Справа № 826/19353/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Київ К/800/16945/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Карася О.В., Костенка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м.Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року

у справі №826/19353/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1)

до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (надалі - ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.Києві)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом, в якому поставлено питання про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.Києві № від 16.09.2013р.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.02.2014р. у задоволені позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийняте нове, яким позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015р. та залишення в силі постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.02.2014р.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, податковим органом проведено документальну невиїзну позапланову перевірку правомірності включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість по взаємовідносинам між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Діаманд Делюкс» у жовтні 2012 року, за результатами якої складено акт №712/26-52-17-01/НОМЕР_1 від 03.09.2013р.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем п.198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету.

На підставі названого акту ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2013р., відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податку на додану вартість в розмірі 74375,00грн., в т.ч. основний платіж - 59500,00грн., штрафні санкції - 14875,00грн.).

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що господарській операції позивача з його контрагентом не мали реального характеру, оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючі позовні вимоги, суд апеляційної інстанції цілком вірно та обґрунтовано виходив з наступного.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України).

Відповідно до п.п. «а» п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст.201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Також первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи з наведених правових норм, можливо зробити висновок, що вони дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів/робіт/послуг та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Замовник) та ТОВ «Діаманд Делюкс» (Підрядник) було укладено договір на будівельно-монтажні роботи №12/07-11 від 11.07.2012р., згідно з яким Підрядник за замовленням позивача зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи із прокладання кабелю волоконно-оптичних ліній та підключення абонентів до обладнання зв'язку позивача в с. Іванковичі Васильківського району Київської області, а саме: будівництво телефонної каналізації, прокладання волоконно-оптичного кабелю по телефонній каналізації, монтаж та зварювання муфт, оптичних кросів, тестування та вимірювання кабелів, встановлення та підключення абонентського обладнання.

На підтвердження виконання умов казаного договору позивачем було надано договір на будівельно-монтажні роботи №12/07-11 від 11.07.2012р., акт прийому-здачі робіт(надання послуг) №227 від 22.10.2012р. проведених будівельних робіт загальною вартістю 357000,00грн., в т.ч. податок на додану вартість - 59500,00грн., податкові накладні, платіжні доручення.

Будівельні роботи придбавалися у ТОВ «Діаманд Делюкс» у зв'язку з тим, що позивачем у с.Іванковичі проводилася телефонізація абонентів з підключення телефонних номерів та послуг Інтернет. На підтвердження чого позивач надав робочий проект «Телефонізація прямими міськими номерами товариства (об'єднання) власників будинків «Лісний» в с.Іванковичі Васильківського району Київської області» (погодження, експертиза та затвердження проектної документації), копії договорів із окремими споживачами послуг оператора зв'язку та акти приймання-здачі виконаних робіт до них.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Посилання податкового органу на акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Діаманд Делюкс» з питань підтвердження господарських відносин з підприємствами-покупцями та постачальниками за жовтень 2012р.» від 01.02.2013р. №447/22-3/37401164 обґрунтовано не взято судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки звірка фактично не проводилась і обставини щодо вказаних господарських операцій податковим органом реально не встановлювались, а при перевірці та звірці господарські операції саме з позивачем податковим органом не досліджувались.

Поряд з цим, слід також зазначити, що чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання, а також права здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів, а також не передбачено обов'язку здійснювати перевірку місцезнаходження контрагентів або сплати податків контрагентами тощо. При невиконання контрагентом своїх обов'язків перед бюджетом не може бути підставою для неможливості формування податкового кредиту на підставі господарських операцій інших суб'єктів господарювання, оскільки відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник.

В свою чергу, відповідачем не було доведено, що позивач та його контрагент при укладанні вказаної угоди мали умисел на їх укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу, тощо.

Крім того, правомірність формування позивачем податкового кредиту по господарських відносинах з ТОВ «Діаманд Делюкс» в межах виконання договору на будівельно-монтажні роботи №12/07-11 від 11.07.2012р. вже було предметом дослідження та судового розгляду в адміністративній справі №826/2207/14.

Постановою Окружного адміністративного суду від 31.03.2014р., яка залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.11.2014р., визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 27.01.2014р. №002031701 та №.

Судами було встановлено, що операції позивача з ТОВ «Діаманд Делюкс» за договором №12/07-11 від 11.07.2012р. здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджується необхідними документами.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Підсумовуючи викладене судова колегія касаційної інстанції погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог та визнання протиправним й скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.Києві № від 16.09.2013р.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Карась

___________________ М.І. Костенко