Справа № 810/1729/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1729/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельбрус - Будмонтаж» до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ельбрус - Будмонтаж» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області, в якому просили суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014 року №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року зазначений адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку діям відповідача щодо підстав та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у жовтні 2014 року посадовою особою Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, яку реорганізовано у Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Ельбрус - Будмонтаж» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ Багатопрофільна компанія Альянс-Консалтинг (код за ) за липень 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт від 06.11.2014 №711/10-06-22-02/38513440, де зазначено встановлені під час перевірки порушення податкового законодавства України, зокрема, встановлено порушення позивачем:

пп. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту та заниження ПДВ до сплати за липень 2014 року на загальну суму 9 157,00 грн.;

п. 187.1 ст. 187, п.п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення залишку відємного значення за липень 2014 року на суму 343,00 грн., яке підлягає зменшенню;

пп. 1.2 п.1, пп. 2.1, пп. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704;

п. 8 розділу 3 Порядку Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 №41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за №197/18935, позивачем невірно визначено суму податкового зобовязання.

На підставі висновків Акту перевірки Броварською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014 № , яким ТОВ «Ельбрус - Будмонтаж» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 11 446 грн., з яких 9 157,00 грн. за основним платежем, та 2 289,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За наслідками адміністративного (досудового) оскарження податкове повідомлення-рішення - залишено без змін.

Вважаючи висновки податкового органу необґрунтованими позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснив визначення сум податкового кредиту на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до чинного законодавства України, а висновки акту перевірки є необґрунтованими.

З такими висновками суду першої інстанції, також погоджується і колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду, враховуючи наступне.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (пп. 201.6 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок, як попередня оплата (аванс).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно Договору субпідрядних робіт від 11.07.2014 № 110714 ТОВ «Ельбрус - Будмонтаж» (Генпідрядник) зобов'язувалось надати площу та обладнання, а ТОВ «Багатопрофільна компанія «Альянс-Консалтинг» (Субпідрядник) прийняти та виконати власними силами такі роботи: розвантаження, переміщення, зборка, монтаж металевих стелажів та додаткових опцій (опції захисту, хресні зв'язки) для зберігання продукції в складському приміщенні.

ТОВ «Багатопрофільна компанія «Альянс-Консалтинг» має ліцензію на здійснення господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

ТОВ «Багатопрофільна компанія «Альянс-Консалтинг» на адресу позивача виписано податкові накладні від 24.07.2014 №86 на суму 36 993,00 грн., у т.ч. ПДВ 6 165,50 грн., та від 28.07.2014 №87 на суму 20 007,00 грн., у т.ч. ПДВ 3 334,50 грн.

Суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними включено до складу податкового кредиту за липень 2014 року.

Судом встановлено, що реальність господарської операції підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: актами надання послуг від 24.07.2014 №139, від 28.07.2014 №164; податковими накладними від 24.07.2014 №86, від 28.07.2014 №87; актами приймання виконаних монтажних робіт за липень 2014 року від 24.07.2014 №139, від 28.07.2014 №164.

Позивачем оплачено ТОВ «Багатопрофільна компанія «Альянс-Консалтинг» грошові кошти у сумі 57 000,00 грн. за надані послуги, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку за 24.07.2014 та за 01.08.2014.

Проаналізувавши надані первинні документи, колегія суддів вважає, що вони повністю відповідають вимогам, встановлених до первинних документів, які пред'являються п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 Положення про документальне - забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Колегія суддів, зазначає, що контрагент позивача на момент складання податкових накладних був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку та мав свідоцтво про реєстрацію платників податку на додану вартість.

Зі змісту Акту перевірки слідує, що висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на даних інформаційного ресурсу ІС «Податковий блок» та даних «Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», оскільки у ТОВ «Багатопрофільна компанія «Альянс-Консалтинг» за липень 2014 року відсутній податковий кредит/податкові зобов'язання, що свідчить про те, що ТОВ «Ельбрус-Будмонтаж» не залучав субпідрядні організації для виконання робіт.

Як зазначає відповідач у письмових запереченнях, ТОВ «Багатопрофільна компанія «Альянс-Консалтинг» має ознаки нереальності здійснення господарських операцій, у зв'язку з чим фінансово-господарські взаємовідносини між позивачем та вказаним підприємством визнані такими, що є фіктивними та такими, що вчинені без наміру створення правових наслідків.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платників податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презумується, що дії платника податків, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, які містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірними.

Подання платником податків до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, які містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про отримання платником податків необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника податків, зокрема, на формування податкового кредиту.

Акти перевірок контрагентів позивача не є імперативною ознакою протиправності діяльності такого суб'єкта господарювання та не може розцінюватись як беззаперечне свідчення фіктивності усіх господарських операцій, здійснюваних таким суб'єктом, оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо формування відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Таким чином, допущені порушення одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Правочин, що відображає здійснення фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Багатопрофільна компанія «Альянс-Консалтинг», належним чином задокументовано і оформлено з дотриманням вимог бухгалтерського законодавства та відображено у податковій звітності позивача.

У той же час суд звертає увагу на те, що податковим органом у Акті перевірки не вказано жодного об'єктивного та документально підтвердженого доказу недійсності первинних документів, складених між позивачем і його контрагентом на виконання правочину, а саме - відповідного судового рішення, висновків судово-почеркознавчої експертизи, призначеної та проведеної у встановленому законом порядку, тощо.

Також відповідачем не надано будь-яких доказів, у т.ч. визначених у Акті перевірки, на підтвердження висновків про безтоварність вказаних господарських операцій між позивачем та контрагентом, які покладено у основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Натомість, позивачем надано документи, що підтверджують факт придбання товарів у вказаного підприємства, копії яких містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено факт здійснення господарських операцій належними первинними документами, дослідженими судами першої та апеляційної інстанцій, копії яких наявні в матеріалах справи та які відповідають як за змістом, так і за своєю формою вимогам чинного законодавства, тому, бюджетне відшкодування можливе за наявності належних документів, що підтверджують правомірність формування сум податкового кредиту платника податку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.