Справа № 813/1757/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 р. Справа № 876/6338/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Костіва М.В., Затолочного В.С.

при секретарі судового засідання: Корнієнко О.А.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

позивача та його представника: ОСОБА_2,ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі за позовом Миколаївського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття в розмірі 16 026,33 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем не виконувались зобов'язання, встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме ОСОБА_2 був працевлаштований під час перебування у статусі безробітного та отримував допомогу по безробіттю. У зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість зі сплати страхових внесків на випадок безробіття за період з моменту встановлення обставин, що стали причиною для припинення соціальних виплат. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Миколаївського районного центру зайнятості кошти в сумі 16026, 33 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_2. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 14.01.2014 року звернулася до Миколаївського районного центру зайнятості та цього ж дня року отримав статус безробітного, що підтверджується його заявою.

Згідно поданої відповідачем заяви від 14.01.2014 року про надання йому статусу безробітного, в якій зазначено, що він не має постійного або тимчасового заробітку, в т. ч. за договором цивільно-правового характеру, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно, а в додатку до заяви зазначив, що не виконує роботи (не надає послуги) відповідно до укладеного договору цивілно-правового характеру, трудовою діяльністю не займається.

Разом з тим, у вказаній заяві відповідач зазначив, що пенсії не отримує, права на отримання пенсії за віком, в тому числі на пільгових умовах, та на пенсію за вислугу років немає, у зв'язку з чим йому було надано статус безробітного.

На підставі п.п. 1,3,4, ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачем 14.01.2014 року було призначено та розпочато виплату відповідачу допомоги по безробіттю.

Згідно п.п.1 п.5.5 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької.

Як вбачається з запиту-відповіді з Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 отримував доходи у ТзОВ «УСХ БУД» у III кварталі 2014 року. Керуючись п.5 ст. 12. ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року № 60/62 «Про затвердження Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітних», Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» центром зайнятості прийнято рішення про проведення перевірки на підприємстві для отримання повної інформації.

Судовою колегіє апеляційного суду встановлено, що у період перебування на обліку у Миколаївському районному центрі зайнятості як безробітного з 14.01.2014року до 14.01.2015року відповідач перебував у трудових відносинах з ТзОВ «УСХ БУД» у період з 01.07.2014року до 01.08.2015року, що підтверджується офіційним листом ТзОВ «УСХ БУД» № 524 від 24.02.2014року та додатками до нього, зокрема: трудовим договором від 01.07.2014року: наказом про припинення трудового договору від 01.08.2014 року та довідкою від 17.02.2015року про отриманий відповідачем дохід.

Згідно пункту 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 не виконав обов'язки застрахованого на випадок безробіття особи, внаслідок чого безпідставно отримував допомогу з безробіття. У результаті наведеного відповідачем незаконно отримано допомогу з безробіття за період з 01.07.2014 року по 14.01.2015 року в розмірі 16 026,33 грн., яка підлягає поверненню.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Підпунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, передбачено, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону N 1533-III є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Аналогічна позиція узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 17.02.2015 року у справі №21-20а15.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі №813/1757/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: М. Костів

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.08.2015 року