Справа № 825/656/15-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/656/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мацедонської В.Е., Мельничука В.П., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року адміністративну справу за позовом прокурора Чернігівської області до Чернігівської обласної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду у березні 2015 р. року позовній заяві прокурор Чернігівської області зазначав, що рішенням Чернігівської обласної ради від 25 березня 2011 р. затверджено Методику розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі за текстом - «Методика»). За змістом пунктів 15.1-15.9 цієї Методики орендодавцям надано право встановлювати пільги щодо сплати орендної плати. Також, пунктом 16.2 Методики передбачено особливості розподілу орендної плати.

Стверджуючи, що зазначені положення Методики суперечать вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 4 жовтня 1995 р., позивач просив визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної ради щодо не приведення пунктів 15.1-15.9, 16.2 Методики у відповідність до вимог чинного законодавства та зобов'язати відповідача на черговій сесії розглянути питання про внесення змін до названих пунктів Методики.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням третьої сесії шостого скликання Чернігівської обласної ради від 25.03.2011 р. затверджено Методику розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в нові редакції.

Відповідно до пункту 15.1 Методики, із змінами, орендодавці можуть встановлювати зменшений розмір орендної плати бюджетним установам, організаціям, закладам.

Пунктами 15.2-15.9 Методики установлено спосіб та порядок надання пільг.

За змістом пункту 16.2 Методики передбачено, що окремим орендодавцям може бути установлено спеціальний розподіл орендної плати на строк не більше одного року.

Статтею 144 Конституції України установлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників

Згідно частини 2 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 р. № 2269-XII методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, рішення Чернігівської обласної ради від 25.03.2011 р. прийнято відповідно до повноважень, наданих їй законами України, та за своєю формою відповідає вимогам чинного законодавства.

Що стосується твердження прокурора Чернігівської області про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо не приведення Методики у відповідність до законів України, то у цьому контексті судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, бездіяльність може мати місце та бути визнана протиправною у тому випадку, коли обов'язок суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії прямо передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до правової позиції, висловленої в Рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 11 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 р. № 1160-IV у разі наявності підстав, визначених у частині першій цієї статті, регуляторний орган, який прийняв відповідний акт, а у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, - інший орган може приймати рішення про зупинення дії регуляторного акта, визнання його неконституційним, про скасування чи про необхідність залишення цього регуляторного акта без змін або про необхідність його перегляду.

Із наведеного випливає, що внесення змін до прийнятого рішення із власної ініціативи є правом, а не обов'язком органу місцевого самоврядування, а відтак у даній правовій ситуації відсутній сам факт бездіяльності Чернігівської обласної ради.

Твердження позивача про те, що окремі пункти Методики суперечать чинному законодавству обґрунтовано не взято судом до уваги.

Згідно частини 2 статті 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, визнати рішення Чернігівської міської ради незаконним можливо лише у судовому порядку.

Разом з тим, у позовній заяві прокурор Чернігівської області не просив визнати Методику, чи окремі її положення, незаконними.

Наведене виходить за межі заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 14 серпня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.