Справа № 804/5230/13-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2015 р. м. Київ К/800/24738/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Cмоковича М.І.., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року у справі за позовом державного підприємства « 38 відділ інженерно-технічних частин» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області про скасування постанов, -
в с т а н о в и л а:
Державне підприємство « 38 відділ інженерно-технічних частин» звернулось до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області про скасування постанов.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду

від 11 березня 2014 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду

від 13 травня 2013 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області від 26 березня 2013 року №№ Дз-12-Ю,

Дз-13-Ю, Дз-14-Ю, Дз-15-Ю, Дз-16-Ю, Дз-17-Ю, Дз-18-Ю про накладення штрафів на державне підприємство « 38 відділ інженерно-технічних частин».

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що позивачем 04 березня 2013 року подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області декларації про початок виконання будівельних робіт: по реконструкції огорожі периметру хвостосховища «База С», по реконструкції огорожі периметру хвостосховища «Сухачівське 1 та 2 секції. Лантанова фракція», по реконструкції об'єкту «Інженерно-технічний комплекс охорони режимної території колишнього уранового виробництва ВО «ПХЗ».

Дані об'єкти знаходяться на території державного підприємства «38 відділ інженерно-технічних частин», будівельні роботи належать до ІІ категорії складності.

06 березня 2013 року позивач надіслав до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області лист, яким просив повернути зазначені декларації у зв'язку з виявленими неточностями при їх заповненні.

06 березня 2013 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області повернула подані декларації на доопрацювання у зв'язку з виявленими недоліками (заповненням з порушенням встановлених вимог) та з зазначенням способу їх усунення і можливості повторно звернутись за реєстрацією після приведення декларацій у відповідність із вимогами чинного законодавства.

Відповідачем на підставі наказу від 22 січня 2013 року та направлення

від 12 березня 2013 року №463/12 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудування на об'єктах, які охороняються державним підприємством « 38 відділ інженерно-технічних частин», а саме - хвостосховищах «База С» та «Сухачівське 1 та 2 секції. Лантанова фракція» і об'єкті «Інженерно-технічний комплекс охорони режимної території колишнього уранового виробництва ВО «ПХЗ».

За результатами перевірки відповідачем щодо кожного з об'єктів складено акти

від 14 березня 2013 року б/н, у яких зазначено про виявлене самовільне, без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, виконання будівельних робіт з реконструкції огорожі (відсипка периметру шлаком, встановлення огорожі, модульних приміщень тощо). На момент проведення перевірки будівельні роботи не виконувались.

Також зазначено про подання позивачем до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області недостовірної інформації в деклараціях про початок виконання будівельних робіт на об'єкт будівництва, що відноситься до ІІ категорії складності, оскільки будівельні роботи вже виконані.

Відповідачем складені протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності

від 14 березня 2013 року б/н, якими зафіксовано порушення позивачем статей 34 та 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»: самовільне виконання будівельних робіт та подання державним підприємством « 38 відділ інженерно-технічних частин» недостовірної інформації в деклараціях про початок виконання будівельних робіт, а саме: будівельні роботи вже виконані.

Також Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області 14 березня 2013 року складено приписи, якими зобов'язано позивача відповідно: зупинити будівельні роботи з реконструкції огорожі периметру об'єктів та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт; привести декларації про початок виконання будівельних робіт у відповідність до вимог чинного законодавства.

Крім того, відповідачем 26 березня 2013 року винесено постанови:

- №№ Дз-13-Ю, Дз-14-Ю, Дз-18-Ю, якими на позивача за порушення, передбачене пунктом 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації), а саме - за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, - накладено штраф в сумі 41292 грн. по кожному з об'єктів.

-№№ Дз-12-Ю, Дз-15-Ю, Дз-17-Ю, якими на позивача за порушення, передбачене пунктом 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації), а саме - за наведення недостовірних даних у деклараціях про початок виконання будівельних робіт на об'єктах будівництва (будівельні роботи вже ведуться) накладено штраф в сумі 41292 грн. по кожному з об'єктів;

- Дз-16-Ю, якою на позивача за порушення пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації) накладено штраф у сумі 51615 грн.

Не погоджуючись із винесеними Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області постановами від 26 березня 2013 року №№ Дз-12-Ю,

Дз-13-Ю, Дз-14-Ю, Дз-15-Ю, Дз-16-Ю, Дз-17-Ю, Дз-18-Ю про накладення штрафів, державне підприємство « 38 відділ інженерно-технічних частин» звернулось до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем правомірно та в межах чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині скасування постанов про накладення штрафу за наведення недостовірних даних у деклараціях про початок виконання будівельних робіт, а також за експлуатацію об'єкта без введення в експлуатацію, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови винесені відповідачем протиправно,.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності

Орган державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, який формується на підставі інформації, поданої органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Положеннями статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

У разі якщо орган державного архітектурно-будівельного контролю не зареєстрував декларацію про початок виконання будівельних робіт або не повернув її в установлений цією статтею строк, право на виконання будівельних робіт виникає на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована або повернена.

У такому разі декларація вважається зареєстрованою.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Згідно зі статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

У разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Після скасування реєстрації відповідного повідомлення або декларації замовник має право повторно надіслати повідомлення або подати декларацію згідно з вимогами, встановленими законодавством.

До замовника, який самостійно виявив допущену технічну помилку і подав відповідну заяву, штрафні санкції за раніше подані з помилками повідомлення або декларацію чи виявлені в них недостовірні дані не застосовуються.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши, що подані позивачем декларації про початок виконання будівельних робіт повернуті Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області на доопрацювання, дійшов обґрунтованого висновку про скасування винесених відповідачем постанов №Дз-12-Ю, №Дз-15-Ю, №Дз-17-Ю про накладення штрафу за наведення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт, оскільки зазначені декларації не були зареєстровані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області у встановленому законом порядку.

Що стосується позовних вимог в частині скасування постанови Дз-16-Ю

від 26 березня 2013 року про накладення штрафу за експлуатацію об'єкта будівництва, не прийнятого в експлуатацію, слід зазначити наступне.

Питання щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів вперше врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення», однак ця постанова стосувалася лише об'єктів державного замовлення.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, мав визначатися Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Міністерством інвестицій і будівництва.

З дня набрання чинності у листопаді 1994 року Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», стаття 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачалось відповідальності за експлуатацію або використання об'єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію.

Вперше таке положення закріплено у вищезазначеному Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21 вересня 2000 року №1988-III «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за правопорушення у сфері містобудування »).

19 січня 2012 року Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» викладено у новій редакції, пункт 6 частини другої статті 2 якої передбачає, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», зокрема положення пункту 6 частини другої статті 2 щодо накладення штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, регулює питання відповідальності тих суб'єктів містобудування, які вчинили правопорушення у сфері містобудування, зокрема, не ввели в експлуатацію відповідні об'єкти до початку їх використання після набрання чинності цим Законом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 04 березня 2014 року №21-433а13, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності винесеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області постанови №Дз-16-Ю про накладення штрафу за експлуатацію об'єкта без введення його в експлуатацію, оскільки адміністративна будівля та КПП на об'єкті «Інженерно-технічний комплекс охорони режимної території колишнього уранового виробництва ВО «ПХЗ» побудовані ще у 60-х роках та передані на баланс позивача як завершені будівництвом споруди до набрання чинності законодавчим актом, який передбачає санкції за експлуатацію об'єкта без введення його в експлуатацію.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанови про накладення штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, виходив з того, що такі роботи розпочаті позивачем ще у 2007 році на виконання прийнятих державних програм та згідно з проектно-кошторисною документацією.

Такий висновок суду апеляційної інстанції є передчасним з огляду на таке.

Відповідно до пункту 8 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності 12 березня 2011 року, дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта.

Так, питання надання дозволу на виконання будівельних робіт у 2007 році (час, коли їх розпочато позивачем) регулювалось Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05 грудня 2000 року №273, яке встановлювало порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів та було обов'язковим для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої належності та джерел фінансування.

Відповідно до пункту 1.1 зазначеного Положення дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення (далі - роботи з будівництва) є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів.

Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Згідно з пунктом 8 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта.

Статтею 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, зокрема, як виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації: на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат; експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів II категорії складності - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

Разом з тим, постановляючи рішення у справі, суди попередніх інстанцій з огляду на вищезазначені положення законодавства не встановили, чи було дотримано позивачем дозвіл на будівництво у 2007 році відповідно до вимог Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного з'ясування обставин у справі постановлене судом рішення не є обґрунтованим.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині позовних вимог щодо скасування постанов №Дз-13-Ю, №Дз-14-Ю, №Дз-18-Ю про накладення штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а справа - поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року у справі за позовом державного підприємства « 38 відділ інженерно-технічних частин» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області про скасування постанов задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року - скасувати в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування постанов Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області

від 26 березня 2013 року №Дз-13-Ю, №Дз-14-Ю, №Дз-18-Ю.

Справу за позовом державного підприємства « 38 відділ інженерно-технічних частин» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області про скасування постанов в цій частині - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду

від 11 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: