Справа № 2а/1770/1879/2011
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2011-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1879/2011

01 червня 2011 року 17год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Бондаренко В.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2 третьої особи позивача: представник < Текст > третьої особи відповідача: представник < Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державна податкова інспекція у Стрийському районі Львівської області < Список > < в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача< 3-тя особа >
до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Моліс" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про стягнення заборгованості , -
ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у Стрийському районі Львівської області звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Моліс" про стягнення заборгованості з плати за землю в розмірі 111769,71 грн., яка виникла у зв'язку з несплатою відповідачем платежів за користування земельною ділянкою згідно умов договору зі Стрийською міською радою Львівської області, за податковими деклараціями № 977 - дата виникнення податкового боргу 30.12.2010 року, 30.01.2011 року, та № 3118 - дата виникнення податкового боргу 02.03.2011 року, 30.03.2011 року.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що заборгованість ТзОВ "Моліс" в розмірі 111 769,71 грн. платником податків погашена повністю в добровільному порядку, у зв'язку з чим предмет спору в даній справі відсутній. Однак, відповідно до змісту довіреності на представництво інтересів позивача, у представника позивача відсутні повноваження на зменшення позовних вимог, відмову від позову повністю або частково, укладення мирової угоди, тому позов підтримав з наведених у ньому підстав та просив задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Моліс" позов не визнав, подав письмові заперечення (а.с.38-39). Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що заборгованість ТзОВ "Моліс" перед бюджетом погашена в повному обсязі. Зазначає, що орендна плата за землю не відноситься до податків чи обов'язкових платежів до державних цільових фондів, а тому справа про стягнення заборгованості не є предметом адміністративного судочинства. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ТзОВ "Моліс" зареєстроване як юридична особа Рівненською районною державною адміністрацією (а.с.9), відповідний запис внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.5-6).

06.07.2009 року ТзОВ "Моліс" як орендарем укладено договір оренди землі зі Стрийською міською радою (орендодавцем), згідно з умовами якого відповідачу на підставі рішення Стрийської міської ради від 08.04.2009 року № 369 надано в орендне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 4,2327 га, терміном на три роки, орендна плата за яку становить 394 487,64 грн. у рік (пункт 9 договору) та вноситься до 30 числа кожного місяця наступного за звітним (пункт 11 договору).

Договір оренди землі зареєстровано у Стрийському міському відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.10.2009 року за № 81 (а.с.40-42).

ТзОВ "Моліс" 26.01.2010 року за вхідним № 977 подано до ДПІ у Стрийському районі Львівської області податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2010 рік з розрахунком щомісячних платежів (а.с.22-23).

Також, ТзОВ "Моліс" 31.01.2011 року за вхідним № 3118 подано до ДПІ у Стрийському районі Львівської області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011 рік з розрахунком щомісячних платежів (а.с.19-21).

Податковим органом у зв'язку з наявністю податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями ТзОВ "Моліс" рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення надсилалися податкові вимоги № 1/237/144 від 04.11.2010 року (а.с.17), № 2/271/181 від 16.12.2010 року (а.с.18).

Згідно розрахунку податкового боргу, станом на дату пред'явлення позову за ТзОВ "Моліс" на підставі податкових декларацій обліковувалась заборгованість з орендної плати за землю в загальній сумі 111 769,71 грн. (а.с.7), що відповідачем не заперечується.

Платіжним дорученням № 524 від 29.04.2011 року ТзОВ "Моліс" сплачено орендної плати за землю на загальну суму 146 583,29 грн. (а.с.43).

Згідно довідки Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області № 10794/10/19-0 від 31.05.2011 року, заборгованість у розмірі 111 769,71 грн. (розрахована станом на 11.04.2011 року) платником податків погашена в добровільному порядку повністю (а.с.56).

При вирішенні даного адміністративного спору суд враховує наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України від 03.07.1992 року № 2535-XII "Про плату за землю" (в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин), використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Згідно статті 5 Закону України "Про плату за землю", об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно статті 14 цього Закону, платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно статті 15 цього Закону, власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про плату за землю", податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Статтею 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 2 Закону України від 25.06.1991 року № 1251-XII "Про систему оподаткування", в редакції від 25.03.2005 року № 2505-IV, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин, під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 14 Закону України "Про систему оподаткування", плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Судом встановлено і сторонами не заперечується, що на підставі відповідного рішення виконавчого органу місцевої влади в користуванні відповідача знаходиться земельна ділянка, договір оренди якої зареєстровано у Стрийському міському відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис.

Відтак, в силу наведених вище приписів закону, ТзОВ "Моліс" в нормативно визначеному порядку зобов'язане сплачувати до бюджету плату за землю (а саме орендну плату за земельну ділянку державної (комунальної) власності).

Доводи відповідача про те, що орендна плата не є податком (обов'язковим платежем), а відтак даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, суд до уваги не приймає, оскільки орендна плата за землю державної і комунальної власності віднесена законом до системи оподаткування України.

Відповідно до статті 2 Закону України від 04.12.1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні", до завдань органів державної податкової служби належить, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством

При виконанні покладених законом завдань щодо контролю за правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, органи державної податкової служби у взаємовідносинах з юридичними та фізичними особами виконують владні управлінські функції відповідно до наданої законом компетенції, виступають в таких правовідносинах як суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративний судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Відповідно до п.5 ч.2 вказаної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, встановлене п.20.1.18 статті 20 Податкового кодексу України.

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що даний спір має необхідні ознаки публічно-правового спору та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Наявність у ТзОВ "Моліс" податкового боргу з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності в розмірі 111769,71 грн. на час пред'явлення адміністративного позову підтверджується належними та допустимими доказами, сумнівів у суду не викликає, відповідачем не заперечується.

Разом з тим, враховуючи добровільну сплату платником податкового боргу в повному обсязі на час вирішення судового спору, що підтверджується податковим органом, у суду відсутні підстави для задоволення адміністративного позову, оскільки порушені інтереси держави, на захист яких подано адміністративний позов, відповідачем відновлено добровільно.

Підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з відкликанням позивачем позовної заяви (п.5 ч.1 ст.155 КАС України), для закриття провадження у справі (ч.1 ст.157 КАС України) судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Моліс" заборгованості з орендної плати за землі державної (комунальної) власності в сумі 111769,71 грн. до задоволення не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат згідно статті 94 КАС України відсутні. < Текст >

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя < Підпис > ОСОБА_4