Справа № 804/632/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2015 рокусправа № 804/632/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі № 804/632/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и В :

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення 2250грн. заборгованості з відшкодування витрат, пов'язаних з доставкою та виплатою пенсій особам, що отримують пенсії, призначені у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано посиланнями на норми ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105-ХІV від 23.09.1999 року (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1105-ХІV), згідно яких причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів, а також тим, що позивач не надав відповідачу та суду належних доказів, що підтверджують зв'язок смерті осіб, які одержували страхові виплати і не працювали, з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, отриманим на виробництві, а також факт перебування осіб, яким виплачено пенсії, на утриманні потерпілого.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Так, позивач вказує, що суд не врахував тієї обставини, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже, стосовно пенсії, призначеної у зв'язку зі смертю названої особи, не можуть бути надані докази згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України від 15.11.2005 року № 606 «Про затвердження Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом», яким передбачено, що для розгляду причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням, отруєнням або трудовим каліцтвом до МСЕК направляються відповідні документи постраждалих, у яких при житті було встановлено професійне захворювання (отруєння), трудове каліцтво, що спричинило стійку втрату професійної працездатності, та померлих після вступу в дію Закону України «Про охорону праці».

Крім того, відносно інших годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Дніпропетровський окружний адміністративний суд проігнорував той факт, що відповідно до п.2.4. наказу Міністерства охорони здоров'я України від 15.11.2005 року № 606, розгляд питання про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом проводиться, зокрема, за направленням роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання (отруєння), або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України або лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу, суду чи прокуратури.

Таким чином, Дніпропетровський окружний адміністративний суд не встановив, що для розгляду питання про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом необхідно направлення відповідного органу, до яких органи Пенсійного фонду України не відносяться.

На думку позивача, суд невірно застосував норми ст..7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», а також безпідставно не прийняв до уваги ту обставину, що для призначення пенсій по втраті годувальників, які померли внаслідок трудового каліцтва, пенсіонерам до відповідних управлінь Пенсійного фонду України Донецької та Луганської областей надано повні пакети документів, у тому числі документи про перебування членів сім'ї на утриманні померлих від нещасних випадків, пов'язаних з виробництвом, та яким не передбачено надання довідок МСЕК про причинно-наслідковий зв'язок смерті відповідно до Закону України.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить апеляційну скаргу відхилити, постанову суду залишити без змін, як законну та обгрунтовану.

Відповідач зазначає, що ні відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, ні суду не було надано належних доказів зв'язку смерті потерпілих з профзахворюванням чи трудовим каліцтвом, якими є акт про нещасний випадок на виробництві, довідка МСЕК, у необхідних випадках - рішення суду.

Крім того, відповідач зазначає, що вимоги пенсійного фонду стосуються не пенсій, виплачених у зв'язку з втратою працездатності або втратою годувальника, а пенсій, призначених громадянам, які на момент смерті потерпілих не були на їх утриманні, а згодом втратили джерело засобів до існування.

В той же час, відповідно до ст..33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з п.п.»д» п.1 ч.1 ст.21 вказаного Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Представники сторін до суду не з'явилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за період з вересня по листопад 2014 року включно громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено виплати пенсій, призначених у зв'язку з втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на підприємствах на загальну суму 2250, 00 грн..

У період з вересня по листопад 2014 року сторони підписували акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У зв'язку з виникненням неузгодженості між розрахунками сторін Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу звернулося до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що розбіжності в розмірі 2250 грн. виникли в результаті незгоди відповідача відшкодовувати витрати на виплату пенсій гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до п.д ч.1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105-ХІV від 23.09.1999 року (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

В той же час, відповідно до ст..33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з п.п.»д» п.1 ч.1 ст.21 вказаного Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Згідно з абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону № 1105-ХІV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Згідно ст. 35 Закону № 1105-ХІV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються:

акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;

документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями в триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу державної реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім'ї померлого, в тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім'ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли 8-річного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сім'ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім'ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

Відповідно до Порядку встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, … , затвердженого наказом МОЗ України від 22.11.1995 року №212, п.п.1 п.11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317, Порядку розгляду питань про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, визначеного Наказом № 606 від 15.11.2005 року «Про затвердження інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом» та Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317, належним доказом причинного зв'язку смерті потерпілого та трудовим каліцтвом є довідка МСЕК.

Отже, обов'язок щодо здійснення страхових виплат виникає у Фонду стосовно непрацездатних осіб, які перебували на утриманні потерпілого або мали права на таке утримання на день смерті. Необхідною умовою для здійснення страхових виплат є зв'язок смерті потерпілого з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, отриманим на виробництві.

Як свідчать матеріали справи, безпосередньо до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з приводу отримання страхових виплат громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не звертались, а отримували соціальні виплати від органів Пенсійного фонду.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовані нормами Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій в зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (надалі -Порядок), який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4, та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 16.05.2003р. за №376/7697.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Механізм добровільного відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій в зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У разі наявності суперечливих питань, спір між страхувальниками вирішуються судом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, доказів на підтвердження причинного зв'язку смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, позивач не надав.

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову слід визнати такими, що відповідають чинному законодавству.

Посилання позивача на ту обставину, що смерть гр..ОСОБА_1 настала до набрання чинності Законом України «Про охорону праці» та іншими нормативними актами, пов'язаними із діяльністю МСэЕК, не приймаються судом, оскільки у якості доказів стосовно подій, що відбулися у названому позивачем періоді, можуть розглядатися акти про нещасний випадок на виробництві, рішення суду, тощо.

Як свідчать матеріали справи, названі докази до суду не надано.

Посилання позивача на ту обставину, що органи Пенсійного фонду України не мають права видавати відповідні направлення до МСЕК, не приймаються судом, оскільки у даному випадку органом, що призначив страхові виплати, є Пенсійний фонд, що зумовлює обов'язок останнього отримати необхідні документи.

Посилання позивача на отримання пенсійних справ тимчасово переміщених громадян у електронному вигляді не приймається судом у якості підстав для звільнення від доказування та обставини, яка беззаперечно покладає на відповідача обов'язок щодо відшкодування витрат, понесених Пенсійним фондом.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що пояснення стосовно відомостей про потерпілих, причин та дати їх смерті, працездатності громадян, яким призначено пенсію у зв'язку із втратою годувальника, на момент смерті останнього та у наступному, перебування названих громадян на утриманні потерпілого до суду не надано.

В той же час, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 про призначення їй пенсії за віком. (а.с.93).

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача та висновками суду першої інстанції стосовно того, що правомірність та обґрунтованість позовних вимог не є доведеною належним чином.

Отже, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області слід залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року без змін.

керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі № 804/632/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова