Справа № 161/7214/15-а 2-а/161/256/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 р. Справа № 876/7470/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржила позивач, яка вважає, що судом при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким її адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги мотивує тим, що ст.22 Конституції України передбачено, що закріплені нею права та свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.2006 року перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в м. Луцьку та отримує пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

З наданої управлінням пенсійного фонду України в м. Луцьку довідки від 15.04.2015 року № 3822 вбачається, що у лютому та березні 2015 року позивачу було нараховано пенсію у розмірі 5449,49 грн. на місяць, утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 269,32 грн. та військовий збір у розмірі 26,93 грн.

21.04.2015 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області з заявою, в якій просила припинити утримання вище вказаних обов'язкових платежів та повернути суми, утримані раніше, однак у задоволенні заяви їй було відмовлено.

Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71 -VIII від 28.12.2014 року (надалі Закон № 71) встановлені особи, з яких утримується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п. 162.1 ст. 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та Закону №71, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28.12.2014 року, встановлено, що у 2015 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає з 1 січня -1218 грн.

Таким чином, відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону № 71, базою оподаткування у 2015 році, є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць (1218,00 грн. х 3).

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішення Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України.

Чинним законодавством України встановлено, що платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст.162 Податкового кодексу України, а саме - фізичні особи резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування військового збору єдоходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), тобто, із сум пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. сплачується військовий збір.

Судом встановлено, що розмір пенсії позивача станом на 01.02.2015 складає 5449,49 грн.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що сума пенсії, яка підлягає оподаткуванню, становить 1795,49 грн. (5449,49 грн. -3654,00 грн.), відповідно сума утриманого податку з доходів фізичних осіб у лютому 2015 року складає 269,32 грн. (1795,49 грн. х 15%), а сума утриманого військового збору за лютий 2015 року - 26,93 грн. (1795,49 грн. х 1,5%).

Аналогічні утримання були здійснені відповідачем і у березні 2015 року.

Статтею 18 Податкового кодексу України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Суд першої інстанції вірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що з 01.01.2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає,т що оскільки, положення Податкового кодексу в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, то Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку діє відповідно до чинного законодавства.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2015 року у справі №161/7214/15-а без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий : А.Р.Курилець

Судді : В.Я.Качмар

ОСОБА_2