Справа № 806/2145/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"10" серпня 2015 р. Справа № 806/2145/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" липня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Житомирській області про визнання відмови протиправною ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Головного управління Держземагенства в Житомирській області про визнання протиправною відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 262 га із земель запасу та резерву на території Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області для ведення фермерського господарства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Держземагенства в Житомирській області в наданні дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 262 га для ведення фермерського господарства із земель запасу та резерву Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області для ведення фермерського господарства, та зобов'язано Головне управління Держземагенства в Житомирській області розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.04.2014року у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач. Вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, оскільки суд дійшов помилкового висновку про непоширення положень ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" на правовідносини, що виникли, та не врахував, що зазначений закон є спеціальним до даних правовідносин. Поза увагою суду залишилось те, що документи, подані позивачем, не містять обґрунтувань необхідності надання земельної ділянки великого розміру, позивач не вказав перспектив діяльності фермерського господарства, кількість членів фермерського господарства, наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність. Не подано доказів наявності сільськогосподарської техніки для обробітку землі великої площі. Крім того, позивач не визначив бажане місце розташування земельної ділянки.

На підставі наведеного, відповідач просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у позові ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.2014року (справа №806/1785/14) Відповідача було зобов'язано відповідно до вимог земельного законодавства розглянути звернення Позивача від 25.03.2014року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 262,00га для ведення фермерського господарства із земель запасу та резерву Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області для ведення фермерського господарства.

Виконуючи вимоги рішення суду від 29.05.2014 в справі № 806/ 2314/14, відповідач розглянув клопотання та надав відповідь позивачу листом від 26.12.2014 № 19-6-0.21-8634/2-14, яким відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 649 га для ведення фермерського господарства з земель запасу Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області.

Відмова відповідача обґрунтована невідповідністю клопотання ОСОБА_3 вимогам ст.123 ЗК України та ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" , а саме, в клопотанні відсутнє обґрунтування великого розміру необхідної земельної ділянки, не зазначено перспективи фермерського господарства та не наведено доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі такої великої площі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача з зазначених підстав є протиправною .

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 Земельного кодексу України.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною четвертою статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із частиною другою статті 123 ЗК України у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 3 ст.123 Земельного кодексу України, визначено, що відповідач зобов'язаний був в місячний строк розглянути клопотання Позивача і дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, що відносяться до іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція зазначена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2013 р. (справа N К/9991/46493/12), в які прямо зазначено, що відмова в наданні дозволу допускається виключно з підстав, визначених у частині третій статті 123 ЗК України.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що перелік підстав для відмови у наданні земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства є вичерпний, а відтак висновок суду про те, що Закон України "Про фермерське господарство" не поширює дію його застосування до даних правовідносин, помилковий.

Водночас, відмовляючи ОСОБА_3 у погодженні проекту землеустрою, відповідач довільно витлумачив приписи ст.7 ЗУ "Про фермерське господарство", не врахував приписів ч.3 ст.123 Земельного кодексу України та прийняв рішення з надуманих мотивів.

Зокрема, поза увагою суду залишилось те, що Закон України «Про фермерське господарство» не містить застережень щодо максимального чи мінімального розміру земельної ділянки, яка може бути надана громадянину для ведення фермерського господарства, як і не містить обмежень щодо кількості таких ділянок.

Колегія суддів дійшла думки про надуманість висновку відповідача про порушення Закону при прийнятті рішення і в частині відсутності доказів наявності сільськогосподарської техніки, оскільки Закон «Про фермерське господарство» взагалі не містить такої вимоги при вирішенні питання про надання (передачу) земельних ділянок.

Дана правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від "19" травня 2015 р. у справі К/800/130/15.

Крім того, приймаючи рішення про відмову ОСОБА_3 у погодженні проекту землеустрою, відповідач у листі додатково послався на судову практику у подібних справах щодо правових підстав для відмови, що чинним законодавством не передбачено.

На підставі наведеного колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зобов'язав відповідача повторно, у відповідності до приписів Земельного кодексу України розглянути клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі поданих документів.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держземагенства у Житомирській області вул. Довженка,45,м.Житомир,10002

4-третій особі: - ,