Справа № 521/4201/15-а
Суддя: Буран О. М.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/4201/15-а
№пр.2а/521/145/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Буран О. М.

при секретарі - Янкул Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора ДПС Другого взводу ВДАІ м.Одеси, сержанта міліції, Кушнір Віталія Олеговича про визнання незаконної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить суд скасувати постанову ПС2 № 108007 від 11.03.2015 року за щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП України, провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 березня 2015 року вона керуючи автомобілем марки «Пежо Партнер», д/н НОМЕР_1 здійснюючи поворот праворуч з вул.. Степової на вул. Б.Хмельницького у м.Одесі при вимкнутої додаткової секції світлофору, була зупинена ст. інспектором ДПС, Кушнір В.О., яким у відношенні позивача було складено протокол та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 108007 від 11.03.2015 року за порушення п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП України з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 900,00 гривень. Позивач вважає, що нею було здійснено вказаний маневр на увімкнений сигнал додаткової секції світлофору, тому на думку позивача винесена постанова є безпідставною, не базується на належних доказах, зазначене правопорушення не відповідає обставинам справи, а постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. На підставі викладеного, а також з неможливістю вирішення даного питання іншим порядком, позивач вимушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивач у судове засіданні з*явилася, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явився.

Згідно ст. 128 ч. 4 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідача за даною адміністративною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутністю відповідача та ухвалити постанову на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11 березня 2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Пежо Партнер», д/н НОМЕР_1, здійснюючи поворот праворуч з вул.. Степової на вул. Б.Хмельницького у м.Одесі при вимкнутої додаткової секції світлофору, була зупинена ст. інспектором ДПС, Кушнір В.О., яким у відношенні позивача було складено протокол та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 108007 від 11.03.2015 року за порушення п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП України з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 900,00 гривень.

Виходячи з системного тлумачення ст. 14-1 КУпАП у співставленні її з процедурними нормами, зокрема ст.ст. 254, 258 КУпАП, слід зробити висновок, що вказана стаття розповсюджується на випадки, коли правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху фіксується в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, тобто працівниками ДАІ виявляються правопорушення шляхом перегляду фото- і кінозйомки, відеозапису технічних засобів, які працюють в автоматичному режимі.

Фіксацію даного правопорушення було здійснено за допомогою відеокамери «Самсунг», яка є не сертифікованим приладом, тобто якого немає в переліку, передбаченому наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху».

В супереч вказаних вимог, працівниками ДАІ не надано жодних даних, отриманих за допомогою спеціального технічного засобу, з фіксацією правопорушення, яке інкримінується позивачу, з чітким зображенням транспортного засобу (його марки, кольору, номерного знаку), яким керував позивач до складання протоколу про адміністративне правопорушення та вказано у постанові ПС2 № 108007 від 11.03.2015 року здійснення повороту праворуч з вул.. Степової на вул. Б.Хмельницького у м.Одесі при вимкнутої додаткової секції світлофору.

Прилад «Самсунг», яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксацій порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ в руках, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). В даному випадку співробітник ДАІ під час фіксування тримав вимірювальний пристрій у руці, при цьому немає ніяких даних у якому режимі працював пристрій. Фіксація порушень ПДД України приладом «Самсунг» вручну не відповідає вимогам закону та нормативним актам МВС України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції дозволяється використовувати технічні засоби для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, лише ті, що передбачені нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.ст.10-15 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність ", на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

Протокол та Постанова ПС2 № 108007 від 11.03.2015 року не містять жодних відомостей про те, що прилад «Самсунг» був укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

Ст. 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів

Крім цього, п.3 ст. 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до п.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до Інструкції з діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України 13.11.2006 року № 111 функції контролю за дорожнім рухом покладені на підрозділи дорожньо-патрульної служби ДАІ.

Пунктом 4.2 зазначеної Інструкції надає право співробітникам ДПС застосовувати у встановленому порядку передбачені чинним законодавством заходи адміністративного впливу до порушника.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом було встановлено, що в оскаржуваному протоколі про адміністративне правопорушення та постанові відсутні докази, які підтверджують факт скоєння правопорушення. Як вбачається з пояснень позивача, нею було здійснено вказаний маневр на увімкнений сигнал додаткової секції світлофору, тобто виконано усі умови передбачені ПДР.

Відповідно до ст.. 280 КУпАП, Інспектором ДПС Другого взводу ВДАІ м.Одеси, сержантом міліції, Кушнір В.О. не було надано належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, не залучені ймовірні свідки, які б підтвердили факт скоєння даного правопорушення, не враховані та не зазначені обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність.

З контексту п.8.7.3 Правил дорожнього руху, випливає, що правопорушення, яке інкримінується позивачу, розглядається як адміністративна провина тільки при наявності достовірних доказів. Однак, матеріали адміністративної справи не містять в собі доказів, скоєння позивачем правопорушення, за яке можна притягнути останнього до адміністративної відповідальності за будь-якою нормою адміністративного закону.

Відповідно до частини 1 статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14, Закону України «Про дорожній рух» № 3353-Х11 від 30.06.1993р., учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху.

Згідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Склад адміністративного правопорушення містить такі елементи: об'єкт, об'єктивну сторону, суб'єкт, суб'єктивну сторону.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв'язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об'єктивної сторони адміністративного правопорушення.

В ході судового засідання не було добуто доказів того, що в діянні позивача є склад адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на наявні пояснення позивача та враховуючи принципи диспозитивності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позову. З представлених документів не випливає порушення позивачем Правил Дорожнього Руху, що тягнуть за собою адміністративну відповідальність, тому суд робить висновок про те, що подія будь-якого правопорушення, передбачена КУпАП, в даному випадку відсутня.

В зв'язку з цим суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 14-1, 122, 251, 254, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 8, 10, 11, 12, 66, 69, 71, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора ДПС Другого взводу ВДАІ м.Одеси, сержанта міліції, Кушнір Віталія Олеговича про визнання незаконної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі - задовольнити.

Постанову серії ПС2 № 108007 від 11.03.2015 року за щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП України - скасувати.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України - закрити.

Постанова може бути оскаржена учаниками процессу до Одеського апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів.

Суддя: О.М. Буран