Справа № 821/1087/15-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 р. Справа № 821/1087/15-а

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Запорожана Д.В.
судді -Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» до Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання недійсною та скасування податкової консультації,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» (далі ТОВ «ПМК-19») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ у м. Южному) про визнання недійсною та скасування податкової консультації від 25.02.2015 р. №588/15-33-17-00-01, як таку, що суперечить приписам пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 ПК України, ч.3 ст. 27 Бюджетного кодексу України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у лютому 2015 року він звернувся до контролюючого органу із заявою щодо надання податкової консультації з питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який було запроваджено згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ. В консультації відповідач роз'яснив, що позивач, як юридична особа, у 2015 році зобов'язаний обчислювати суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставками, встановленими рішенням сільської селищної або міської ради і до 20 лютого цього ж року подати декларацію. На думку позивача, консультація суперечить приписам пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 ПК України, оскільки зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Крім того, ч.3 ст. 27 Бюджетного кодексу України визначено, що Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету, і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Оскільки Закон №71, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, опубліковано 31.12.2014 р. і набрав чинності 01.01.2015 р., то даний податок має справлятися не раніше 2016 року.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що податкова консультація надана у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року відмовлено ТОВ «ПМК-19» в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ПМК-19» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ТОВ «ПМК-19» 18.02.2015 року звернулося до ДПІ у м. Южному із заявою про надання податкової консультації з наступного питання: «Чи дійсно податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в частині податку на нерухоме майно, нараховується та сплачується починаючи з 2016 року?».

Відповідач 25.02.2015 р. за №588/15-33-17-00-01 надав позивачу податкову консультацію, у якій з посиланням на Закон №71 та відповідні статті Податкового кодексу України, які регулюють справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, роз'яснив про необхідність сплати у 2015 році юридичними особами даного податку за ставками, встановленими рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів об'єктів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що податкова консультація надається відповідним контролюючим органом виключно з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства у разі наявності питань з адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів. Надаючи податкову консультацію контролюючий орган не створює нової правової норми, а лише дає своє тлумачення та роз'яснення відповідних положень податкового законодавства. На думку суду першої інстанції, надана позивачеві податкова консультація є належним роз'ясненням норм податкового законодавства з урахуванням змін в ньому, які були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ, який не визнано нечинним чи неконституційним та не зупинено його дію, у зв'язку з чим вона є правомірною.

В апеляційній скарзі ТОВ «ПМК-19» вказується, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ змінені елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, такі як платник, об'єкт оподаткування, база оподаткування, порядок визначення ставки податку, розмір ставки податку, тому такий податок у новому вигляді має справлятися не раніше як з 01 січня 2016 року, а інакше це суперечить приписам пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4, пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України, ч.3 ст. 27 Бюджетного кодексу України, тобто суперечить принципу стабільності податкового законодавства, що не було враховано відповідачем при наданні податкової консультації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.14.1.172 п.14.1 ст. 14 ПК України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Такий чином, завдання контролюючого органу при наданні податкової консультації - це виключно роз'яснення платнику податків того, як практично використовувати відповідні норми податкового законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ДПІ у м. Южному з метою отримання роз'яснення стосовно того, чи повинен він, як юридична особа, сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, починаючи з 2016 року (а.с.39), на що йому було надано податкову консультацію, де зазначалось, що сплата вказаного податку з 2016 року стосується лише фізичних осіб, а юридичні особи повинні сплачувати цей податок з 2015 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ (а.с.7).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не наводить жодної обставини, яка б свідчила про те, що отримана ним податкова консультація помилково роз'яснює норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ, натомість, на думку позивача, норми цього Закону, на якому ґрунтується податкова консультація, суперечать пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4, пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України, ч.3 ст. 27 Бюджетного кодексу України, у зв'язку з чим, вони не підлягають застосуванню.

Тобто, фактично, позивач оскаржує те, що в податковій консультації податковий орган надав переважне право нормам Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ над нормами ПК України та Бюджетного кодексу України.

Однак, судом першої інстанції правильно зазначено, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ не визнано нечинним чи неконституційним та не зупинено його дію.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 19 Конституції України, податковий орган зобов'язаний діяти на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ та не має повноважень вирішувати питання стосовно того, підлягають чи ні застосуванню норми цього Закону в залежності від того, узгоджуються ці норми чи ні з нормами ПК України та Бюджетного кодексу України.

Таким чином, оскільки оскаржувана податкова консультація повністю відповідає Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VІІІ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про її правомірність.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: М.П. Коваль