Справа № 2а-17608/09/0370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 р. Справа № 48840/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Шавеля Р. М., Ліщинського А. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Волинського обласного військового комісаріату та військового прокурора Луцького гарнізону на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2009 року в справі за позовом військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Волинського обласного військового комісаріату про визнання дій протиправними та стягнення грошової компенсації за невикористане речове майно,

В С Т А Н О В И Л А:

11 березня 2009 року, Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Волинського обласного військового комісаріату про визнання протиправними дій щодо відмови у видачі грошової компенсації за речове майно та стягнення грошової компенсації за належне грошове майно в розмірі 5923 грн. 67 коп.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивача звільнено із Збройних Сил України у запас з виключенням із усіх видів забезпечення. Однак, всупереч вимогам Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28 жовтня 2004 року, чинного на час проходження позивачем служби, з ним не проведено повного розрахунку ні грошовими коштами, ні майном в натурі.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Волинського обласного військового комісаріату щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації замість речового майна. Стягнуто з Волинського обласного військового комісаріату на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість речового майна в розмірі 1535 грн. 72 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що законами України право військовослужбовців на отримання грошової компенсації замість речового майна було передбачено лише до 11.03.2000 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», яким було призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. В подальшому дію ч. 2 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою встановлено право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів, було зупинено на 2007 рік, а з 01.01.2008 року дану норму було виключено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, як позивачем військовим прокурором Луцького гарнізону в інтересах ОСОБА_1, так і відповідачем Волинським обласним військовим комісаріатом, подано апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду, в яких висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою, відповідно, позов задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги військового прокурора Луцького гарнізону зазначено, що застосування судом першої інстанції Закону України «Про деякі заходи економії бюджетних коштів», яким призупинено дію ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було призупинено та в подальшому виключено ч. 2 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призвело до істотного порушення норм матеріального права та в свою чергу неправильного вирішення справи, оскільки норми зазначених Законів України поширюються на військовослужбовців, які перебувають на дійсній військовій службі у Збройних Силах України та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Апеляційну скаргу Волинського обласного військового комісаріату обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не зверталась за видачею речового майна до відділу забезпечення Волинського обласного військового комісаріату.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Встановлено, що наказом військового комісара Волинського обласного військового комісаріату № 39 від 19 лютого 2008 року позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом 85, підпунктом «в» - за станом здоровя Положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами Збройних сил та виключено із списків особового складу (А. с. 9).

Згідно наявної в матеріалах справи довідки № 4 про вартість речового майна, що підлягає видачі солдату ОСОБА_1, таку компенсацію позивачу нараховано за неотримане ним речове майно у період з жовтня 1996 року по листопад 2007 року (А. с. 8-9).

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Законом України «Про деякі заходи, щодо економії бюджетних коштів», який набув чинності 11 березня 2000 року, дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них призупинено.

Відповідно до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційним Судом України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначено: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Таким чином, виходячи з наведених положень Конституції України та Рішення Конституційного Суду України, пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів».

Крім того, на виконання вимог Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України прийнято:

- постанову від 12 березня 1996 року № 316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ»;

- постанову від 22 липня 1998 року № 1135 «Про забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном у мирний час».

З січня 2001 року набула чинності стаття 16 Закону України «Про Збройні Сили України», якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Зазначеним Законом не передбачено отримання грошової компенсації за неотримане речове чи продовольче забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, відповідно до пункту 27 якого військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03 листопада 2006 року (який набрав чинності з 01 січня 2007 року) ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції та доповнено статтею 91.

Частиною 2 ст. 91 даного Закону визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Дію ч. 2 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено на 2007 рік згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Отже, грошова компенсація замість речового майна була передбачена законодавством України в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року та з 28 жовтня 2004 року по 31 грудня 2006 року.

Відтак, на думку колегії суддів, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, привело суд першої інстанції до хибного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог лише за період до 11 березня 2000 року, який не відповідає обставинам справи.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг її частково спростовують.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Волинського обласного військового комісаріату та військового прокурора Луцького гарнізону задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2009 року в справі № 2а-17608/09/0370 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов прокурора Луцького гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Волинського обласного військового комісаріату про визнання дій протиправними та стягнення грошової компенсації за невикористане речове майно задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Волинського обласного військового комісаріату щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 01 жовтня 1996 року по 11 березня 2000 року та з 28 жовтня 2004 року по 31 грудня 2006 року неправомірною.

Зобовязати Волинський обласний військовий комісаріат нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно за період 01 жовтня 1996 року по 11 березня 2000 року та з 28 жовтня 2004 року по 31 грудня 2006 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. М. Шавель

ОСОБА_2