Справа № 461/366/15-а, 2/461/168/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 р. Справа № 876/6704/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Костіва М.В., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на постанову Галицького районного суду м.Львова від 02.06.2015 року у справі за ОСОБА_1 до Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про визнання протиправним та скасування наказу в.о. директора Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_2 від 27.12.2014 року №722-К.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що наказом в.о. директора Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_2 було винесено наказ №722-К від 27.11.2014 року «Про посилення контролю з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності у Львівському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді». Вважає, що його прийняття відбулося з порушенням ст.245 КЗпП України, ст.19 Закону України «Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності» та з перевищенням повноважень з огляду на наступне. У наказі містяться приписи щодо робочого часу і часу відпочинку, обліку робочого часу, обов'язків працівників та інші, які за своїм змістом є приписами Правил внутрішнього трудового розпорядку, проте вказані питання не були узгоджені з профспілковим органом установи та не вирішувалося загальними зборами. Крім того, питання щодо зміни правил внутрішнього трудового розпорядку не належать до компетенції директора Центру. Просив позов задоволити.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 02.06.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.1.1 - 1.5. наказу Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді№722-K від 27.11.2014р.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Львівський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.04.2014р. працівниками ЛМЦСССДМ створено профспілкову первинну організацію працівників ЛМЦСССДМ Конфедерації вільних профспілок Львівщини, яку легалізовано Наказом Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 28.04.2014р. №299-Р..

Згідно наказу №722-K від 27.11.2014 року запроваджено ведення журналів реєстрації входу працівників, їх відлучення із урахуванням розпорядку роботи (початок роботи о 09:00, перерва з 13:00 до 13:45, закінчення роботи о 18:00, у п'ятницю - відповідно до табель-календаря на поточний рік, у передсв'яткові дні день скорочується на 1 годину) (п.1.1.); покладено обов'язок на працівників ЛМЦСССДМ відлучення в службових справах, за межі будівлі, в якій знаходиться робоче місце, попередньо погоджувати з безпосереднім начальником із обов'язковим зазначенням місця те терміну такого перебування та відповідного запису в журналі (п.1.2-1.3); заборонено куріння тютюнових виробів в робочий час, за винятком перерви в роботі (п.1.4.); встановлено, що відсутність на робочому місці без поважних причин та без попереднього інформування безпосереднього керівника про причину відлучення є порушенням трудової дисципліни, приписів внутрішнього трудового розпорядку та вважається дисциплінарним проступком.

Згодом, 26.01.2015р. наказом відповідача №37-K доповнено наказ №722-K від 27.11.2014р. підпунктами 1.6.-1.15.

25.02.2015р. наказом відповідача №37-K доповнено наказ №722-K від 27.11.2014р. підпунктом 1.16.

Частиною 1 ст.245 КЗпП України передбачено право працівників брати участь в управлінні підприємствами, установами, організаціями через загальні збори (конференції), ради трудових колективів, професійні спілки, які діють у трудових колективах, інші органи, уповноважені трудовим колективом на представництво.

Відповідно до ст. 9 Закону СРСР «Про трудові колективи і підвищення їх ролі в управлінні підприємствами, установами, організаціями» визначено повноваження трудових колективів у забезпеченні трудової дисципліни. Згідно п.1 ч.1 ст. 9 цього Закону, трудові колективи затверджують за поданням адміністрації і профспілкового комітету правила внутрішнього трудового розпорядку, вживають заходів для забезпечення їх додержання.

Статтею 142 КЗпП України визначено форми та порядок закріплення правил трудової дисципліни на підприємстві та зазначено: «трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил ; у деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну.

Згідно п.4,7 ч.3 ст. 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації: «разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання робочого часу і часу відпочинку, погоджує графіки змінності та надання відпусток, запровадження підсумованого обліку робочого часу, дає дозвіл на проведення надурочних робіт, робіт у вихідні дні тощо; бере участь у розробленні правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи або організації».

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що відповідачем у супереч наведеним вимогам, положеннями пунктів1.1.-1.5. наказу№722-K від 27.11.2014р. встановлено правила трудової дисципліни на підприємстві, закріплення яких передбачене винятково у правилах внутрішнього трудового розпорядку, а у деяких галузях народного господарства статутах та положенням про дисципліну, а також порушено визначений законом порядок встановлення таких правил, а саме: не залучено до їх розроблення органу первинної профспілкової організації підприємства та непогоджено такі правила із трудовим колективом підприємства.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м.Львова від 02.06.2015 року у справі №461/366/15-а без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: М. Костів

ОСОБА_3