Справа № 295/8148/15-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" серпня 2015 р. Справа № 295/8148/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "13" липня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі щодо призначення їй з 08.12.2014р. пенсії державного службовця в розмірі, який обчислено із заробітної плати без урахування виплат матеріальної допомоги та індексації заробітної плати ;

- зобов'язати відповідача привести розмір призначеної їй пенсії з 08.12.2014р. у відповідність до норм законодавства станом дату призначення пенсії, а саме у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати з урахуванням у її складі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, а також стягнути із Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області різницю між перерахованою та фактично виплаченою пенсією за період з 08.12.2014р. по день фактичного виконання судового рішення.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 13 липня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі щодо визначення ОСОБА_3 із 08.12.2014 року пенсії державного службовця в меншому розмірі, ніж визначено законодавством, а саме неврахування при її обчисленні за період з грудня 2009 по листопад 2014 року матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальноїдопомоги на вирішення соціально-побутових питань та суму індексації на загальну суму 36 487,56 грн;

-визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі щодо не приведення ОСОБА_3 пенсії як державному службовцю з дати її призначення (08.12.2014р.) у належний розмір, а саме на виконання вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції станом на момент звільнення), ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на момент звільнення) в розмірі 70 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов"язкове державне страхування;

-зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 із 01.05.2015 у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати з урахуванням у її складі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексацію, за період з грудня 2009 по листопад 2014 року, на загальну суму 36 487,56 грн.;

-зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою пенсією ОСОБА_3 із 01.05.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Допущено негайне виконання рішення в межах місячного платежу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач, Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі, оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з"ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно із статтею 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Зміни до чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» не вносилися, і, відповідно, при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця включаються складові заробітної плати, передбачені зазначеними нормативно-правовими актами. Тому, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Житомирі та з 08.12.2014 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 70% від заробітку, за період роботи з грудня 2009 року по листопад 2014 року на підставі довідок про складові заробітної плати, виданої Головним управлінням Міндоходів у Житомирській області від 01.12.2014 року № 129/05 та № 130/05(а.с.11-12)

Як вбачається із змісту довідки №129/05, у вказаний період роботи ОСОБА_3 були нараховані та виплачені матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на соціально-побутові потреби та індексація заробітної плати. Загальна сума цих виплат становить 36487,56 грн. На зазначені виплати нараховані та сплачені страхові внески.

Проте, як встановлено судом, в розрахунок для обчислення пенсії ОСОБА_3 відповідачем не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення та соціально-побутові потреби, індексацію заробітної плати на вказану суму, тому позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з врахуванням зазначених матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та щомісячної індексації заробітної плати.

Проте, листом № 216/с-02 від 14.05.2015 року Пенсійний фонд відмовив позивачці в проведенні зазначеного перерахунку мотивуючи тим, що чинним законодавством не передбачено врахування зазначених виплат при обчисленні пенсії(а.с.14).

Вважаючи відмову пенсійного органу перерахувати розмір призначеної пенсії, протиправним, позивач звернулась в суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці», визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу», передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги викладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов"язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України Про оплату праці).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст.66 Закону України Про пенсійне забезпечення враховуються при обчисленні пенсій.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_3 повинна враховуватися отримана нею при перебуванні на державній службі матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, оскільки на зазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, та виплат пов'язаних з індексацією заробітної плати підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова суду в цій частині відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо визначення дати перерахунку пенсії з більшого заробітку, суд першої інстанції помилково виходив з приписів ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" якою врегульовано строки перерахунку пенсії.

Як встановлено судом, спір у даній справі виник внаслідок неправильного, на думку ОСОБА_3, обчислення розміру пенсії при її призначенні в грудні 2014 року.

Поняття «обчислення» включає в себе призначення та перерахунок пенсії, однак це не тотожні поняття, вони мають різний правовий зміст та правове навантаження.

У даному випадку, позовні вимоги заявлені щодо визнання протиправними дій пенсійного органу п р и п р и з н а ч е н н і пенсії. Суд встановив, що ОСОБА_3, звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії, подала довідку про складові заробітної плати від 01.12.2014 року № 129/05, згідно якої позивачці в період з 2009 року по 2014 рік були виплачені матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на соціально-побутові потреби та індексація заробітної плати, на які нараховані та сплачені страхові внески. Проте, обчислюючи розмір пенсії, відповідач цих сум виплат не врахував. Вирішуючи спір, суд прийшов до висновку про протиправність дій пенсійного органу в цій частині. Отже, пенсія ОСОБА_3 мала бути обчислена із заробітної плати з урахуванням вказаних виплат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отримуючи пенсію щомісячно, позивач мала можливість дізнатися про порушення свої прав у січні 2015 року, отримавши вперше пенсію у розмірі, з яким вона не погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що до суду позивач звернулась 02 червня 2015 року, тобто в межах встановленого ст.99 КАС України шестимісячного строку.

Таким чином право позивача підлягає захисту за період з 08 грудня 2014 року, у зв"язку з чим постанова суду підлягає зміні в частині визначення строку перерахунку пенсії.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області залишити без задоволення .

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від "13" липня 2015 р. в частині визначення дати перерахунку пенсії ОСОБА_3 змінити, визначивши такою датою 08 грудня 2014 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10003

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,