Справа № 2а-691/11/0970
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2011 р. Справа № 2a-691/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Голловуючого судді Боброва Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Дмитрашко О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Тисменицького районного центру зайнятості-робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов"язкового соціального страхування України на випадок безробіття

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 2446,95 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2011 року Тисменицький районний центр зайнятості-робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 2446,95 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог пунктів 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-III від 02.03.2000р. (надалі Закон №1533-III) будучи зареєстрованою в Тисменицькому районному центрі зайнятості як безробітна особа, одночасно з 08.08.2006 року зареєстрована як фізична особа - підприємець, внаслідок чого безпідставно отримала допомогу по безробіттю за період з 08.08.2006 року по 31.10.2007 року - в розмірі 2446,95грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, який не є субєктом владних повноважень в судове засідання повторно не прибула, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неприбуття суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі суду не надала, своїм правом на подання заперечення на адміністративний позов не скористалася.

Так, 17.03.2011 року направлена на її адресу поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою, що адресат по даній адресі не проживає. Відповідно до частини 11 статті 35 КАС України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що громадянка ОСОБА_2 08.08.2006 року зверталася до Тисменицького районного центру зайнятості із заявою, як така, що шукає роботу (а.с.7).

Рішенням Тисменицького районного центру зайнятості № 80100004 від 14.11.2007 року, їй наданий статус безробітної (а.с. 8, 9).

Всього за період перебування безробітною відповідач отримала матеріальну допомогу в сумі 2446,95грн. (а.с. 10, 34, 35)

09.09.2010 року позивачем проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону №1533-III, яким встановлено факт, що в періоди перебування на обліку в Тисменицькому районному центрі зайнятості громадянка ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 13.05.1997року. Станом на 27.12.2010 року підприємницька діяльність не скасована.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії ВО3 №911123 ОСОБА_2 13.05.1997 року зареєстрована Тисменицькою районною адміністрацією як фізична особа підприємець (а.с. 12).

Закон № 1533-III визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1533-III, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (надалі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно частини 1 статті 8 Закону № 1533-III Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно статті 12 Закону № 1533-III виконавча дирекція Фонду та її робочі органи проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Закон України "Про зайнятість населення" № 803-XII від 01.03.1991р. (надалі Закон № 803-XII), визначає правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальної гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю.

Відповідно частини 1 статті 2 Закону № 803-XII безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно частини 4 статті 2 Закону № 803-XII у разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.

У відповідності до підпункту "б" пункту 3 статті 1 Закону № 803-XII до зайнятого населення належать громадяни, які забезпечують себе роботою самостійно, включаючи підприємців.

Частиною 2 статті 50 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку встановленому законом.

Відповідно абзацу 2 частини 2 статті 43 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" № 755-IV від 15.05.2003р., дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця є датою державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Згідно частини 2 статті 36 Закону № 1533-III застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на відповідача покладено обовязок, повідомити позивача про його реєстрацію як фізичної особи - підприємця, оскільки вказана обставина є такою, що впливає на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, а її наявність у відповідності до частини 1 статті 2 Закону № 803-XII є перешкодою у наданні відповідачу статусу безробітного.

Судом установлено, що відповідачу за період з 08.08.2006 року по 31.10.2007 року, як безробітній виплачено 2446,95 грн. допомоги по безробіттю (а.с. 34,35).

Відповідно пункту 1 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року за № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року за № 7-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248 (надалі - Порядок) цей Порядок визначає механізм проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до пункту 5 частини другої статті 12 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-III від 02.03.2000р., пункту 16 частини першої статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" № 509-XII, від 04.12.1990 р., та частини третьої статті 22 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003р.

Згідно пункту 2 Порядку, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Відповідно пункту 3 Порядку перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості).

Згідно пункту 2 Порядку за результатами звірки або перевірки оформляється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом.

Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Як установлено судом, 13.09.2010 року позивачем за наслідками розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення у відповідності до Закону №1533-III і Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним відповідачу направлено повідомлення про повернення виплаченої допомоги по безробіттю за період з 08.08.2006 року по 31.10.2007 року в розмірі 2446,95 грн.

Відповідач, у порушення Закону № 1533-III, не повернула позивачу незаконно отриману допомогу по безробіттю, виплачену їй у вказаній вище сумі

Частиною третьою статті 36 Закону № 1533-III передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач у порушення статті 36 Закону №1533-III безпідставно отримала допомогу по безробіттю в розмірі 2446,95 грн. за період з 08.08.2006 року по 31.10.2007 року, яка підлягає поверненню Тисменицькому районному центру зайнятості - робочому органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до статті 39 Закону № 1533-III спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути на користь Тисменицького районного центру зайнятості-робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов"язкового соціального страхування України на випадок безробіття з ОСОБА_2 (ідент. № НОМЕР_1) безпідставно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2446 (дві тисячі чотириста сорок шість) грн. 95 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 28.03.2011 року.