Справа № 816/4740/14
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 р.Справа № 816/4740/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. по справі № 816/4740/14

за позовом ОСОБА_1

до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області третя особа Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області

про визнання дій протиправними , скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

28 листопада 2014 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Крюківського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій щодо відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги № Ф-2453, виданої 03 вересня 2012 року - протиправними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 листопада 2014 року ВП № 45350871.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги від 03 вересня 2012 року № Ф-2453 є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки така вимога не є виконавчим документом у розумінні Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, зауважив, що зазначена вимога оскаржується ним в касаційному порядку, а тому не може бути пред'явлена до виконання.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2014 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Крюківського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними, скасування постанови.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2014 року та постановити нове судове рішення, яким визнати дії щодо відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги № Ф-2453, виданої 03 вересня 2012 року - протиправними, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 листопада 2014 року про стягнення на користь ПФУ боргу в сумі 4010,30 грн.. Посилається на те, що згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», зупинено застосування до платників єдиного внеску її місцем знаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території норм статей 25 та 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Вказує, що мешкає у м. Севастополі.

Сторони в судове засідання не зявились, були повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Начальник Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області подав письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та розгляд справи проводити без участі представника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

Начальник Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області подав письмове клопотання, в якому зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні та розгляд справи провести без їх участі .

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

05 листопада 2014 року, після процедури оскарження, на адресу відповідача надійшла заява Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 04 листопада 2014 року № 19183/06-21 (вх. № 11976/16-30) про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги від 03 вересня 2012 року № Ф-2453 про сплату боргу (недоїмки) по сплаті єдиного внеску у розмірі 4010,30 грн.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 45350871.

Таким чином, на підставі вказаної вимоги постановою від 10 листопада 2014 року державним виконавцем Крюківського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження.

Не погодившись з вказаною постановою та вважаючи протиправними дії щодо її винесення, позивач оскаржив їх до суду.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (надалі - ОСОБА_2 № 606-ХІV).

Згідно пункту 8 частини 2 статті 17 вказаного Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання зазаконом покладено на державну виконавчу службу.

Положеннями ч. 2 статті 25 Закону України № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI(надалі - ОСОБА_2 № 2464) вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до частини 5 вказаної статті вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" № 406 від 04.07.2013 року органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Викладене вище спростовує посилання позивача у позові на те, що вимога органу Пенсійного фонду не є виконавчим документом у розумінні Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо посилань ОСОБА_1 у позові щодо оскарження вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 03 вересня 2012 року № Ф-2453 про сплату боргу (недоїмки) по сплаті єдиного внеску у розмірі 4010,30 грн., то колегія суддів зазначає.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та скасування вимоги про сплату боргу, відмовлено.

Положеннями статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирає законної сили з моменту проголошення.

Тобто, рішення набрало законної сили 26 листопада 2013 року - в момент проголошення ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

В силу наведеної норми процесуального закону обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 816/10/13 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та скасування вимоги про сплату боргу, що набрали законної сили, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі, оскільки, постановляючи такі рішення, суд встановив наявність порушення з боку ОСОБА_1 діючого законодавства та правомірність прийняття вказаної вимоги.

Також, варто звернути увагу, що судом касаційної інстанції не вирішувалося питання про зупинення виконання вищевказаної постанови.

В заяві про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2014 року № 19183/06-21 стягувач зазначив про те, що боржник працює на ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (а.с. 39).

Щодо тверджень позивача про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу за якою він не проживає, як підставу для визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови, колегія суддів зазначає.

Відповідно до вимог частини першої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Адреса боржника, яка вказана у виконавчому документі зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 40), тому саме за цією адресою було направлено відповідачем постанову про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження (а.с. 38) та про що було відомо позивачу, виходячи із змісту його заяви від 20.11.2014 року (а.с. 37).

Колегія суддів додатково вважає необхідним зазначити, що крім того, навіть направлення постанови на іншу адресу, не призводить до її незаконності. Помилка в адресі направлення є підставою повторного направлення на належну адресу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені вище обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені в суді апеляційної інстанції. Позивач в апеляційній скарзі не обґрунтовує її неправильним встановленням зазначених фактів та висновків суду першої інстанції, вказуючи лише на неврахування судом положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», та правом вільного вибору місця проживання.

Стосовно зазначеного доводу апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно ст.. 25 та 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» не застосовуються відносно осіб, що проживають на тимчасово окупованих територіях (п. 9-3 розділу VІІІ зазначеного закону).

Згідно ст.. 33 Конституції України гарантується свобода пересування , вільний вибір місця проживання.

Однак, той факт що позивач проживає на тимчасово окупованій території, а саме, як він зазначає м. Севастополь, не знайшов свого підтвердження.

Як вбачається з ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, позивач зареєстрований фізичною особою підприємцем Кременчуцькою міською радою Полтавської області і як платник єдиного внеску перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кременчуці. Це свідчить про здійснення діяльності не на тимчасово окупованій території.

Той факт що позивач, як адресу у позові зазначив м. Севастополь, не доводить його проживання за зазначеною адресою. Жодних доказів проживання у м. Севастополь позивач не надав. Крім того, в своїх заявах що знаходяться в матеріалах справи, адреса листування зазначена також у м. Кременчук, яка співпадає з адресою визначеною у виконавчому документі вимозі.

Виходячи з вищевикладеного, даний виконавчий документ відповідав вимогам статті 19 Закону України № 606-ХІV, поданий за місцем роботи боржника, а також за відсутності підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, визначених статті 26 вищевказаного Закону, державний виконавець в силу частини 1 статті 25, статті 20 зобов'язаний був прийняти даний виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження.

Таким чином, протиправності в діях державного виконавця під час винесення оскаржуваної постанови судом не встановлено, як і підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 45350871.

Положеннями частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що при прийнятті спірної постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про державну виконавчу службу", а також з дотриманням вимог Закону № 2464, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду, оскільки з боку відповідача, порушенняь прав позивача, стосовно яких заявлено позов, відсутні.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. по справі № 816/4740/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_2
Повний текст ухвали виготовлений 13.08.2015 р.