Справа № 804/20792/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2015 рокусправа № 804/20792/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року у справі №804/20792/14
за позовом до відповідача про ОСОБА_1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23.12.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі по тексту - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність начальника КЕВ м. Дніпропетровська, яка виразилася в нерозгляді заяви ОСОБА_1 №3151 від 15.12.2014 року щодо передачі у приватну власність квартири, яку вона займає разом з членами її родини на підставі ордеру №237 від 16.11.1998р. та довідки про переоформлення особового рахунку №537 від 30.03.2006р. за адресою: АДРЕСА_1 та не прийнятті рішення по цій заяві в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом МЖКГ №396 від 16.12.2009р.;

- зобов'язати начальника КЕВ м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, розглянути та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 про передачу у приватну власність квартири, яку вона займає разом з членами її родини на підставі ордеру №237 від 16.11.1998р. та довідки про переоформлення особового рахунку №537 від 30.03.2006р. за адресою: АДРЕСА_1 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009р. та вжити необхідних заходів щодо приватизації цієї квартири.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позові, зазначив, що відповідач безпідставно не прийняв рішення щодо передачі у приватну власність квартири, обмежившись наданням відповіді №3819 від 15.12.2014р. з посиланням на те, що житловий фонд в смт Черкаське не переданий до комунальної власності, військове містечко смт Черкаське включене до числа закритих, квартири в яких не підлягають приватизації.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року у справі №804/20792/14 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що звернення позивача щодо передачі в приватну власність квартири розглянуте із прийняттям одного із можливих рішень.

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року у справі №804/20792/14 та задовольнити позовні вимоги в редакції, зазначеній в апеляційній скарзі.

Зокрема, посилаючись на норми ст.. 49 КАС України, позивач просить задовольнити позовні вимоги, викладені у наступній редакції:

- визнати протиправними дії КЕВ м.Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами її родини на підставі ордеру № 237 від 16 листопада 1998 року та довідки про переоформлення особового рахунку № 537 від 30.03.2006 року на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_1, визначені в рішенні № 105 від 12.0.12015 року згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення КЕВ м.Дніпропетровська № 105 від 12.01.2015 року щодо відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами її родини на підставі ордеру № 237 від 16 листопада 1998 року та довідки про переоформлення особового рахунку № 537 від 30.03.2006 року на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_1, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року;

- зобов'язати квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами її родини на підставі ордеру № 237 від 16 листопада 1998 року та довідки про переоформлення особового рахунку № 537 від 30.03.2006 року, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року в відкритому військовому містечку за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначив, що рішення відповідача свідчить про умисне невиконання покладених на нього, як на державний орган, обов'язків.

Крім того, позивач вказує, що був позбавлений можливості зміни позовних вимог.

Відповідачем надано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що з позовних вимог ОСОБА_1 вбачається спір про приватизацію квартири, тобто спір приватного характеру про перехід права власності, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства. Відповідач просить залишити без змін оскаржувану постанову суду.

У судовому засіданні представник позивача доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 15 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась з заявою (вх. №3151) до начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про передачу в приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1, в якій вона проживає спільно з членами родини на підставі ордеру №237 від 16.11.1998 р.

Листом від 15.12.2014р. за вих. №3819 начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська повідомив позивача про те, що житловий фонд військових містечок селиш, Гвардійське, Черкаське у комунальну власність територіальних громад не передано. Згідно з Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військові містечка є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин і КЕВ м. Дніпропетровська. Управлінням військовим майном, згідно з законом, здійснює Міністерство оборони. Згідно листа квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/22/1/850 від 05.09.2013р., військове містечко включено до числа закритих і не підпадає під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило. Згідно з ст. 19 Конституції України посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах наданих їм повноважень. На підставі викладеного відсутні повноваження про передачу квартири в приватну власність.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою

один раз.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Аналіз даної норми свідчить про те, що орган приватизації зобов'язаний не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина прийняти рішення про передачу у власність або про відмову у передачі квартири у власність.

З матеріалів справи вбачається, що в межах місячного строку з дня одержання заяви громадянина, відповідачем прийнято рішення №105 від 12.01.2015р., згідно якого відмовлено ОСОБА_1 в оформленні передачі в приватну власність квартири.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що у спірних правовідносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача.

Стосовно заявленого в апеляційній скарзі клопотання про зміну позовних вимог (а.с.96-97), необхідно звернути увагу на те, що за нормами частини 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право позивача в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Разом з тим, у позовних вимогах, викладених позивачем у новій редакції, змінено предмет та підставу позову: наявна вимога стосовно скасування рішення відповідача № 105 від 12.01.2015 року, про яке у первинному позові не йшлося, а також вимога про зобов'язання відповідача вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується позивачем. Суд апеляційної інстанції зазначає, що право на зміну предмету позову, згідно норм процесуального права, існує до початку судового розгляду справи по суті. Крім того, згідно частини 4 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Також необхідно звернути увагу на те, що право приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, згідно статті 9 Житлового кодексу України, належить до житлових прав громадян, з огляду на що відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України спори щодо захисту такого права підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку по суті заявлених позовних вимог, доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду від 16 січня 2015 року, з огляду на що дане судове рішення необхідно залишити без змін.

керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року у справі №804/20792/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко