Справа № 750/6184/15-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6184/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА
Іменем України

11 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Безименної Н.В.,

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дій

ВСТАНОВИЛА:
Позивач у червні 2015 року звернувся в Деснянський районний суд м. Чернігова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2015 року позов задоволено, визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії ОСОБА_1 , суми щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася йому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (із подальшими змінами) та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу з 27.12.2014 року пенсію за вислугу років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася йому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (із подальшими змінами).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595, має тимчасовий характер, тому не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати, виходячи з наступного.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу на посаді військового комісара Корюківського районного військового комісаріату Чернігівського обласного військового комісаріату.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 17 грудня 2014 року № 717 позивача звільнено за станом здоров"я на підставі пункту б частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.12.2014 року № 297 позивача виключено зі списків особового складу військової частини (а.с. 7).

Як вбачається з довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2015 № 151, з 01 квітня 2013 року по 26 грудня 2014 року позивач отримував додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (а.с. 7).

З 27.12.2014 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, до складу якої не включено додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою № 889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до пункту 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Надалі до постанови № 889 вносилися зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода.

13 березня 2013 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 161, згідно з якою назва і пункт 1 постанови № 889 викладені в новій редакції, зокрема, у пункті 1 передбачена виплата винагороди:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно з пунктом 2 постанови № 161 Міністерство оборони зобов`язувалося забезпечити здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік.

При цьому зміни, що вносилися до постанови № 889, істотно не зачіпали положень пункту 2 цієї постанови.

На виконання постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489; з наступними змінами; далі - Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

У пункті 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Таким чином, нормативний підхід до розуміння положень постанови № 889 у системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 вказаного Закону . Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року, 21 лютого та 25 вересня 2012 року, 5 листопада 2013 року, 30 вересня 2014 року, 30 червня 2015 року (№№ 21-226а11, 21-463а11, 21-241а12, 21-210а13, 21-297а14 відповідно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись статтями 41, 197, 183-2, 198, 202, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2015 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дій відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2015 року.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.