Справа № П/811/2614/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/2614/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 року

справа № П/811/2614/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Міндоходів на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КАДІУМ-ІМПОРТ" до Кіровоградської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в :

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 “Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України” утворено Кіровоградську митницю Державної фіскальної служби, яка є правонаступником Кіровоградської митниці Міндоходів, у зв’язку з чим судом апеляційної інстанції допущено процесуальне правонаступництво Кіровоградської митниці Міндоходів на Кіровоградську митницю Державної фіскальної служби.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 21.05.2013 року між ТОВ «КАДІУМ-ІМПОРТ (Покупець) та ТЕХТLЕ SЕRVICE UАВ, Каунас, Литва, (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір – GЕNЕRAL SALES СОNТRАСТ Nо. 03/13 (далі - Контракт 03/13), відповідно до якого Продавець зобов’язався передати у власність Покупця необроблену тканину, готову тканину чи махрові вироби.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем надано: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 09.01.2014 року №901/2013/0000136; міжнародна автомобільна накладна №918 від 26.03.2014р., Коносаменти від 07.02.2014р. та від 29.01.2014р., платіжний документ, що стосується товару від 18.03.2014р., прейскурант (прайс-лист) від 14.01.2014р., висновок про якісні та кількісні характеристики товарів від 23.05.2014р., рахунок-фактура (інвойс) від 24.01.2014р., пакувальний лист від 24.01.2014р., зовнішньоекономічний договір від 21.05.2013р., доповнення до договору №2, 3, 6 від 04.02.2014р., 24.01.2014р., договір про проведення випробувань від 14.04.2014р., договір про надання експертних послуг від 02.04.2014р., договір про надання послуг митного брокера від 18.07.2013р., довідка про проведення декларування валютних цінностей від 30.01.2014р., інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 29.01.2014р., резервна позиція від 26.07.2001р., сертифікат про походження товару від 12.02.2014р., екологічна декларація від 04.03.2014р., протоколи випробувань, сертифікати якості від 23.01.2014р., 12.02.2014р., акт про взяття проб (зразків) товару від 07.04.2014р., копія митної декларації країни відправлення від 23.01.2014р.

Під час митного оформлення, митним органом було встановлено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме:

- розділом 2 «Ціна та загальна вартість договору» Контракту №03/13 від 21.05.2013, а саме пунктом 2.2. передбачено, що ціна товару включає вартість зберігання, навантаження, пакування та маркування, тари. У той же час, відповідно до умов специфікації № 6 від 24.01.2014 до договору поставки №3/13 від 21.05.2013 умови поставки товару СFR ОDESA, що передбачає включення до вартості товару «вартість та фрахт», при цьому специфікація суперечить відомостям п. 2.2 Контракту щодо складових ціни товару. Крім цього, Коносамент BILL OF LADING ZIMUSNH3150388 від 29.01.2014 містить відомості щодо шкали витрат пов'язаних із транспортуванням товару;

У зв’язку з виявленням вказаних недоліків, митним органом було витребувано у позивача додаткові документи, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, калькуляцію собівартості, висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

Декларантом позивача на деклараціях митної вартості зроблені запис про те, що додаткові документи не надаватимуться, у зв’язку з тим, що до ВМД з самого початку включені всі основні та додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, згідно Митного кодексу України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до митного оформлення були надані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості за першим методом, а тому рішення відповідача про коригування митної вартості і картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов’язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Водночас, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було надано всі документи, подання яких є обов’язковим, а також документи, які відповідно до ч.3 ст.53 МК України визначені, як додаткові. У своєму повідомленні митний орган, фактично, повторно витребував документи, які вже були подані, а тому посилання відповідача на ненадання додаткових документів, що стало підставою для прийняття спірних рішень, є необґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно визнав необґрунтованими посилання митного органу в повідомленні на відсутність в документах всіх відомостей, зокрема, складових митної вартості, з огляду на наступне.

У пункті 1.2 розділу 2 «Ціна та загальна вартість договору» Контракту №03/13 від 21.05.2013 р. визначено, що ціни повинні бути узгоджені у Специфікаціях для кожної поставки. Пунктом 3.1 «Умови поставки» Контракту №03/13 від 21.05.2013 р. визначено, що транспортування здійснюється на умовах, зазначених у кожній визначеній специфікації до даного договору за правилами Інкотермс 2010.

Водночас, Специфікацією №6 від 24.01.2014 р. до договору поставки 03/13,21.05.2013 р. визначено, що ціна товару включає вартість його зберігання, навантаження, пакування, маркування та доставки. Специфікація №6 від 24.01.2014 р. є невід’ємною частиною Контракту №03/13 від 21.05.2013 р., якою визначена вартість та кількість товару.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що діюче законодавство передбачає використання для митних цілей загальної вартості товару, що фактично сплачується, а не її вирізнення на складові вартості зберігання, навантаження, пакування, маркування, тари, які вже включені в ціну товару, а тому зобов’язання позивача надати додаткові документи з виокремлення складових вартості товару, що поставляється, є необґрунтованим.

Суд вважає, що не заслуговують на увагу суду посилання Кіровоградської митниці як на підставу виникнення у неї сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших товарів, що підтверджується витягом з цінової бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи, оскільки та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншими методами, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

При цьому, судом першої інстанції було досліджено ВМД, на які посилався митний орган та встановлено, що наведений як ідентичний товар, був доставлений за іншою умовою, згідно якої, як визначено Правилами Інкотермс 2010, до вартості товару додано вартість страхування товару та фрахту. Тобто, факт страхування товару може істотно вплинути на вартість такого товару в сторону його збільшення.

Доводи відповідача, що поставка здійснена за непрямим контрактом не може бути підставою для коригування митної вартості, оскільки, по-перше, відповідачем не доведено, як це впливає на складові митної вартості товару, а по-друге, з огляду на наведені норми права, митна вартість визначається на підставі поданих декларантом документів, і таких застережень чи виключень щодо «прямого» чи «непрямого» контракту, що б впливало на митну вартість товару, чинне законодавство не містить.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у Кіровоградської митниці були відсутні підстави для витребування додаткових документів, позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують заявлену митну вартість, а тому рішення про коригування митної вартості і картка відмови, прийняті відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені чинним законодавством, а відтак, підлягають скасуванню.

Разом з тим, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшла заява ТОВ «КАДІУМ-ІМПОРТ» про відмову від адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару від 05.06.2014р. №КТ-901-0016-2014 та закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.51 КАС України, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду.

Частиною 1 ст. 194 КАС України встановлено, що позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-якій час до закінчення апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, судом не вирішувалися позовні вимоги, про відмову від яких заявлено позивачем, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги, що відмова позивача від адміністративного позову у визначеній ним частині не суперечить вимогам закону, не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, позивачу відомі наслідки прийняття судом відмови від адміністративного позову та закриття у зв'язку з цим провадження у справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе прийняти відмову від позову представника ТОВ «КАДІУМ-ІМПОРТ» та у зв'язку з прийняттям відмови від адміністративного позову, провадження у справі в частині визнання протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару від 05.06.2014р. №КТ-901-0016-2014 закрити.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 203, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Прийняти відмову від адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування Рішення про визначення коду товару від 05.06.2014р. №КТ-901-0016-2014, прийняте Кіровоградською митницею Міндоходів та закрити провадження у справі в цій частині.

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 р. – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 07.08.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим