полтавської митниці ДФС про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмову Полтавської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/00036.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 806020002/2015/000009/2 від 03 лютого 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці ДФС від 23 квітня 2015 року № 260/10/16-70-25-02 про відмову у визнанні заявленої митної вартості.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Полтавський ливарно - механічний завод" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 560 грн 28 коп. (п'ятсот шістдесят гривень двадцять вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол