Справа № 2а-1117/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2015 р. м.Київ К/800/7118/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Гончар Л.Я.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Селексплемконецентр» на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 05 березня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Селексплемконецентр» до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - Відділ Держземагенства у Мостиському районі Львівської області, про визнання нечинним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Селексплемконецентр» звернулося з адміністративним позовом до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15 серпня 2011 року, просило визнати протиправною та скасувати ухвалу VIII сесії VI демократичного скликання Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 10 червня 2011 року за №54 «Про внесення змін в земельно-облікові документи станом на 01 липня 2011 року в обліках Держкомзему земель комунальної власності Судововишнянської міської ради».

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 05 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Публічне акціонерне товариство «Селексплемконцентр» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивачем оскаржується ухвала Судововишнянської міської ради від 10 червня 2011 року № 54 «Про внесення змін в земельно-облікові документи станом на 01 липня 2011 року в обліках Держкомзему земель комунальної власності Судововишнянської міської ради», відповідно до якої міська рада, у зв'язку з тим, що 10 березня 2011 року набрала чинності ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду в справі №36174/1/9104, керуючись чинним законодавством України, ухвалила:

1. внести зміни в земельно-облікові документи станом на 01 липня 2011 року в обліках Держкомзему земель комунальної власності Судововишнянської міської ради згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду в справі №36174/10/9104 від 10 березня 2011 року, яке набрало законної сили з моменту проголошення рішення 10 березня 2011 року, а саме провести зміни в обліках - з землі ВАТ «Селексплемконецентр» на землі не надані у власність і користування Судововишнянської міської ради: урочище «Під Дмитровичами» площею 72,2 га, угіддя - рілля; урочище «Біля вулиці Кути» площею 46,4 га, угіддя - рілля»; урочище «Біля об'їзної дороги» площею 4,0 га, угіддя - рілля; 14,0 га угіддя - сіножаті; 22,0 га, угіддя - пасовище;

2. зобов'язано ВАТ (ПАТ) «Кінний центр «Вадим» до 01 серпня 2011 року представити в Судововишнянську міську раду документацію по інвентаризації земельної ділянки для подальшого укладення договору оренди на земельну ділянку для обслуговування будівель і споруд, в тому числі і відповідно ухвали міської ради про самоврядний контроль в сфері земельних правовідносин на території Судововишнянської міської ради;

3. в.о.спеціалісту-землевпоряднику доручено провести зміни в земельно-кадастровій документації згідно даної ухвали.

Як встановлено ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають, висновки судів попередніх інстанції по суті справи є передчасними, зробленими без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили із правомірності ухвали ради, яка винесена в межах повноважень відповідача та у спосіб, що передбачений законами України. Крім того, суди зазначили, що оскаржувана ухвала жодним чином не порушує прав позивача, оскільки право постійного користування спірною земельною ділянкою позивачу не належало та в порядку правонаступництва не переходило.

Разом з цим, судами попередніх інстанцій фактично не з'ясовані та не встановлені обставини та підстави прийняття оскаржуваної ухвали відповідачем, не визначені повноваження міської ради щодо розгляду питань, вирішених цією ухвалою, не надана оцінка викладеним у позовній заяві доводам позивача та підставам позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевірки оскаржуваної ухвали на відповідність вищевказаним вимогам судами попередніх інстанцій не здійснено.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про порушення оскаржуваною ухвалою права користування ПАТ «Селексплемконецентр» на спірну земельну ділянку, а також права власності об'єкти незавершеного будівництва - іподрому, які на цій земельній ділянці знаходяться.

Судами попередніх інстанцій не з'ясований зміст і характер порушених прав, за захистом яких позивач звернувся до суду з даним позовом, а також зміст і характер спірних правовідносин.

Відповідно до положень ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду судам слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, в тому числі з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 09 грудня 2014 року у справі № 21-308а14, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 16 грудня 2014 року у справі №21-544а14.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Селексплемконецентр» задовольнити частково.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 05 березня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді