Справа № 826/13302/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 серпня 2015 року 10:23 № 826/13302/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участю секретаря судового засідання Голод А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до 1) Головного територіального управління юстиції у місті Києві 2) Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук Олени Дмитрівни
про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

за участі:

представник позивача: Соболєва М.В.

представник відповідачів 1, 2: Маланчук В.М.;

відповідача 2: Томащук О.Д.;

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06.08.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - позивач, ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук Олени Дмитрівни, в якій просить суд:

- визнати дії Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві щодо відмови у проведенні державної реєстрації припинення обтяження заборони на нерухоме майно неправомірними по винесеному рішенню про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19375759 від 16.02.2015;

- скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19375759 від 16.02.2015;

- зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо проведення державної реєстрації припинення обтяження речового права на нерухоме майно, а саме - квартиру номер 3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2015 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.

Протокольною ухвалою суду від 06.08.2015 суд залучив до участі у справі Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д. в якості відповідача-2.

Під час судового розгляду справи, представник позивача позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна посилаючись на те, що надані документи не підтверджують припинення заборони за номером, що зазначений у заяві. Позивач зазначив, що ним були подані усі правовстановлюючі документи, у відповідності до вимог законодавства України. Вважає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень протиправним та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів 1, 2 та відповідач 2 проти позовних вимог заперечив, посилаючись на невідповідність даних щодо підстав виникнення обтяження, а саме у номері договору довічного утримання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_4, ОСОБА_5, з одного боку, та ПАТ «УкрСиббанк» - з іншого боку, 30.11.2004 укладено договір купівлі-продажу квартири. Договір 30.11.2004 зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за № 315753 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою М.А.

Згідно вказаного договору від 30.11.2004 ПАТ «УкрСиббанк» придбало у власність квартиру АДРЕСА_3.

24.12.2004 КП КМБТІ зареєстровано право приватної власності на квартиру за ПАТ «УкрСиббанк», про що зроблено запис у реєстрову книгу № д. 1329-85 за реєстраційним № 4327.

Після звернення до нотаріуса з метою продажу спірної квартири, позивачу 14.10.2014 стало відомо про наявність заборони відчуження об'єкту нерухомого майна, а саме 1/2 квартири АДРЕСА_1 (зареєстровано - 10.12.2004, реєстраційний номер обтяження 1536979; підстава обтяження - договір довічного утримання № 3С-3758 від 06.12.2001).

Договір довічного утримання № 3с-3758 було укладено 06.12.2001 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4. Одночасно з укладення договору довічного утримання накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири до припинення або розірвання договору довічного утримання.

У зв'язку із смертю ОСОБА_8 31.08.2004 знято заборону відчуження частини квартири, вказаної у договорі № 3С-3758 від 06.12.2001, про що державним нотаріусом зроблено запис на вказаному договору довічного утримання (а.с. 33).

ПАТ «УкрСиббанк» листом від 29.10.2014 № 51-1-4/226 звернулось до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з проханням про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером № 1536979 про заборону відчуження майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Листом від 11.11.2014 № 7845/01-16 Одинадцята київська державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що заборону відчуження 1/2 квартири АДРЕСА_2, накладеної згідно договору № 3С-3758 від 06.12.2001, знято державним нотаріусом 31.08.2004 на підставі свідоцтва про смерть ОСОБА_8 та вилучено запис про заборону в електронному реєстрі. Додатково повідомлено, що ймовірно помилка була зроблена при перенесенні старих даних до нового реєстру заборон відчуження Інформаційним центром.

Суд встановив, що 16.02.2015 ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві із заявою про державну реєстрацію припинення заборони відчуження квартир АДРЕСА_1 місті Києві.

Згідно картки прийому заяви № 19372767, дана заява була зареєстрована у базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.02.2015 о 14:59:13 за реєстраційним номером 10230237.

В картці прийому заяви № 19372767 наведено перелік документів, які були подані позивачем із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- договір купівлі-продажу квартири № 4378 від 30.11.2004;

- акт прийому-передачі від 14.12.2004;

- лист Одинадцятої київської державної нотаріальної контори № 7845/01-16, від 11.11.2014;

- копія договору довічного утриманій від 3с-3158 від 06.12.2001;

- копія довіреності № 255-256 від 16.01.2015;

- копія довіреності № 21/161 від 06.01.2015;

- копія паспорта громадянина України, серія та номер: СР504050, виданий 21.12.1998, видавник: Рівненське МУ УМВС України в Рівненській області;

- копія ідентифікаційного коду від 03.09.1996;

За результатом розгляду вищезазначених документів, державний реєстратор прав на нерухоме майно Томащук О.Д. винесла рішення № 19375759 від 16.02.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, надані документи не підтверджують припинення заборони за номером, що зазначений у заяві.

Не погоджуюсь з рішеннями відповідача-2 № 19375759 від 16.02.2015, позивач звернувся до суду.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом та їх обтяжень, врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

У відповідності до частин 1, 2 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною 9 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Станом на дату подання позивачем заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень, процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснювалась відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868).

Згідно з пунктом 74 Порядку №868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 75 Порядку №868 встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є:

1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат;

6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Державна реєстрація обтяжень речових прав на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у Державному реєстрі прав, проводиться у спеціальному розділі зазначеного Реєстру ( п. 77 Порядку №868).

Положеннями пункту 78 Порядку № 868 встановлено, що державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону відмовляє у державній реєстрації прав, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Рішення державного № 19375759 від 16.02.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, як зазначив відповідач-2 під час судового засідання, прийнято на підставі того, що під час здійснення державним реєстратором пошуку у базі даних інформації було встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна підставою для виникнення обтяження став договір довічного утримання №3с-3758 від 06.12.2001.

Згідно картки прийому заяви № 19372767 представником ПАТ «УкрСиббанк» до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень додано копії договору довічного утримання № 3с-3158 від 06.12.2001.

За таких обставин, державний реєстратор прийшов до висновку про невідповідність даних у номері договору довічного утримання, що був підставою для виникнення обтяження на квартиру АДРЕСА_2 (№3с-3758 від 06.12.2001), з заявою щодо державної реєстрації припинення обтяження на яку звернувся позивач, та доданого договору до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.02.2015 (№ 3с-3158 від 06.12.2001).

Суд встановив, що до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві позивач подав копію договору довічного утримання від 06.12.2001, який зареєстрований в реєстрі за № 3с-3758 державним реєстратором 11-ї Київської державної нотаріальної контори Тодорович Л.О.

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження (реєстраційний номер 1536979) на об'єкт Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, зареєстровано 10.12.2004 на підставі договору довічного утримання № 3с-3758 від 06.12.2001, який і був наданий для реєстрації права власності на дану квартиру.

Доводи відповідачів про те, що подані документи не підтверджують припинення заборони відчуження об'єкту нерухомого майна, щодо якого позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 97 Порядку № 868 під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння адміністративного збору та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор у разі відсутності відомостей у Державному реєстрі прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно використовує реєстраційні дані, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - у разі їх наявності в органі державної реєстрації прав.

Пунктом 97 Порядку № 868 встановлено, що під час проведення державної реєстрації зміни, переходу чи припинення інших речових прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна державний реєстратор за відсутності державної реєстрації права власності на такий об'єкт у Державному реєстрі прав переносить відомості про таке речове право, обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та/або Державного реєстру обтяжень рухомого майна до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить до Державного реєстру прав відповідний запис.

Державний реєстратор під час розгляду заяви та доданих до неї документів не був позбавлений можливості встановити номер договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, оскільки ним же під час здійснення пошуку у базі даних інформації було встановлено наявність запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна підставою для виникнення обтяження став договір довічного утримання від 06.12.2001 №3с-3758.

Крім того, у судовому засіданні державний реєстратор прав на нерухоме майно Томащук О.Д. підтвердила, що до матеріалів реєстраційної справи реєстратору надано саме договір довічного утримання № 3с-3758 від 06.12.2001.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Томащук О.Д. щодо відмови у проведенні державної реєстрації припинення обтяження заборони на нерухоме майно неправомірними, а рішення № 19375759 від 16.02.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень - протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача-1 вчинити дії щодо проведення державної реєстрації припинення обтяження речового права на нерухоме майно, а сааме - квартиру З, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Оскільки, заборону відчуження 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 було знято 31.08.2004, що підтверджується написом державного нотаріуса на договорі довічного утримання № 3с-3758 від 06.12.2001 та листом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, то це є підставою для внесення запису про припинення обтяження (заборони відчуження) до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому суд зазначає, що втручання, в даному випадку, в дискреційні повноваження Головного територіального управління юстиції у місті Києві, як суб'єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для відмови у державній реєстрації обтяження речового права, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити повністю.

2. Визнати дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук Олени Дмитрівни щодо відмови у проведенні державної реєстрації припинення обтяження на нерухоме майно неправомірними по винесеному рішенню про відмову у держаній реєстрації прав та їх обтяжень № 19375759 від 16.02.2015.

3. Визнати протиправним та касувати Рішення про відмову у держаній реєстрації прав та їх обтяжень № 19375759 від 16.02.2015.

4. Зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо проведення державної реєстрації припинення обтяження речового права на нерухоме майно, а саме - квартиру номер 3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () судові витрати в сумі 219,24 грн. (двісті дев'ятнадцять гривень 24 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 11.08.2015.

Суддя К.М. Кобилянський