Справа № 520/11230/15-а
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/285/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі - Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Київського РВ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 про примусове видворення з України, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2015року Київський РВ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернувся до суду з позовом, в якому просить суд примусово видворити з України громадянина Непалу -ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Непалу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що громадянин Непалу - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув в Україну 10.05.2015 року з території Індії нелегально в контейнері морським шляхом. Кінцевим пунктом його переміщення були країни Західної Європи. Документи, що посвідчують особу, у громадянина Непалу ОСОБА_2 відсутні, з його слів, документи він передав в Індії особам, які допомогли йому в нелегальному перетині кордонів.

Позивач вказує, що 12.05.2015року громадянина Непалу - ОСОБА_2 невідомим мікроавтобусом було доставлено та висаджено по вул. Зої Космодем'янської, 7, м. Одеси, біля Пункту тимчасового розміщення біженців ГУ ДМС України в Одеській області.

З 10.05.2015року, як зазначає позивач, громадянин Непалу - ОСОБА_2 на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Крім того, позивач вказує на те, що громадянин Непалу - ОСОБА_2 з відповідною заявою, а також з заявою про набуття статусу біженця та додаткового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що громадянин Непалу ОСОБА_2 може ухилятися від виконання рішення про примусове повернення в країну походження, Київський РВ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернувся до суду з позовом про примусове видворення з України громадянина Непалу - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця Непалу.

У судовому засіданні 14.08.2015року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 14.08.2015року відповідач позов не визнав, пояснив суду, що не бажає повертатися на територію Непалу.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2015 року співробітниками Київського районного відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на території України виявлено громадянина Непалу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, які б засвідчували законність перебування його на території України.

Відповідно до письмових пояснень, написаних особисто, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, він 10 травня 2015 року прибув на територію України з території Індії. Прибув морським шляхом у контейнері, осіб хто його привіз він не знає. Розуміє, що нелегально перебуває на території України.

У судовому засіданні при розгляді даної справи по суті відповідач підтвердив вказані обставини та підтвердив, що постійного місця проживання, законного джерела існування, власності, коштів на існування та для повернення в країну походження не має.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", - іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", передбачено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 15 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами другою-чотирнадцятою цієї статті вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд, або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. Іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні (частина четверта статті 4 Закону).

Правилами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", передбачено, що в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Пунктом 14 статті 1 "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", встановлено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України. Нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону (частина перша статті 23 Закону).

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2013 року за №844/12/13-13, позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України відповідно до частини першої статті 183-5 КАС України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України.

Статтею 183-5 КАС України визначено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України.

Дії відповідача суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України, охорони громадського порядку. Крім того, у відповідача відсутні підстави, які дозволяють йому законно перебувати на території України, чи легально вибути за її межі, працевлаштуватися на території України на законних підставах відповідач немає можливості, родичів на території України, немає, місця постійного проживання на території України немає, кошти на існування та виїзд за межі території України відсутні, до міграційної служби та посадових осіб Державної прикордонної служби України з заявою про набуття статусу біженця не звертався.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими доводи про те, що відповідач буде ухилятися від виїзду з території України, що свідчить про порушення чинного законодавства України та необхідність його примусового видворення за межі території України.

Також суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача про звернення постанови суду до негайного виконання в порядку ч.2 ст.256 КАС України.

Керуючись ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5, ч. 2 ст. 256 КАС України, ст. 23-25, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Київського РВ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 про примусове видворення з України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Непалу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Луняченко В. О.