Справа № 806/2383/14
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року м. Київ К/800/28756/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е.
Веденяпіна О. А.
Степашка О.І.
секретаря судового засідання Іванова К.Ю.,

представники позивача не з'явився

представник відповідача Курдиляс Ю. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року у справі за позовом Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вторметекспорт" про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (далі - ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод") звернулось до суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Житомирська ОДПІ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вторметекспорт" ( далі - ТОВ "Вторметекспорт") в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року позов ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" задоволено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року апеляційну скаргу Житомирської ОДПІ залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Житомирська ОДПІ подала касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В грудні 2013 року Житомирською ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" з питань фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "Вторметекспорт" за вересень 2013 року. За результатами перевірки складено акт від 23.12.2013 року №4124/22-02/00375504.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1,198.3,198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" занижено податок на додану вартість на загальну суму 2082783,00 грн. за вересень 2013 року в частині фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Вторметекспорт".

На підставі акту перевірки 14 січня 2014 року Житомирською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" за платежем податок на додану вартість на 3124174,00 грн. (за основним платежем - 2082783,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1041391,00 грн.).

В результаті адміністративного оскарження скарги позивача були залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 вересня 2013 року між ТОВ "Вторметекспорт" (Постачальник) і ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (Покупець) укладеного договір поставки №11/9. 11, 12 і 16 вересня 2013 року Постачальником і Покупцем до договору поставки №11/9 від 11.09.2013 підписано додатки №1, №2 і №3, відповідно. У цих додатках сторони досягли згоди щодо виду товару, його кількості, вартості та умов поставки. Так, додатками сторонами досягнуто домовленості про те, що Продавець продає, а Покупець купує олію соняшникову нерафіновану, невиморожену, українського походження, врожаю 2013 року. При цьому Продавець зобов'язаний здійснити поставку товару не пізніше 30.09.2013 року, 22.09.2013 року і 23.09.2013 року на умовах СРТ - Комплекс з перевантаження та переробки тропічних олій, м. Южний. За результатами господарських операцій у вересні 2013 року із поставки олії соняшникової нерафінованої, українського походження, врожаю 2013 року, позивачем та його контрагентом підписано акти прийому - передачі товару до додатків до договору поставки № 11/9 від 11.09.2013 року, ТОВ "Вторметекспорт" видано на користь ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" видаткові накладні та податкові накладні. Оплата за поставлений товар здійснена позивачем у повному обсязі. В подальшому вказаний товар позивачем реалізовано на експорт до Південної Африки через компанію "Альфа Трейдінг Лімітед" (Малайзія). На час здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - Постачальником, останній був зареєстрований як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і платник податку на додану вартість.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу

У відповідності до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно зі абз.1 п.198.2 ст. 198 статті ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу (абз. 1 п.198.6 ст.198 ПК України).

Пунктом 201.1 ст.201 ПК України передбачені вимоги до податкової накладної, яку платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що податкові накладні сформовані відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року №1379 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за №1333/20071, містять усі обов'язкові реквізити та видані особою,

Суди попередніх інстанцій зазначили, що Житомирська ОДПІ дійшла помилкового висновку про порушення позивачем вимог п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод"

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О. А. Веденяпін
О.І. Степашко