Справа № 2-а-1269/10
Суддя: Моргун О. В.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Глухівський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-а-1269/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.10 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області

в особі судді Моргун О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Глухові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного Фонду України в Глухівському районі про зобов»язання нарахуваня недовиплаченої державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 1 січня 2009 року по 30 жовтня 2009 року в сумі 1305 грн. 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона має статус «дитини війни» і має право на пільги та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни». На підставі ст. 6 вищевказаного Закону їй повинна виплачуватись відповідачем щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак в за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року така соціальна допомога не нараховувалась і не виплачувалась, а виплачується тільки в розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком. Зважаючи на положення ст.ст. 19,22 Конституції України, п.3.3. рішення Конституційного Суду України від 27 листопада 2008 року № 26-рп/2008 позивач просить зобовязати відповідача нарахувати 1305 грн. 60 коп. державної соціальної допомоги за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Глухівському районі в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Мотивував свою позицію тим, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансування виплат по даному Закону повинно проводитись за рахунок Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України. Крім того, даним Законом не визначено яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії. Також вважає, що поняття «соціальна допомога» в ст. 6 Закону немає, є поняття «підвищення до пенсії». Законом визначено, що «діти війни» дійсно мають право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак при цьому законодавчо не визначено порядок обчислення мінімальної пенсії за віком, оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, який встановлений ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в тому випадку не може застосовуватись, так як він застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом, і не може застосовуватись для визначення розміру підвищення до пенсії, яка передбачена ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Законом «Про Державний бюджет України на 2008 рік» були внесені зміни в ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких дітям війни до пенсії виплачується підвищення

у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і з січня 2008 року позивачу ця надбавка виплачувалась.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вищенаведені положення закону «Про Державний бюджет України на 2008 рік» були визнані неконституційними.

Однак і після вищевказаних рішень Конституційного Суду не було визначено порядок обчислення підвищення до пенсії дітям війни.

Після цього Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 було встановлено, що дітям війни до пенсії підвищення проводиться у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Тому відповідач вважає, що діяв виключно у межах своїх повноважень і у спосіб, передбачений чинним законодавством, і не мав права нараховувати підвищення до пенсії дітям війни в іншому порядку, ніж той, що визначався Законами «Про державний бюджет України» на відповідні роки та в подальшому Постановою Кабміну від 28 травня 2008 року № 530.

Також відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду, які встановлені ч. 1 ст. 100 КАС України.

З судове засідання позивач не з»явився , від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився надавши заперечення на адміністративний позов в якому просить справу розглядати без його участі.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 9 травня 1941 року, і тому є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Статус ОСОБА_1 як дитини війни підтверджується відповідним посвідченням (а.с.7) та не оспорюється відповідачем в запереченнях на адміністративний позов.

Позивачка отримує пенсію за віком і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Глухівському районі.

Дане управління є органом Пенсійного фонду, воно має статус юридичної особи, яка призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії відповідним категоріям громадян.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень а у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України однією з конституційних гарантій прав та свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх обсягу при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

В 2009 році позивач отримав підвищення до пенсії як дитина війни, але у меншому обмірі (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність): за січень- грудень по 49 грн. 80 коп.

На 2007 рік дію ст.6 Закону „Про соціальний захист дітей війни було зупинено згідно із ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Однак рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на2007 рік», яким зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Пунктом 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та несення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в новій редакції, відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано неконституційними положення п. 41 розділу Закону «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2009 рік від 25.12.2008 року № 835-УІ не передбачено зупинення на 2009 рік дії положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Аналізуючи наведені вище норми, з урахуванням положень ч.З ст.152 Конституції України, суд прийшов до висновку про те, що УПФУ в Глухівському районі повинно було проводити нарахування та виплачувати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції Закону №2195-ІУ від 18.11.04 р.), в січні- вересні 2009 року, оскільки на 2009 рік дія положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялась, і сам відповідач не надав належного обґрунтування підстав, виходячи з яких ним проводилось часткове нарахування та виплата вказаного підвищення до пенсії позивачу за цей період. Крім того, висновок суду щодо вимог позивача за 2009 рік не суперечить положенням ч.2 ст.54 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік», оскільки розмір підвищення до пенсії дітям війни безпосередньо зазначений в ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, управління Пенсійного фонду України в Глухівському районі за місцем проживання позивача з 1 січня 2009 року повинно було діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд відхиляє посилання відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення з позовом до адміністративного суду, оскільки відповідно до частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Стосовно визначення розміру підвищення, яке встановлено в п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року, то в даному випадку норми подзаконного нормативного акту суперечать ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому не можуть бути застосовані, виходячи із положень ч.4 ст.9 КАС України.

Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача щодо невизначеності джерел фінансування, оскільки сама по собі відсутність фінансового забезпечення державних соціальних гарантій і відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для порушення права громадянина на отримання соціальної допомоги.

Доводи відповідача про відсутність механізму реалізації ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» також не можуть бути підставою для відмову в задоволенні позову, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не ложе посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Так само суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо законодавчої невизначеності порядку обчислення мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст.6 України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки відповідно до ч. 4 ст. 8 КАС забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Тому, з урахуванням зазначеного, при такому обчисленні необхідно застосовувати загальні норми, які в даному випадку міститься у ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в яких зазначено, що мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням вищезазначених положень ч. 4 ст. 8 та ч. 7 ст. 9 КАС України, посилання відповідача на те, що не визначено орган, який повинен здійснювати призначення і виплати підвищення до пенсії, суд не може прийняти до уваги, так як відповідно до діючого законодавства на виконання положень ст. 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» саме правління Пенсійного фонду України в Глухівському районі проводило з 01.01.2008 р. врахування та виплати дітям війни у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (що пало 10% від прожиткового мінімуму осіб, що втратили працездатність). Крім того, Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про пенсійний фонд України і має свої повноваження на підставі п.15 зазначеного Положення через створені в встановленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено на ОСОБА_2 ПФУ за місцем проживання позивача.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем фактично оскаржується бездіяльність територіального управління ПФУ в Глухівському районі щодо ненарахування і невиплати зазначеного підвищення до пенсії.

Тому виходячи з вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність управління ПФУ в Глухівському районі щодо невиконання приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 січня 2009 року, яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії.

Розраховуючи розмір виплат, які необхідно нарахувати та виплатити позивачці, суд приходить з вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 62 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік».

За період з 1 січня 2009 року до 31 грудня 2009 року необхідно було нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії за:

- січень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- лютий 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- березень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- квітень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- травень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- червень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- липень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- серпень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- вересень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп

- жовтень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

- листопад 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп

- грудень 2009 року (498 х 30%) - 149 грн. 40 коп.

Отже, за січень-грудень 2009 року, з урахуванням фактичних виплат, було недонараховано та невиплачено підвищення до пенсії як дитині війни в сумі 1240 грн. 20 коп. (99 грн. 60 коп. х 9), зокрема, за:

- січень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- лютий 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- березень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- квітень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- травень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- червень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- липень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- серпень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.).

-вересень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- жовтень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

-листопад 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

- грудень 2009 року - 99 грн. 60 коп. (149 грн. 40 коп. - 49 грн. 80 коп.)

Тому є достатні підстави для задоволення позовних вимог саме в частині зобовязання відповідача провести відповідні нарахування та виплати підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленому ч. І ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування":

за 2009 рік - з 1 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р. включно (з урахуванням отриманих сум) в сумі 1240 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", Законом України "Про державний бюджет на 2006 рік" Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік (зі змінами від 15.03.2007 р.), Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст. ст. З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 8, 11, 94, 122, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 пенсійного Фонду України в Глухівському районі Сумській області

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Глухівському районі нарахувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. І ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати

за 2009 рік - з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року в розмірі 1240 грн. 20 коп. з урахуванням виплаченого за вказаний період підвищення до пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з отримання копії постанови та наступною подачею апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження до суду І інстанції з одночасним направленням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

Постанова виконана суддею на компютері в нарадчій кімнаті.

Суддя