Справа № 127/12765/13-а
Суддя: Воробйов В. В.
Дата ухвалення: 2013-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/497/13
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2013 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Шведа О.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій щодо відмови у призначенні пенсії неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій щодо відмови у призначенні пенсії неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований тим, що 21.02.2013 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці із заявою про призначення пенсії за вислугою років, оскільки станом на 03.02.2013 року її спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугою років становив 28 років 5 місяців 17 днів, в тому числі робота на посаді фармацевта складу в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Авіцена», де позивач працювала з 20.01.1999 року по 03.02.2013 року, проте відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугою років, оскільки період роботи позивача на посаді фармацевта складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіцена» зарахувати до стажу за вислугу років неможливо, так як ТОВ «Авіцена» не відноситься до переліку закладів охорони здоров'я, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Ухвалою суду відкрито скорочене провадження в межах строку позовної давності.

Заперечення на адміністративний позов надійшли до суду у встановлений законом строк, в яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача і за результатами розгляду яких, суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, тому справу було призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Павич О.С. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на викладене в письмових запереченнях і просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали пенсійної справи ОСОБА_3, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, і сторонами визнаються ті обставини, що позивач в період з 20.01.1999 року по 03.02.2013 року працювала на посаді фармацевта складу в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Авіцена» та її стаж становить 14 років 15 днів (а.с. 7-9; 18).

Відповідно до витягу з протоколу № 7 від 21.03.2013 року засідання Комісії для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, вирішено відмовити ОСОБА_3 в призначенні пенсії за вислугу років, в зв'язку з відсутністю спеціального стажу роботи 25 років (а.с. 10).

Згідно з Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугою років, здійснюється згідно з окремими законодавчими актами через професійні та корпоративні фонди, які функціонують відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров'я при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

На підставі Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909, робота на посадах провізора, фармацевта (незалежно від найменування посад), лаборанта в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях враховується до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років. При цьому, згідно із приміткою 2 Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Таким чином, підставою для призначення пенсії за вислугою років позивачу є робота на посаді провізора у закладі, віднесеному до закладів охорони здоров'я, при наявності загального стажу від 25 до 30 років, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Згідно довідки № 16 від 15.02.2013 року, виданої директором ТОВ «Авіцена», аптечний склад «Фірма «Авіцена» є закладом охорони здоров'я (а.с. 11).

Відповідно до ліцензії про здійснення діяльності, паспорту аптечного закладу, Аптечний склад № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Авіцена» має право на здійснення оптової торгівлі лікарськими засобами (а.с. 12-19).

Тобто, аптека, аптечне підприємство, за наявності ліцензії, є закладом охорони здоров'я, а форма власності юридичної особи при цьому не може бути підставою для неврахування стажу роботи особи фармацевтом в аптечному пункті, в його спеціальний стаж, який дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, робота позивача в період з 20.01.1999 року по 03.02.2013 року на посаді фармацевта складу в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Авіцена» дає останній право на пенсію за вислугою років, оскільки таке право дає робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах незалежно від відомчої належності та форми власності цих закладів.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції України та Закону, тому позов позивача слід задовольнити.

Відповідно до статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Оскільки позивач звернулась до відповідача за призначенням їй пенсії за вислугою років 21.02.2013 року, то саме з цієї дати необхідно зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», ст. 2, ст.6, ч. 1 ст. 8, 11, 17, 71, ч. 3 ст. 72, ст. 104, 158, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій щодо відмови у призначенні пенсії неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_3.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21.02.2013 року.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 34,41 грн (тридцять чотири гривні 41 коп.) понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Текст постанови суду виготовлений у повному обсязі 08 липня 2013 року.

Суддя: