Справа № 2а-110/09
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 р. Справа № 30329/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Шавеля Р. М., Ліщинського А. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політки Львівської міської ради на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2009 року в справі за позовом Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політки Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 жовтня 2008 року, Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політки Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення 103 грн. 56 коп. (з врахуванням змін).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в результаті проведеної відділом перевірки встановлено факт подання відповідачем неповної інформації про доходи своєї сімї. Такі дії відповідача призвели до надмірної виплати з бюджетних коштів у вигляді житлових субсидій за період з 01 листопада 2002 року по 31 березня 2004 року. Всупереч п. 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року, та Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженому спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України і Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 36/283/90/5, вказану заборгованість відповідачем не погашено.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2009 року в позові відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем Управлінням соціального захисту департаменту гуманітарної політки Львівської міської ради, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року, субсидія призначається в основному малозабезпеченим громадянам. Позивач не звертався з даним позовом до суду з огляду на усні розмови з відповідачем та з метою забезпечення належного соціального захисту останнього.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Встановлено, що відповідачу, зареєстрованому за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 01 листопада 2002 року по 31 березня 2004 року було надано житлові субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 1559 грн. 10 коп.

В результаті проведеної перевірки встановлено факт подання відповідачем неповної інформації про доходи своєї сімї. Такі дії відповідача призвели до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді житлових субсидій на загальну суму 193 грн. 56 коп.

Розмір вказаної заборгованості відповідача, був частково погашений останнім в сумі 90 грн.

Пунктом 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року та Порядком повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженим спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України і Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 36/283/90/5 передбачено, що сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію, у подвійному розмірі.

Згідно пункту 2 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України і Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 36/283/90/5, в разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, відділи (управління) субсидій вживають таких заходів: припиняють надання субсидії і позбавляють права на її призначення на наступний термін; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення в подвійному розмірі надміру виплачених коштів; подають позовні заяви до суду про стягнення у подвійному розмірі надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни); повідомляють надавачів послуг про припинення надання субсидії.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 4 ст. 70 КАС України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В матеріалах справи докази повідомлення відповідача рекомендованим листом про припинення надання житлової субсидії відсутні.

Покликання позивача на той факт, що з відповідачем проводились усні розмови щодо предмету спору, замість звернення до суду з позовом про стягнення коштів, з метою забезпечення належного соціального захисту останнього, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки п. 2 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України і Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 36/283/90/5 передбачено вичерпний перелік заходів, а також послідовність їх застосування, які зобовязані вживати відділи (управління) субсидій в разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями.

Твердження апелянта про намагання здійснити належний соціальний захист відповідача на думку колегії суддів є безпідставним з огляду на п. 2 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України і Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 36/283/90/5 яким встановлено, що терміни повернення надміру виплачених коштів встановлюються відділом (управлінням) субсидій в кожному конкретному випадку з урахуванням матеріального стану отримувача субсидії, але не менше місяця з дня отримання повідомлення.

Отже, на думку колегії суддів, неповідомлення позивачем рекомендованим листом відповідача про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення в подвійному розмірі надміру виплачених коштів, унеможливлює подання позовної заяви до суду про стягнення у подвійному розмірі надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни), а тому даний позов є безпідставним.

Суд першої інстанції повинен був встановити дані обставини у справі навіть, якщо відповідач заявив про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду і судом не визнано поважними причини такого пропущення, а тому відмова в задоволенні позову у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки відмова в задоволенні позову з таких підстав є можливою лише у випадку встановлення наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Вказане також підтверджується п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 161 КАС України, в силу яких, під час прийняття постанови суд вирішує:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку звернення до суду тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні позову з покликанням на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, а не на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому, резолютивну частину даної постанови слід змінити.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політки Львівської міської ради залишити без задоволення.

Змінити постанову Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2009 року в справі № 2а-110/09 виклавши її резолютивну частину в наступній редакції.

В задоволенні адміністративного позову Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політки Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. М. Шавель

ОСОБА_2