Справа № 815/3146/15
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3146/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року 15 год. 51 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретар судового засідання Петкова Ю.В.,

за участю:

представника позивача: Лобанов Р.М. (за довіреністю),

представник відповідача: Караханян А.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промислова Спілка» до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення № 29 від 23.04.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промислова Спілка» до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення № 29 від 23.04.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 08.06.2015 року відкрито провадження по справі.

10.07.2015 року (вхід. № 17452/15) від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої, позивач визначив в якості відповідача ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області та відповідно уточнив позовні вимоги, згідно яких просив суд:

визнати протиправними дії Державної податкової інспекції' у Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міністерства доходів і зборів в Одеській області при прийнятті рішення №29 від 23.04.2015 щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу щодо податкового зобов'язання но податку на прибуток на суму 824 790,00 грн. згідно податковому повідомленню-рішенню від 11.09.2014 № та податку на додану вартість на суму 652 836,00 грн. згідно податковому повідомленню-рішенню від 11.09.2014 №;

скасувати рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міністерства доходів і зборів в Одеській області №29 від 23.04.2015 щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу;

зобов'язати Державну податкову інспекцію у Малиновському районі міста Одеси Головного управління Міністерства доходів і зборів в Одеській області прийняти рішення про досягнення податкового компромісу щодо податкового зобов'язання по податку на прибуток на суму 824 790,00 грн. згідно податковому повідомленню-рішенню від 11.09.2014 № та податку на додану вартість на суму 652 836,00 грн. згідно податковому повідомленню-рішенню від 11.09.2014 №.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що Державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промислова Спілка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складеного акт перевірки від 03.07.14 №3678/22-213/33386626/53.

На підставі вищезгаданого акту перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси прийняті податкові повідомлення-рішення від 11.09.14р. № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1187169 грн.; від 11.09.14р. № про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 652836 грн. та штрафних санкцій по цьому податку на суму 163209 грн.; від 11.09.14 р. № про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 1625017 грн. та штрафних санкцій по цьому податку на суму 406207 грн.; від 11.09.14 р. № про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 35665,42 грн.

Керуючись пунктами 1, 2, 7, підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу ТОВ «Торгова промислова спілка» звернулось із заявою до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі - ДПІ у Малиновському районі) про бажання досягнути податкового компромісу щодо податкового зобов'язання по податку на прибуток у сумі 824 790,00 грн. (податкове повідомлення-рішення від 11.09.14 N« в частині визначення суми завищення витрат) та податку на додану вартість у сумі 652 836 грн. (податкове повідомлення-рішення від 11.09.14 №).

Заява про намір досягнення податкового компромісу була подана 08 квітня 2015 року. На виконання вимог підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу ТОВ «Торгово-промислова спілка» сплатило грошові кошти, визначені у заяві про намір досягнення податкового компромісу, а саме: 41 239,50 грн. - сплата податкового зобов'язання по податковому компромісу з податку на прибуток (платіжне доручення №292 від 17.04.2015р.); 32 641,80 грн. - сплата податкового зобов'язання по податковому компромісу з податку на додану вартість (платіжне доручення №293 від 17.04.2015р.). Рішенням від 23.04.2015р. №29 ДПІ у Малиновському районі м. Одеси не погодило застосування процедури податкового компромісу у зв'язку із встановленням факту несплати у встановлений термін ТОВ «Торгово-промислова спілка» податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 41 239,50 та податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 32 641,80 грн. На думку представника позивача, ТОВ «Торгово-промислова спілка» виконало всі встановлені чинним законодавством вимоги щодо досягнення податкового компромісу, у тому числі сплатило належні до сплати податкові зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану7 вартість відповідно до п. 2, підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідних положень» Кодексу, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, в тому числі посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях наданих до суду.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 підрозділу 9-2 Розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Пунктом 7 передбачено, що процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення. за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Крім того, питання, що стосуються процедури податкового компромісу, регулюються Методичними рекомендаціями щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затвердженого Наказом ДФС України від 17.01.2015 №13 (далі - Рекомендації). Згідно з цими рекомендаціями, а саме п. 2.2 процедура податкового компромісу поширюється на:

1) випадки добровільного декларування платником податків занижених податкових зобов'язань з податку на додану вартість (далі - ПДВ) та податку на прибуток у відповідних податкових звітних періодах до 1 квітня 2014 року (пункт 1 підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу);

2) випадки добровільного декларування платником податків занижених податкових зобов'язань у разі, коли у платника податків незалежно від процедури податкового компромісу за рішенням контролюючого органу розпочата документальна перевірка або складено акт за наслідками такої перевірки (пункт 7 підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу);

3) випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення. за яким податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ не узгоджені відповідно до норм Кодексу (пункт 7 підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу);

4) неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ. визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура адміністративного оскарження (пункт 7 підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу);

5) неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ. визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового оскарження (пункт 7 підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу), неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ. визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового оскарження (пункт 7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу).

Сторонами не заперечувалось, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.15 відкрито провадження по справі №815/1163/15 за позовною заявою ТОВ «Торгово-промислова спілка» до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 11.09.14р. №, №, №, № (адміністративна справа №815/1163/15).

Так, згідно п. 3.1 для початку застосування процедури застосування податкового компромісу платник податків, який вирішив скористатися такою процедурою, може подати протягом 90 днів з дня набрання чинності Законом № 63 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» до контролюючого органу за основним місцем свого податкового обліку:

у випадках, визначених у абзацах 1 та 2 пункту 2.2 цих Методичних рекомендацій, - уточнюючі розрахунки з ПДВ та/або податку на прибуток підприємств за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року (з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Кодексу), в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, та/або суму завищення податкового кредиту з ПДВ та заяву, в якій платником податків зазначається інформація щодо мотивів подання уточнюючого розрахунку для застосування до нього процедури досягнення податкового компромісу (далі - Заява про компроміс);

у випадках, визначених у абзацах 3. 4 та 5 пункту 2.2 цих Методичних рекомендацій. - заяву про намір досягнення податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ. визначених у податкових повідомленнях-рішеннях. щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також по отриманих податкових повідомленнях-рішеннях. по яких суми податкових зобов'язань неузгоджені відповідно до норм Кодексу (далі - Заява про компроміс по ППР).

Згідно п. 3.12 Рекомендацій, заява про компроміс по ППР для досягнення компромісу по неузгоджених сумах податкових зобов'язань (пункт 7 підрозділу 7 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу) у випадках, визначених у абзацах 3. 4 та 5 пункту 2.2 цих Методичних рекомендацій, подається до контролюючого органу у довільній письмовій формі.

У такій заяві доцільно зазначати дату, номер податкового повідомлення-рішення, стан узгодження, відповідний фіскальний або судовий орган, де перебуває на оскарженні податкове повідомлення-рішення, суму податку на прибуток та/або ПДВ, щодо якої платник податків бажає досягнути податкового компромісу (із зазначенням податкових (звітних) періодів, операцій, по яких були здійснені донарахування в акті перевірки, контрагентів тощо).

У такому випадку днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу.

При отриманні контролюючим органом за основним місцем податкового обліку платника податків Заяви про компроміс по ППР такий орган розглядає таку заяву, а також необхідні матеріали на предмет їх відповідності умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом.

Зокрема, доцільно перевірити: дотримання платником податку, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, передбаченого пунктом 12 підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу терміну для подання Заяви про компроміс по ППР контролюючому органу; відсутність станом на дату подання Заяви про компроміс по ППР факту узгодження сум податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та;або ГІДВ, щодо яких подано заяву про намір досягнення податкового компромісу, у встановленому Кодексом порядку; наявність факту визначення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ за податкові періоди до 1 квітня 2014 року (з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Кодексу), щодо яких платником податків подано Заяву про компроміс по ППР, у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або завищенням податкового кредиту з ПДВ.

Досягнення податкового компромісу здійснюється за Заявою про компроміс по ППР лише у разі відповідності заяви та податкового зобов'язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, та сплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 підрозділу 9 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, у встановлені Кодексом терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом.

Рішення щодо погодження/непогодження застосування податкового компромісу приймається керівником контролюючого органу на підставі колегіального розгляду структурними підрозділами (податкового та митного аудиту (або іншого структурного підрозділу, який надіслав (вручив) податкове повідомлення-рішення платнику податків), оподаткування юридичних осіб, доходів і зборів з фізичних осіб, правової роботи, погашення заборгованостей, координаційно-моніторингового, власної безпеки, слідчими підрозділами фінансових розслідувань, оперативними підрозділами), що оформлюється відповідним протоколом.

У разі встановлення фактів щодо невідповідності Заяви про компроміс по ППР та податкового зобов'язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, приймається рішення довільної форми щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Таке рішення підписується керівником контролюючого органу та надсилається платнику податків у порядку, визначеному п. 3.5 цих Методичних рекомендацій.

У разі прийняття контролюючим органом рішення щодо погодження застосування податкового компромісу та сплати платником податків узгодженої суми податкового зобов'язання протягом 10 календарних днів з дня надання ним Заяви про компроміс по ППР у розмірі 5 відсотків від суми податкового зобов'язання інша частина 95 відсотків, а також штрафи та пеня вважаються погашеними.

У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2.3 Методичних рекомендацій, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Судом встановлено, що Заява про намір досягнення податкового компромісу була подана позивачем 08 квітня 2015 року, що не заперечується сторонами (а.с. 11-12).

Проте, на виконання вимог підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу ТОВ «Торгово-промислова спілка» не сплатило грошові кошти, визначені у заяві про намір досягнення податкового компромісу, а саме: 41 239,50 грн. - сплата податкового зобов'язання по податковому компромісу з податку на прибуток платіжне доручення №292 від 17.04.2015р. (а.с. 9) та 32 641,80 грн. - сплата податкового зобов'язання по податковому компромісу з податку на додану вартість платіжне доручення №293 від 17.04.2015р. (а.с. 8) протягом 10 календарних днів з дня надання ним Заяви про компроміс по ППР, оскільки вказані платіжні доручення були одержані банком 20 квітня 2015 року так само, як і проведення банком платіжних операцій.

Згідно ст. 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку, заява позивача про застосування податкового компромісу не відповідає положенням розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відтак, позивач повинен був сплатити грошові кошти, визначені у заяві про намір досягнення податкового компромісу, а саме: 41 239,50 грн. - сплата податкового зобов'язання по податковому компромісу з податку на прибуток та 32 641,80 грн. - сплата податкового зобов'язання по податковому компромісу з податку на додану вартість у строк до 18 квітня 2015 року включно.

Окремо суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд дійшов висновку, що враховуючи приписи ЦК України та Податкового кодексу України, позивач повинен був сплатити грошові кошти, визначені у заяві про намір досягнення податкового компромісу у строк до 18 квітня 2015 року включно, навіть враховуючи, що 18 квітня 2015 року перепадало на суботу, відтак, гранична дата визначена для сплати відповідних коштів не могла бути перенесена на 20 квітня 2015 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що підстави для застосування податкового компромісу відносно податкових зобов'язань позивача у контролюючого органу були відсутні.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що рішення відповідача №29 від 23.04.2015 року щодо непогодження податкового компромісу за позивача є правомірним.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши наявні у справі докази у їх взаємному зв'язку, суд дійшов висновку, що відповідачем по справі не було порушено прав позивача щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу з урахуванням всіх критеріїв, визначених у ч. 3 ст. 2 КАС України, що виключає правові підстави для визнання протиправними дії відповідача та визнання протиправним та скасування рішення №29 від 23.04.2015 року щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та безпідставними та не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника відповідача суд дійшов висновку, що у задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю " Торгово-Промислова Спілка " необхідно відмовити повністю.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 28.07.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промислова Спілка» до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення № 29 від 23.04.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 03.08.2014 року.

Суддя С.М. Корой

У задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промислова Спілка» до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення № 29 від 23.04.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

03 серпня 2015 року.