Справа № 817/336/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" серпня 2015 р. Справа № 817/336/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" травня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Здолбунівської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Рівненській області. З урахуванням поданих заяв про збільшення позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Здолбунівської ОДПІ № від 02.07.2012 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи від підприємницької діяльності в сумі 6422,89 грн. основного платежу та 2115,72 грн. штрафних санкцій, № від 02.07.2012 року про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 8015 грн. основного платежу та 2004 грн. штрафних санкцій, № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 29 846,86 грн., № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання зі збору за провадження торговельної діяльності (оптова торгівля) в сумі 162,92 грн., № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 18 017,72 грн. та вимогу Здолбунівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1912-25 від 05.01.2015 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області № та № від 02.07.2012 року, №, № та № від 16.01.2014 року.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2015 року №Ф-1912-25 в сумі 65208,55 грн.

Відповідач не погодилась з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, просить скасувати вказану постанову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що у період з 01.06.2012 по 15.06.2012 року, на підставі плану-графіку та направлення про проведення документальної планової виїзної перевірки від 01.06.2012 року Відповідачем була проведена планова документальна виїзна перевірка позивача за період з 01.10.2009 по 31.12.2011 р. за результатами якої складено акт від 22.06.2012 №336/1742-.

Проведеною перевіркою встановлено порушення абз.6 п.6 ст.128 Господарського кодексу України, абз. «а» п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, а саме встановлено відсутність книги обліку доходів і витрат за 2011 рік; п.198.3 та п.198.6 Податкового кодексу України, а саме: неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ, яка не підтверджується належними документами на суму 8015 грн. за період з 12.07.2011 по 31.12.2011; п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, за наслідками перевірки донараховано податок на доходи від підприємницької діяльності за ІІ квартал 2011 в сумі 525 грн. та за ІІІ-ІУ квартал 2011 в сумі 5897,89 грн.

На підставі результатів перевірки податковий органом прийнято податкові повідомлення-рішення № від 02.07.2012 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи від підприємницької діяльності в сумі 6422,89 грн. основного платежу та 2115,72 грн. штрафних санкцій та № від 02.07.2012 року про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 8015 грн. основного платежу та 2004 грн. штрафних санкцій.

Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що на підставі плану-графіку та наказу на проведення перевірки, у період з 12.11.2013 по 25.11.2013 Здолбунівською ОДПІ була проведена планова документальна виїзна перевірка ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 02.12.2013 №490/17-.

Висновками акта перевірки від 02.12.2013 №490/17- встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 п.138.2, п.138.4 ст. 138, п.177.4 ст.177, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: занижений оподатковуваний дохід по податку на доходи з фізичних осіб в сумі 144 947,67 грн. з якого донараховано 19 557,91 грн. податку з доходів фізичних осіб; п.п.16.1.5, 16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, а саме: незабезпечення зберігання первинних документів, звітності; п.п.267.1.1 п.267.1, п.п.267.3.1 п.267.3, п.п.267.4.3 п.267.4 та п.п.267.4.6 п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України, а саме: здійснювалась торгівля за готівкові кошти без придбання торгового патенту за періоди: 06.01.2012, 23.02.2012, 13.03.2012, 16.03.2012, 30.03.2012, 03.04.2012, 12.04.2012, 14.04.2012, 08.05.2012, 15.05.2012, 25.05.2012, 29.05.2012, 06.06.2012; п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, а саме: встановлено заниження задекларованих ФОП показників у рядку 1 декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» всього в сумі 3510,81 грн., у т.ч. за квітень 2012 на суму 3177 грн. та за липень 2012 на суму 333 грн., а саме надійшла передоплата за продукцію безготівковим розрахунком, а не включена в податкові зобов'язання ФОП ОСОБА_3; п.198.3, п.198.6 ст.198, п.199.1 ст.199 Податкового кодексу України, а саме: встановлено завищення податкового кредиту в сумі 8501 грн. і донараховано ПДВ за вересень 2012 року в сумі 7084 грн. та за грудень 2012 в розмірі 1417 грн.; п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» донарахована сума єдиного внеску складає 63 940,60 грн., в т.ч. 2011 рік в сумі 13 643,78 грн., 2012 рік - 50 296,82 грн.

На основі встановлених порушень Здолбунівською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 29 846,86 грн., № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання зі збору за провадження торговельної діяльності (оптова торгівля) в сумі 162,92 грн., № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 18 017,72 грн.

Окрім того, Здолбунівською ОДПІ 05.01.2015 року було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1912-25 на суму 65 208,55 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки посадових осіб податкового органу, викладені в акті перевірки, що слугували підставою прийнятті оспорюваних податкових повідомлень - рішень ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджені документами, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Що стосується висновків податкового органу щодо безпідставного включення до складу витрат витрати на придбання ПММ в сумі 39 319,26 грн., що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за ІІІ-ІУ квартали 2011 року в розмірі 5897,89 грн. та заниження податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за ІІ квартал 2011 року в розмірі 525 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Зазначені висновки податкового органу грунтуються на доводах про невикористання ПММ у власній господарській діяльності, оскільки до перевірки не надано супроводжуючі транспортні документи, тому проведеною перевіркою неможливо встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка несла дані витрати, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного.

Судом встановлено, що позивачем до матеріалів справи долучено документи, що засвідчують належність на праві приватної власності у ФОП ОСОБА_3 вантажного автомобіля «ЗИЛ 441510» номерний знак НОМЕР_3 1990 року випуску та причіп «ТЦ 10А» номерний знак НОМЕР_2 1990 року випуску.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що після отримання цементу насипом залізничним транспортом, ПП ОСОБА_3 здійснював завантаження цементу у спеціальний автомобіль, яким здійснював поставки цементу транспортом для споживачів. Позивачем було надано всі первинні документи, які підтверджують придбання та подальшу реалізацію цементу: податкові накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, виписки з банку, документи про рух коштів на рахунках, договори укладені з покупцями та постачальниками. Перелічені вище документи були долучені під час проведення перевірки, проте безпідставно відхилені та не взяті до уваги ревізорами Здолбунівської ОДПІ.

В пункті 14.1.27 ПК України наведено визначення поняття «витрати» як суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: - витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; - інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивачем правомірно включено до складу валових витрат витрати на придбання ППМ в сумі 39 319,26 грн. у ІІІ-ІУ кварталі 2011 року, а тому в цій частині податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2012 року є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу завищення отриманого чистого доходу від підприємницької діяльності за ІІ квартал 2011 року в сумі 3500 грн., що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 525 грн., то колегія суддів зазначає, що всупереч вимогам частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не доведено вчинення даного правопорушення зі сторони позивача, а тому донарахування податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 525 грн. за ІІ квартал 2011 року є безпідставним та необґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2012 року в цій частині - протиправним.

Відповідно п.198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено правомірність формування ФОП ОСОБА_3 податкового кредиту в розмірі 8015 грн. за період з 12.07.2011 по 31.12.2011. Зокрема, позивачем до матеріалів справи було долучено податкові накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, виписки з банку, документи про рух коштів на рахунках, договори укладені з покупцями та постачальниками, які засвідчують право формування податкового кредиту за період з 12.07.2011 по 31.12.2011 та правомірність використання ПММ у власній господарській діяльності, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що суми податку на додану вартість сплачені при придбанні ПММ дають позивачу право формувати податковий кредит у відповідних звітних періодах.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Здолбунівської ОДПІ № від 02.07.2012 року про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 8015 грн. основного платежу та 2004 грн. штрафних санкцій підлягає до скасування в повному обсязі.

Стосовно висновків податкового органу щодо заниження ФОП ОСОБА_3 валових доходів за 2012 рік на суму 43 138,74 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Дані висновки Здолбунівської ОДПІ ґрунтуються на твердженнях, що згідно представленої до перевірки банківської виписки на розрахунковий рахунок позивача НОМЕР_4 Ф «ПЗРУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» м. Рівне в 2012 році поступили кошти за реалізовану продукцію в сумі 748 952,50 грн. з урахуванням ПДВ, реалізованої кінцевому споживачу на суму 578 700,99 грн. з урахуванням ПДВ. Проведеною перевіркою встановлено, що до складу валових доходів за 2012 рік не в повному обсязі включені кошти, що поступили в рахунок погашення дебіторської заборгованості від Березнівського ССТ, ОСОБА_4, Здолбунівавтодор, Луцький автодор, СТ Стрільське, Тріада К всього на суму 43 138,74 грн.

Проте, судами встановлено, що сума коштів в розмірі 43 138,74 грн. отримана ПП ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок в 2012 році від Березнівського ССТ, ОСОБА_4, Здолбунівавтодор, Луцький автодор, СТ Стрільське, Тріада К є боргом 2011 року та відображена в складі загального оподаткованого доходу декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік по факту складання видаткових накладних та податкових накладних, оскільки реалізація ТМЦ відбувалась у 2011 році.

Судом першої та апеляційної інстанції було досліджено податкові декларації позивача про майновий стан та доходи за 2011 рік та податкові декларації з податку на додану вартість за 2011 рік з яких вбачається, що зазначена сума коштів відображена в складі загального оподаткованого доходу за 2011 рік, а відповідні суми ПДВ віднесені до податкових зобов'язань з податку на додану вартість за 2011 рік. Будь-яких розбіжностей по показниках зазначених декларацій судами не встановлено.

Отже, будь-якого заниження загального оподаткованого доходу за 2012 рік на суму 43 138,74 грн. судами не встановлено, а господарські операції позивача з контрагентами - Березнівським ССТ, ОСОБА_4, Здолбунівавтодор, Луцьким автодор, СТ Стрільське, Тріада К - оподатковані належним чином у тому звітному періоді, в якому відбувалась господарська операція.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в цій частині є незаконним, тому підлягає до скасування.

Щодо тверджень відповідача про неправомірне віднесення до складу витрат за 2012 рік вартості придбаних товарів (блоки будівельні) на суму 101 808,93 грн., витрати по яких включені до витрат в повному обсязі, а не пропорційно реалізованій у звітному періоді продукції, то колегія суддів зазначає таке.

Проведеною перевіркою встановлено, що у ФОП ОСОБА_3 станом на 01.01.2012 залишок 27,5 т. Згідно пояснень, які надавав представник позивача - станом на 01.01.2013 - залишки товару відсутні.

Фактично залишок згідно проведеного аналізу за підсумками документальної перевірки станом на 31.12.2012 складають: цемент 42,06 т. на загальну суму 27 367,18 грн., блоки 48,96 кв.м. на загальну суму 23 637,40 грн. Отже, на думку ДПІ позивачем безпідставно завищено собівартість реалізованого товару на загальну суму 101 808,93 у зв'язку з непропорційним списанням валових витрат у 2012 році.

Проте, як було встановлено судом першої інстанції, інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей під час проведення документальної перевірки Відповідачем не проводилась.

Разом з тим, ФОП ОСОБА_3 до перевірки було надано пояснення від 19.11.2013 згідно яких вбачається, що будь-яких залишків блоків чи цементу станом на 31.12.2012 - не має. Проте, дане пояснення ФОП ОСОБА_3 Здолбунівською ОДПІ було безпідставно відхилено. Також позивач зазначив, і не заперечується податковим органом, що у позивача відсутні будь-які складські приміщення для зберігання зазначених блоків.

Слід зазначити, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даних висновків ревізорів ДПІ.

Окрім того, податковий орган також не зазначає по яких контрагентах і в якій сумі повинні були пропорційно списані витрати реалізованій продукції за 2012 рік.

При цьому, відповідно до п.5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.10.2010 №984 - у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Проте, в порушення п.5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.10.2010 №984 відповідачем не наводяться первинні документи на підставі яких було визначено залишки товарно-матеріальних цінностей, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що в цій частині податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2014 є протиправним.

Щодо висновків про заниження податкових зобов'язань за квітень 2012 року на суму 3177 грн. та за липень 2012 року на суму 333 грн., то податковий орган стверджує, що позивачем було занижено податкові зобов'язання за квітень та липень 2012 року, оскільки на розрахунковий рахунок була внесена передоплата за реалізовані товари, яка не включена до податкових зобов'язань звітних періодів, що є порушенням п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України.

Колегія суддів вважає дані висновки безпідставними, оскільки в акті перевірки податковий орган не вказує від якого саме контрагента надійшли кошти в якості передоплати за реалізовану продукцію, а наводить лише певні суми.

Також, судами були досліджені надані позивачем банківські виписки по рахунку НОМЕР_4 Ф «ПЗРУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» м. Рівне за лютий-червень 2012 року, однак не встановлено та не виявлено надходження суми в розмірі 19 067,30 грн., в т.ч. ПДВ 3177 грн. за квітень 2012 року та суми в розмірі 1997,50 грн., у т.ч. ПДВ 333 грн. за липень 2012 року.

Враховуючи приписи ч.2 ст.71 КАС України, відповідачем не доведено суду вчинення позивачем даного правопорушення, тому висновки про заниження податкових зобов'язань за квітень 2012 року на суму 3177 грн. та за липень 2012 року на суму 333 грн. колегія суддів вважає необґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення Здолбунівської ОДПІ № від 16.01.2014 в цій частині незаконним.

Стосовно тверджень податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту на суму 8501 грн., в т.ч. за вересень 2012 на суму 7084 грн. та за грудень 2012 року на суму 1417 грн., то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

В основу даних тверджень покладено висновки про не підтвердження реалізації товарних залишків ФОП ОСОБА_3, які були виявлені податковим органом під час проведення документальної перевірки. Зокрема, як вже було встановлено судом станом на 01.01.2013 залишки товарів складають: цемент 42,06 т. на загальну суму 27 367,18 грн., блоки 48,96 кв.м. на загальну суму 23 637,40 грн. Згідно пояснень ФОП ОСОБА_3 - товарні залишки відсутні. Будь-яких підтверджуючих документів на реалізацію не було надано, тому до податкового кредиту зайво включено суму ПДВ в розмірі 8501 грн.

Суд звертає увагу на ту обставину, що правильність формування платником податків податкового кредиту вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання товарів (послуг) з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (послуг). За відсутності останнього відсутні підстави для врахування відповідних сум при визначенні об'єкта оподаткування.

Відповідно до п.198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що ФОП ОСОБА_3 займається торгівлею цементу, весь придбаний цемент в наступному реалізовується, а отже, сума ПДВ сплачена при його придбанні правомірно віднесена до складу податкового кредиту за відповідний період.

З огляду на вказане, податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2014 в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 8501 грн. основного платежу та нарахованих штрафних санкцій, колегія суддів вважає протиправним.

Стосовно винесення позивачу податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання зі збору за провадження торговельної діяльності (оптова торгівля) в сумі 162,92 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач стверджує, що позивача здійснював торгівлю з пересувних джерел за готівкові кошти без придбання патенту. Проте, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували дані висновки, не зазначено на підставі яких даних чи первинних документів податковим органом було встановлено наявність здійснення торгівлі за готівкові кошти.

З огляду на недоведеність Здолбунівською ОДПІ порушення зі сторони позивача ст.267 Податкового кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2014 про визначення грошового зобов'язання зі збору за провадження торговельної діяльності (оптова торгівля) в сумі 162,92 грн. є незаконним та підлягає до скасування в повному обсязі.

Враховуючи те, що в основу прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2015 Ф-1912-25 покладено висновки ревізорів про заниження чистого оподаткованого доходу позивачем за ІІІ-ІУ квартал 2011 року та за 2012 рік, та які були спростовані в повному обсязі судом, то донарахування ФОП ОСОБА_3 суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 65 208,55 грн. колегія суддів вважає протиправним, а вимогу такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- представник позивача ОСОБА_5 АДРЕСА_2.

4- відповідачу: Здолбунівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Приходька,1а,м. Здолбунів,Рівненська область,35705

- ,