Справа № 819/926/14-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Справа № 876/6383/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Гінди О.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання - Волошин М.М.,

представника позивача- Грицаєва П.М.,

представника відповідача - Чорнописької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (правонаступник - Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція ДФС у Тернопільській області) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Тернопільської ОДП, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 57195,22 грн., в т.ч. 45620,18 грн. - основний платіж та 11575,04 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що основною ознакою доходу платника податку, як суб'єкта та бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Пеня нарахована та анульована банком, не може вважатися додатковим благом (доходом), тобто отриманим доходом, що підлягає оподаткуванню. Таким чином оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте неправомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта) - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача- Чорнописька В.В. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30 грудня 2013 року по 10 січня 2014 року Тернопільська ОДПІ провела документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб платником податків - громадянина ОСОБА_2 за період 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, якою встановлено порушення вимоги п.177.11 ст.177, п.п. "є" п.176.1 ст.176 ПК України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2012 році до Тернопільської ОДПІ ( термін подачі до 02 вересня 2013 року), порушення п.п. 164.2.17 п. «д» п.164.2 ст.164 ПК України, а саме: неперахування до бюжету до 19 лютого 2013 року податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2012 році в сумі 45620,18 грн.

За результатами перевірки складено Акт №216/19-18-17-01/НОМЕР_1 від 15 січня 2014 року.

13 лютого 2014 року на підставі вказаного акта Тернопільська ОДПІ винесла податкове повідомлення - рішення форми «Р» №, яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 57195,22 грн., в тому числі 45620,18 грн. основного платежу та 11575, 04 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач скористався правом досудового регулювання даного податкового спору в адміністративному порядку.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за прощеною неустойкою у вигляді пені є додатковим благом платника податку, яка підлягає декларуванню з відповідним його оподаткуванням податком на доходи фізичних осіб, а тому контролюючий орган правомірно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з таких підстав.

Згідно з п.п.163.1.1. п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.п.164.2.17 абз.«д» п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків передбачених статтею 165 ПКУ) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Постанови Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №172 борг фізичної особи ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) у розмірі 269616,38 грн. за кредитним договором перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» відшкодовано в балансі банку за рахунок сформованого страхового резерву, а сума боргу перенесена на позабалансовий рахунок.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» відобразив вказану суму боргу в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма №1-ДФ) за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було відшкодовано з ознакою доходу «126» - додаткове благо.

На виконання вимог пп.164.2.17 ст.164 ПК України, АТ «Райффайзен Банк Аваль» письмово під розписку повідомив боржника ОСОБА_2 про суму боргу 269616,38 грн., відшкодовану в балансі банку за рахунок сформованого банком страхового резерву; про включення суми відшкодованого за рахунок страхового резервного боргу до податкового розрахунку форми 1-ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг відшкодовано; про виникнення у боржника податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у разі не погашення боргу банку; про необхідність декларування своїх доходів за підсумками 2012 року.

Разом з тим, ОСОБА_2 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік не подав, податок на доходи фізичних осіб до бюджету не перерахував.

Відповідно до п.п.176.1 «в» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Згідно з п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.п.167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно- правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п.164.6 ст.164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

П.123.1 ст.123 ПК України передбачає, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25% суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заборгованість за прощеною неустойкою у вигляді пені є додатковим благом платника податку, яка підлягає декларуванню з відповідним його оподаткуванням податком на доходи фізичних осіб, а тому контролюючий орган правомірно визначив позивачу у податковому повідомлені-рішенні № грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 57195,22 грн., в т.ч. 45620,18 грн. - основного платежу та застосував штрафнв (фінансовв) санкції на суму 11575,04 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що пеня нарахована та анульована банком, не може вважатися додатковим благом (доходом), тобто отриманим доходом, що підлягає оподаткуванню, оскільки додатковим благом у розумінні пп. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України є не самі по собі відсотки та пеня, а саме сума анульованих відсотків та пені. Таке додаткове благо надається шляхом звільнення від обов'язку сплатити вже нараховану суму відсотків та пені у майбутньому. Таким чином, анулювання кредитних зобов'язань у вигляді відсотків та пені впливає на майновий стан позивача та є додатковим благом.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року у справі № 819/926/14-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар

Повний текст ухвали виготовлено 12 серпня 2015 року.