Справа № 742/2642/15-а
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/88/15
Єдиний унікальний № 742/2642/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Прилуцький міськрайонний суду в складі головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря Гапоненко Л.М., Хотінь Ж.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу та виконавчого збору ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу та виконавчого.

Свої вимоги аргументував тим, що 25 червня 2015 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 були винесені постанови про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу у розмірі 680 грн. на управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради по ВП №47326340, винесені на підставі виконавчого листа №742/2592/14 виданого Прилуцьким міськрайонний судом Чернігівської області 17.02.2015 року про зобов»язання управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум, на виконання постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

Крім того, зазначає що згадана постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області була добровільно виконана в частині проведення перерахунку щорічної грошової допомоги на оздоровлення, в частині щодо проведення виплати ОСОБА_2 такої допомоги залишилось не виконано з підстав відсутності відповідного фінансування на виконання рішень суду. Відповідно до листа Мінсоцполітики № 3809/0/14-15/04 від 20.03.2015 року судові рішення де боржником є державний орган (установа, організація) виконується Державною казначейською службою України за рахунок видатків передбачених ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік».

У зв»язку з чим позивач після уточнення позовних вимог просить визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про стягнення судового збору та накладення штрафу та скасувати постанови про стягнення з нього виконавчого збору та штрафу по ВП №47326340.

Протокольною ухвалою суду у відповідності до ст.ст.52,137 КАС України, замінено з неналежного відповідача (відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області) на належного відповідача (Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а саме визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про стягнення судового збору та накладення штрафу та скасувати постанови про стягнення з нього виконавчого збору та штрафу по ВП №47326340.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист №742/2592/14 виданого Прилуцьким міськрайонний судом Чернігівської області 17.02.2015 року про зобов»язання управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

В зв'язку із невиконанням судового рішення без поважних причин, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 від 25.06.2015 на позивача накладено штраф у розмірі 680 грн. та постановою від 25.06.2015 року стягнуто виконавчий збір у розмірі 2040 грн.(а.с.4,7)

Не погоджуючись із вищевказаними постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 від 25.06.2015 року ВП №47326340 та від 25.06.2015 року ВП №47326340, позивач звернувся до суду.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 19 вищевказаного Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог, без поважних причин, державний виконавець накладає на боржника штраф, відповідно до статті 89 цього Закону, і, не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення, повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Враховуючи вищевикладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі й фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлюють виконання у добровільному порядку рішення суду.

Позивачем виконано вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, а саме: на виконання судового рішення позивачем виконано судове рішення частково в частині здійснення перерахунку ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2013 рік відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум, які не можуть бути виплачені, у зв'язку із відсутністю фінансування.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки позивач не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 24 березня 2015 року у справі № 21-66а15, прийнятою за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, в якій зазначено, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Оскільки у позивача були поважні причини невиконання судового рішення, то постанова ДВС про накладення штрафу у розмірі 680 грн. є передчасною.

Стосовно оскаржуваної постанови державного виконавця від 25.06.2015 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, якою з боржника стягнуто 2040,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Кошти виконавчого провадження складаються з: авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Отже, до коштів на проведення виконавчих дій включаються і витрати, пов'язані з примусовим виконанням виконавчих документів.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Відповідно до частини статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за N 489/20802.

Так, відповідно до абзацу 3 підпункту 3.13.1 пункту 3.13. Інструкції, про розмір витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець відповідно до розрахунку витрат, наданого фінансовою службою відповідного головного управління юстиції, складає акт про витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій (додаток 1), у якому зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Отже, розмір витрат на проведення виконавчих дій має підтверджуватися актом про витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Разом з тим, відповідачем не надано відповідний акт на підтвердження розміру понесених витрат на проведення виконавчих дій.

Таким чином, відповідачем не доведено дотримання вимоги ч. 4 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», як і не підтверджено витрати на проведення виконавчих дій в зазначеному вище розмірі. Крім того жодних доказів на підтвердження того, що здійснювалися дії з примусово виконання рішення суду відповідачем не надан, оскільки рішення до цього часу не виконано.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки постанови відповідача від 25.06.2015 про накладення штрафу та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 47326340 з виконання виконавчого листа № 742/2592/14, прийняті протиправно.

Керуючись ст.ст.122, 158-163,186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору задовольнити.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівської області ОСОБА_1В щодо винесення постанов від 25.06.2015 року про накладення штрафу та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №47326340 з виконання виконавчого листа № 742/2592/14.

Скасувати постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівської області від 25.06.2015 про накладення штрафу та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №47326340 з виконання виконавчого листа № 742/2592/14 .

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги з дня її проголошення через Прилуцький міськрайонний суд, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Судді: А.В. Коваленко