Справа № 2-а-1075/11
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2011 року суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Каліщук А.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Володимир-Волинському районі про зобовязання здійснити перерахунок і виплату щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,-
Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Володимир-Волинському районі Волинської області про зобовязання здійснити перерахунок і виплату щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Свої вимоги обґрунтовує тим, що він має статус «дитина війни»і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Володимир-Волинському районі Волинської області.
Відповідно до ст. 6 Закону дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.
Верховна Рада України своїм Законом України № 3205-ІУ від 20.12.2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік», стаття 77 та стаття 110 та Закону України №489-У від 19.12.2006 року Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»стаття 71 пункт 12 призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Однак, Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі № 1-29/2007, керуючись статтями 147,150,152, Конституції України та статтями 45, 51, 61, 63, 65 Закону України «Про Конституційний суд України», вирішив: пункт 1, визнати таким, що не відповідають Конституції України і неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»пункт 12 статті 71, яким зупинено дію статті 6 Закону України № 2195-17 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни», пункт 3 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»№489-V від 19.12.2006 року.
Пункт 5 Рішення Конституційного Суду в цій справі має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положення статей зазначених Законів, що визнані неконституційними. Пункт 6 Рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, не виплата соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції та Законам України.
Розмір соціальної допомоги відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист «дітей війни», становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Однак, вказана щомісячна соціальна допомога йому в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась.
В позовній заяві просить визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Володимир-Волинському районі Волинської області щодо здійснення нарахування і виплати підвищення до пенсії за віком як дитині відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобовязати управління Пенсійного фонду України в Володимир-Волинському районі Волинської області здійснити нарахування та виплату як дитині війни підвищення до пенсії за віком у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період шести місяців, що передували дню звернення до суду по день ухвалення рішення, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого абз. 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених сум.
Представник відповідача подав заперечення, в якому позовні вимоги не визнає просить відмовити в задоволенні позову повністю. Зокрема, в запереченні відповідач зазначає, що статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції Закону № 2195 від 18.11.2004 року чинна з 01.01.2006 року передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№ 1058 від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом. Одночасно частина 3 статті 28 цього Закону встановлює, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом. Це значить, що використання цього мінімального розміру пенсій за віком для інших розрахунків не передбачено.
Ч.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України «№107 від 28.12.2007 р. текст ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладено у наступній редакції «Дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.
Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно дол. цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».
Дана норма Закону вирішила протиріччя між статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»щодо застосування мінімальної пенсії за віком. Проте, 22.05.2008 р. Конституційним судом України положення п. 41 розділу ІІ визнано неконституційним.
Оскільки, на законодавчому рівні питання про виплату дітям війни підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у звязку із прийняттям рішення Конституційним судом України від 22.05.2008 р., тому підвищення проводиться у таких розмірах: з 22.05.2008 р.-48,10 грн., з 01.07.2008 р.-48,20 грн., з 01.10.2008 р.-49,80 грн. Просить відмовити у задоволенні даного позову.
Дослідивши повідомлені позивачем та представником відповідача обставини, а також оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач наділений правовим статусом дитини війни та знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Володимир-Волинському районі, Волинської області.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
З дослідженої судом довідки управління пенсійного фонду у Володимир-Волинському районі встановлено, що позивачу підвищення до пенсії як дитині війни нараховувалося та виплачувалося у розмірі 49,80 грн.
Разом з тим, дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком була чинною у 2010 р., а також є чинною на день розгляду справи.
Таким чином, підвищення до пенсії як дитині війни позивачу нараховувалась та виплачувалась, однак у меншому розмірі ніж 30% мінімальної пенсії за віком, як це передбачає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
В свою чергу, відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 року № 80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року), управління Пенсійного фонду України в місті (районі) відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.
Таким чином, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобовязаний провести нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 17.08.2010 року по 04.03.2011 року у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
На підставі наведеного, та керуючись ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 6, 17, 104, 158, 160, 161,162,163, 183-2, КАС України, суд-,
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії управління Пенсійного Фонду України у Володимир-Волинському районі щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 17.08.2010 року по 04.03.2011 р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Володимир-Волинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 17.08.2010 року по 04.03.2011 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та з врахуванням виплачених сум.
Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме 3 (три) гривні 40 копійок судового збору.
Відповідач зобовязаний виконати постанову негайно.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя