Справа № 135/251/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 135/251/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Патраманський І.О.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

12 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання перевести та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Відповідно до постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.03.2015 року адміністративний позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Ладижинського міського суду Вінницької області та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області і отримує пенсію по інвалідності. ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилося 49 років, в зв'язку з чим вона отримала право на пенсію за віком на пільгових умовах. 09.01.2015 року вона звернувся до УПФУ у місті Ладижині Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки являється особою постраждалою внаслідок Чорнобильською катастрофи, та відповідно працювала на роботах із шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день, що віднесено до Списку № 2. Однак, їй відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пільгову пенсію за віком по Списку № 2.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, що однозначно має право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії на вибір.

Згідно ст. 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що перебувають на час переведення в пенсійні справі, а також додаткових документів, які отримані органами пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», я як потерпіла від Чорнобильської катастрофи, маю право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Згідно п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 (жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік, понад передбачений ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом третім Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає праве на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005, передбачено, що при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

З трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що вона з 21.02.1983 року по 30.11.1994 року працювала на Ладижинському заводі ферментних препаратів повний робочий день на посаді, передбаченій Списками № 2 виробництв, професій і посад з тяжкими умовами праці. Загальний стаж роботи становить 12 років 7 місяці 20 днів.

Згідно довідки Державного підприємства «Ензим» № 030 від 20.02.2015 року, Державне підприємство «Ензим» створене в результаті неодноразової реорганізації. З довідки Державного підприємства «Ензим» № 021 від 03.09.2014 року встановлено, що позивач працювала повний робочий день на Ладижинському заводі ферментних препаратів, отриманих біологічним синтезом, що передбачено Списком № 2 розділ ХХІІІ. Крім того, з даної довідки видно, що позивач має стаж 12 років 07 місяців 20 днів, необхідних для призначення пенсії.

Наказом № 18 від 26.12.1995 року «Про пільгове пенсійне забезпечення» ВАТ «ФЕРМЕНТ» (правонаступник Ладижинського заводу ферментних препаратів) затверджено висновок № 89 від 29.10.201 року комісії по результатам атестації робочих місць за умовами праці.

З висновку № 89 від 29.10.2001 року за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правомірності віднесення їх до категорії із шкідливими і важкими умовами праці у ВАТ «ФЕРМЕТ» Державної експертизи умов праці Вінницької області управління праці Вінницької облдержадміністрації встановлено, що на робочому місці позивача ОСОБА_2 проводилась атестація, вона працює на роботах з несприятливими умовами праці під впливом виробничих факторів, які відносяться до 3 класу шкідливих і небезпечних умов і характеру праці, що у зв'язку з цим отримує передбачені законодавством пільги і компенсації.

Вищевказаними документами підтверджується також, що в період з 21.02.1983 року по 30.11.1994 року (12 років 7 місяці 20 днів), що вона фактично працювала на Ладижинському заводі ферментних препаратів повний робочий день на посаді, передбаченій Списками № 2 виробництв, професій і посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджених постановою Ради міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року (розділ ХХV пункт 3), постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року (розділ ХХІІІ підрозділ 3), постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року (розділ ХХІІІ підрозділ 3 код 531).

Згідно ст. 13 п. "б" Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991(далі - Закон №1788-XII) пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 призначаються за результатами атестації робочих місць. Починаючи з 22.08.1992 є обов'язковою атестація робочих місць.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до змісту наказу Міністерства праці та соціальної політики України „Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 383 від 18 листопада 2005 року, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Якщо атестацію робочих місць проведено до 21.08.1997року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період роботи, що передує даті видання наказу про атестацію, а також період впродовж 5 років після вперше проведеної атестації. Якщо атестація вперше проведена після 21.08.1997р. в разі підтвердження зазначеного права до пільгового стажу зараховується п'ятирічний період, що передує даті видання наказу про її результати.

Якщо ж атестація з 21.08.1992р. не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997р. право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992р. включно.

Оскільки в ході судового розгляду підтверджено здійснення атестації робочого місця ОСОБА_2, віднесення виконуваної роботи до категорії професій і посад, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.