Справа № 156/530/15-а, 2а-156/16/15
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Справа № 876/7341/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 19 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

08 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області в якому просила зобов'язати відповідача здійснити обчислення розміру пенсії та її виплатити, як державному службовцю, з дня призначення в розмірі 84 відсотків заробітної плати з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані і сплачені страхові внески (єдиний внесок), включаючи суми матеріальних допомог, індексації заробітної плати та інших фактично отриманих сум, як складових заробітної плати, з яких проводиться нарахування (чергові перерахунки) пенсії згідно до норм чинного законодавства.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 19 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області щодо невключення до складових заробітної плати, з якої нараховувалась ОСОБА_2 пенсія як державному службовцю матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області здійснити ОСОБА_2 обчислення розміру пенсії та виплатити її як державному службовцю в розмірі 84 відсотків заробітної плати з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані і сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальної допомоги, індексації заробітної плати та інших фактично отриманих сум як складових заробітної плати, з яких проводиться нарахування пенсії згідно норм чинного законодавства з урахуванням фактично отриманих сум з 08 грудня 2014 року.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що постанова суду першої інстанції є такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

Також, апелянт по справі зазначив, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога та грошова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212 не відносяться до інших надбавок та не можуть включатись в заробіток для обчислення пенсії державним службовцям.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу. Колегія суддів перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач по справі - ОСОБА_2, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

27 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача по справі із заявою в якій просила провести їй донарахування та виплатити недораховані суми пенсії з дати нарахування пенсії.

Листом №2294/02 від 02 червня 2015 року, відповідачем по справі було відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір та облік на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування єдиного внеску здійснюється на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно із ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові матеріальні витрати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.3 ч.2 Постанови Кабінету міністрів України №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» керівникам органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Колегія суддів вважає зазначити, що Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 33, 37 Закону № 3723-XII і в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку задовольняючи позов, так як матеріальна допомога на оздоровлення і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є складовою заробітної плати державного службовця.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іваничівському районі Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 19 червня 2015 року по справі №156/530/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя А.Р. Курилець

Суддя О.І. Мікула