Справа № 819/1938/15
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1938/15

07 серпня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Чорнописьки В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Тернопільській області (Монастириське відділення) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Бучацької ОДПІ ДФС (Монастириського відділення) про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.02.2015 р.

Даним податковим повідомленням-рішенням йому нараховано суму податкового зобов'язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25000 грн. Вважає його необґрунтованим та таким що підлягає до скасування з огляду на те, що його транспортний засіб, автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Pajero Wagon» не може бути об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки він 2005 р. випуску та перебуває в експлуатації 10 років, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 21.08.2013 р. Також надав суду документи, що підтверджують придбання даного автомобіля ним та попередніми власниками.

В судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав викладених у заяві, просив його задовольнити та стягнути з відповідача витрати пов'язані із розглядом даної справи, а саме, судовий збір, витрати на правову допомогу та витрати пов'язані із прибуттям до суду.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволення з підстав, викладених у наданому суду запереченні. Вважає прийняте податкове повідомлення-рішення обґрунтованим та підставним з огляду на те, що його прийнято на підставі наявних на момент проведення перевірки інформації даних та з урахуванням відсутності можливості їх уточнення у межах передбаченого законом строку.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини, при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

Згідно із п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 розділу XII Податкового кодексу України (далі - ПКУ), об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 7), що позивачу на праві власності належить транспортний засіб - легковий автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, об'єм двигуна 3200 см. куб. 2005 р. випуску, кузов № НОМЕР_1 колір X24-чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2.

П. п. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України ( далі - ПК України) встановлено, що перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Відповідно до п. п. 14.1.124 п. 14.1 ст. 14 ПК України, новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію.

П. п. 14.1.251 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що транспортні засоби, що використовувалися - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, що легковий автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, об'єм двигуна 3200 см. куб. 2005 р. випуску, кузов № НОМЕР_1 колір X24-чорний було придбано попередній власником ОСОБА_3 у ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 750 від 27.12.2005 р. (додатки: акт приймання-передачі від 08.02.2006 р., видаткова накладна № 59 від 08.02.2006 р. а. с. 9-13)

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає доведеним вищезазначеними письмовими доказами факт використання легкового автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, об'єм двигуна 3200 см. куб. 2005 р. випуску, кузов № НОМЕР_1 колір X24-чорний з 08.02.2006 р., понад термін, встановлений п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, а саме, понад 5 років.

Відтак, суд приходить до висновку, що вищезазначений автомобіль не є об'єктом оподаткування, визначеним п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України.

При цьому судом не враховується заперечення відповідача стосовно обґрунтованості та підставності оскарженого податкового повідомлення-рішення з огляду на відомості з інформаційної системи ДФС України «Податковий блок» про платників транспортного податку щодо дати здійснення реєстраційної дії автомобіля - 21.08.2013 р. з огляду на надані позивачем докази, оцінені судом під час судового розгляду, якими спростовано належність даного автомобіля до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення, одже, позовні вимоги підлягають до задоволення а податкове повідомлення-рішення від 26.02.2015 р. № 12897-17 є протиправним та підлягає до скасування.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній адміністративній справі суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Ч. 3 ст. 87 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Ч. 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відтак, враховуючи, що позовні вимоги заявлені позивачем задоволено у повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність повернення на користь позивача з Державного бюджету України 73 грн. 08 коп. сплаченого судового збору, сплата якого підтверджується квитанцією № N190Y43683 від 08.07.2015 р. та документально підтверджені (договір «Про надання правової допомоги» по адміністративній справі від 07.07.2015 р., ордер на оформлення позову до адміністративного суду від 07.07.2015 р. та квитанція про сплату гонорару до договору від 07.07.2015 р. у розмірі 500 грн.) витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат пов'язаних із прибуттям до суду суд зазначає, що витрати, пов'язані з розглядом справи, можуть виникати після відкриття провадження у справі, тобто під час розгляду справи. Відтак, вимога позивача щодо відшкодування витрат на проїзд до суду у розмірі 500,16 грн., підтверджена чеком № 354028 від 08.07.2015 р. не підлягає до задоволення з огляду на те, що провадження у справі було відкрито ухвалою від 10.07.2015 р. Проте, суд вважає обґрунтованою та підтвердженою документально (чек № 128123 від 07.08.2015 р.) вимогу позивача щодо відшкодування витрат пов'язаних із прибуттям до суду у день слухання справи, 07.08.2015 р. у розмірі 350 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 р. № 12897-17.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. сплаченого судового збору.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 500 (п"ятьсот грн.) та пов'язані із прибуттям до суду в розмірі 350 (тристя п"ятдесят грн.)

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст виготовлено 10.08.15 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.