Справа № 2а-992/09/0970
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року К/9991/67084/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М., Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 червня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2011 року по справі № 2а-992/09/0970 (52329/09/9104)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі

Івано-Франківської області (далі - Управління)

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Рожнятівському районі Івано-Франківської області

(далі - відділення Фонду)

про зобов'язання включити для відшкодування до щомісячних актів звірок виплачені суми щомісячної державної адресної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2009 року Управління звернулось до суду позовом до відділення Фонду, в якому просило зобов'язати відповідача прийняти до відшкодування суми понесених витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги у розмірі 296044,37 грн. особам, які отримують пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з квітня 2008 року по лютий 2009 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 червня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до актів щомісячних звірок витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання відділення Фонду не прийняло до відшкодування суми витрат, понесених Управлінням на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги за період з квітня 2008 року по лютий 2009 року у розмірі 296044,37 грн. (а.с.6-75, 96-105).

Зазначена сума була виплачена Управлінням та не прийнята до заліку відділенням Фонду.

Позивач вказує, що на підставі статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відповідач повинен відшкодувати Управлінню суми щомісячної державної адресної допомоги та витрати на її виплату та доставку за рахунок своїх коштів.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позовні вимоги Управління про зобов'язання відділення Фонду включити до актів щомісячної звірки виплачені суми щомісячної державної адресної допомоги, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління ПФУ та правління Фонду від 4 березня 2003 року № 5-4/4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року № 376/7697), на який посилається Управління, обґрунтовуючи позовні вимоги, не регулює спірні відносини, які виникли у цьому випадку, оскільки встановлене Порядком правило щодо підписання актів звірки розрахунків підлягає застосуванню лише за відсутності спору.

У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду вимоги про стягнення таких сум мають вирішуватися в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення органами Пенсійного Фонду України позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про безпідставність вимог управління ПФУ про зобов'язання відділення Фонду включити до актів щомісячної звірки виплачені суми пенсії, є обґрунтованим, оскільки обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Управління із відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 березня 2007 року № 21-1087во06, від 6 червня 2011 року № 21-116а11, від 20 червня 2011 року № 21-76а11, від 28 листопада 2011 року № 21-366а11, від 19 березня 2012 року № 21-364а11.

Управління в касаційній скарзі посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій розглянуто позовні вимоги про зобов'язання відповідача прийняти до відшкодування суми понесених витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги у розмірі 296044,37 грн., які позивачем взагалі не заявлялись, однак позовні вимоги про відшкодування витрат понесених витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги залишені судами поза увагою.

Вказані доводи Управління є безпідставними, оскільки як вбачається з позовної заяви, Управління просило суд зобов'язати відповідача прийняти до відшкодування суми понесених витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги у розмірі 296044,37 грн. особам, які отримують пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з квітня 2008 року по лютий 2009 року (а.с.2-4). Заяв про уточнення чи зміну позовних вимог під час розгляду справи позивач не подавав.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Таким чином, ухвалені по справі судові рішення є законними і обґрунтованими, а зазначена в касаційній скарзі позиція Управління не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 червня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Заїка М.М.

Олексієнко М.М.