Справа № 331/4818/15-а
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27.07.2015 П О С Т А Н О В А 2А/331/85/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 331/4818/15-А
27 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Антоненко М.В.
при секретарі Рухловій М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій,-
Позивачка звернулась до суду з позовом який в подальшому був уточнений до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, в якому просить суд визнати противоправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком; зобовязати відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 13 січня 2015 року.
Ухвалою суду від 16.07.2015 р. відкрито провадження по справі.
В грудні 2003 року в звязку з виїздом на постійне місце проживання до Німеччини, виплата пенсії була припинена згідно приписів, встановлених у п. 2 ч. 1 ст. 49, а також ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном якщо інше не передбачено міжнародним договором України згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Однак, 07 жовтня 2009 року Конституційним судом України було постановлено рішення, яким вищенаведені приписи вказаного Закону України визнані неконституційними. У зв'язку із вищенаведеним 30 червня 2015 року позивачка звернулась із письмовою заявою до відповідача про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. 09 липня 2015 року листом № 124/д-9 відповідач відмовив в поновленні пенсії.
Позивачка вважає, що відмовивши у поновлені виплати раніше призначеної пенсії позивачу, відповідач порушив таким чином її конституційні права, як громадянки України, оскільки проживаючи у Німеччині, позивачка, як громадянка України, має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України. На підставі наведеного позивач просить суд позов задовольнити.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові.
Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких вказує, що із позовом не погоджується, оскільки приймання, оформлення та розгляд документів для призначення та перерахунку пенсій регламентовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1. Оскільки позивачкою не надано копій документів, які б підтверджували реєстрацію на території України , призначити пенсію за віком у органів Пенсійного фонду України не має законних підстав.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Встановлено, що 30.06.2015 р. позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Запоріжжя із заявою про поновлення виплати пенсії, що підтверджується відповіддю Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 09.07.2015 року за № 124/д-9. Позивачці відмовлено в поновленні пенсії, оскільки особа, яка звертається за поновленням пенсії, має предявити паспорт або інший документ, що засвідчує її місце проживання.
7 жовтня 2009 року Конституційний Суд України у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 ч. 1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вирішив: Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.2 ч. 1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІУ.
Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, частково, або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, права позивача на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Згідно абз.6, 11 ч. 1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_1, проживаючи у Німеччині, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.
У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст.2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням за ним усіх конституційних прав.
Частиною 3 статті 22 Конституції України проголошено, що при прийняти нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Рішенням КСУ від 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.2 ч. 1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. № 1058-ІУ» Положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вказане рішення Конституційного Суду України є безумовною підставою для поновлення позивачці виплати пенсії.

За частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Наявність Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІУ є підставою для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсії незалежно від місця її постійного проживання.

Таким чином, вимоги позивача щодо зобов'язання УПФУ у Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити нарахування та виплату пенсії підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 18, 71, 94, 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Уточнений позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, виражені у відмові поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 починаючи з 13 січня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.В. АНТОНЕНКО