Справа № 2а/1270/1846/2012
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року К/9991/44926/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Заїки М.М., Олексієнка М.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красному Лучі Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року по справі № 2а/1270/1846/2012

за позовом Луганської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль»

(далі - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль»)

до Управління Пенсійного фонду України в м. Красному Лучі Луганської області (далі - Управління)

третя особа Відокремлений підрозділ «Шахта імені Ізвєстій» Державного

підприємства «Донбасантрацит»

(далі - ВП «Шахта імені Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит»)

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до Управління, третя особа ВП «Шахта імені Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит» про визнання протиправним та скасування рішення Управління від 13 лютого 2012 року № 59 про застосування штрафних санкцій за порушення вимог, передбачених частиною 2 статті 24 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ) у розмірі 83373,76 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано оскаржуване рішення Управління.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Управлінням проведено планову перевірку ВП «Шахта імені «Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит» з питань дотримання вимог чинного законодавства щодо обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування при отриманні коштів на оплату праці найманих працівників ВП «Шахта ім. «Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит» за жовтень-листопад 2011 року за рахунок коштів від реалізації вугільної продукції в листопаді - грудні 2011 року (а.с.9).

Перевіркою встановлено, що 29 грудня 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» прийнято від ВП «Шахта імені «Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит» платіжні доручення №1672- №1683 на загальну суму 251125,77 грн. для виплати сум допомоги по тимчасовій непрацездатності та сум аліментів, утриманих з сум допомоги по тимчасовій непрацездатності, на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок. Сума єдиного внеску, яку повинен був одночасно сплатити ВП «Шахта імені «Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит» складала 83373,76 грн.

На підставі Акту від 17 січня 2012 року №6 про результати вказаної перевірки Управлінням 13 лютого 2012 року прийнято рішення № 59 про застосування до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за порушення вимог, передбачених частиною 2 статті 24 Закону № 2464-VІ штрафних санкцій у розмірі 83373,76 грн. (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та скасовуючи рішення про застосування штрафних санкцій, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Частиною 1 статті 1091 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що банк, який прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Згідно зі статтею 1074 вказаного Кодексу обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Порядок прийняття банками на виконання розрахункових документів для виплати заробітної плати, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-3 (далі - Порядок), розроблений відповідно до статті 24 Закону № 2464-VІ та регулює механізм прийняття банками грошових чеків, платіжних доручень та інших розрахункових документів на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що банки приймають від платників єдиного внеску грошові чеки, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником єдиного внеску розрахункових документів (документів на переказ готівку) про перерахування коштів для сплати сум єдиного внеску.

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, яка складається із основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат. Нормами зазначеної статті встановлено належність до інших заохочувальних і компенсаційних виплат винагород за підсумками роботи за рік, премій за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми, до яких належить і матеріальна допомога.

Згідно пункту 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 (далі - Інструкція № 5) до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Абзацом 1 пункту 3.2 Інструкції №5 визначено, що до складу фонду оплати праці, зокрема, не включається допомога по тимчасовій непрацездатності.

Згідно роз'яснень Пенсійного фонду України № 7154/03-20 від 8 квітня 2011 року суми допомоги по тимчасовій непрацездатності не включаються до основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат та відповідальність за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, нарахованого та утриманого із сум допомоги по тимчасовій непрацездатності, несе платник єдиного внеску.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних санкцій, оскільки суми допомоги по тимчасовій непрацездатності не включаються до складу фонду оплати праці, то при прийнятті платіжних доручень та інших розрахункових документів на виплату (перерахування) коштів для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, банк не зобов'язаний в порядку, передбаченому частиною 2 статті 24 Закону № 2464-VІ вимагати від платників документального підтвердження сплати ними єдиного внеску та перевіряти одночасну сплату ними такого внеску.

Таким чином, ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» при прийнятті від ВП «Шахта імені Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит» платіжних доручень № 1672-№1683 для виплати сум допомоги з тимчасової непрацездатності діяло згідно вимог Закону № 2464-VІ, а отже в Управління були відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Таким чином, ухвалені по справі судові рішення є законними і обґрунтованим, а зазначена в касаційній скарзі позиція Управління не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красному Лучі Луганської області відхилити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Заїка М.М.

Олексієнко М.М.