Справа № 2а-2274/09
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 р. Справа № 46396/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С.П.,

суддів Ліщинського А.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області на постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2009 року по справі за адміністративними позовоми ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Матієвича, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Бузинкай Ірени-Єви Василівни, ОСОБА_12, Рейвейс Маргіт Яношівни, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10 Меньгерта Меньгертовича, ОСОБА_15 до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2009 року позивачі звернулися до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

Позовні вимоги мотивують тим, що вони є дітьми війни. У відповідності до ст. 6. Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їм як дітям війни повинна була виплачуватися щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Протягом 2006-2008 років позивачам така допомога не виплачувалась в повному обсязі.

Просять суд поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їм як дітям війни недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006-2008 роки в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачам підвищення пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачам з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 різ з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Зазначена постанова мотивована тим, що позивачі є дітьми війни, а рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік» якими обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому вимоги позивачів щодо виплати підвищення до пенсії є підставними та обґрунтованими за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року .

Не погоджуючись з прийнятою постановою управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з порушенням норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу на те, що законодавством України не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни про підвищення розміру пенсій дітей війни, не визначено, які саме органи мають проводити такі виплати, за рахунок яких коштів і джерел. Крім того, залишається невизначеним порядок обчислення такого підвищення та його розмір. Просить врахувати, що встановлений ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 1 п.2 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачі є дітьми війни, що підтверджується відповідними посвідченнями, а тому, вони мають право на отримання підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року №10-рп/2008 положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень. При цьому згідно п.п. 5,6 резолютивної частини такого це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни» повинно було виплачуватись за період з 09.07.2007 та з 22.05.2008 року, з дня набрання чинності рішень Конституційного суду України.

В той же час, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області на пропущення позивачами строку звернення до адміністративного суду, який передбачений ч.2 ст. 99 КАС України, колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

У зв'язку з тим, що підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком не нараховувалось відповідачем, колегія суддів вважає, що в даному випадку слід застосовувати річний строк звернення до суду відповідно до ст. 99 КАС України (в редакції на момент розгляду судом першої інстанції), оскільки іншими нормативно-правовими актами не визначено строк звернення до суду за не нарахованими пенсіями.

Рішенням Конституційного суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року нова редакція ст.. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, визнана неконституційною, тому з 22.05.2008 року почала діяти колишня редакція статті 6 Закону.

Таким чином, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року позовні вимоги щодо зобов'язання підвищення до пенсії як дитині війни підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», підвищення до пенсії не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Оскільки правові положення, які передбачають виплату щомісячного підвищення до пенсії дітям війни є чинними, а позивачі належить до вказаної групи осіб і мають право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Стосовно посилань апелянта на те, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», то колегія вважає за необхідне вказати про наступне.

За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, згідно ч.3 ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, слід застосовувати цей розмір.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів відзначає, що невиплата підвищення до пенсії позивачам заподіяна протиправною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів вважає, що вірним способом відновлення порушеного права позивачів є покладення обовязку на відповідача провести належне нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених позивачам сум у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком 22.05.2008 року по 31.12.2008 року що, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.

Як вбачається із клопотання управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області ОСОБА_3 Матьєвич помер 24.04.2009 року, про що свідчить довідка про смерть від 24.04.2010 року та ОСОБА_4 померла 24.03.2009 року про що свідчить довідка про смерть від 25.03.2009 року, а тому згідно ч. 5 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення у встановленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, п.3 ст. 198, ч. 1 п. 5 ст. 157, 202 ,203 , ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2009 року по справі № 2а-2274/09 скасувати та прийняти нову, якою позови ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Бузинкай Ірени-Єви Василівни, ОСОБА_12, Рейвейс Маргіт Яношівни, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10 Меньгерта Меньгертовича, ОСОБА_15 до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області про зобов'язання провести перерахунок підвищення до пенсії як дитині війни задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області щодо невиплати на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Бузинкай Ірени-Єви Василівни, ОСОБА_12, Рейвейс Маргіт Яношівни, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10 Меньгерта Меньгертовича, ОСОБА_15 недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, яке обчислюється відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» протиправним.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Бузинкай Ірени-Єви Василівни, ОСОБА_12, Рейвейс Маргіт Яношівни, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10 Меньгерта Меньгертовича, ОСОБА_15 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, яке обчислюється відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум.

В частині позовних вимог ОСОБА_3 Матьєвича, ОСОБА_4 постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2009 року по справі № 2а-2274/09 скасувати.

Провадження в справі № 2а-2274/09 в частині позовних вимог ОСОБА_3 Матьєвича та ОСОБА_4 закрити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

тГоловуючий суддя С.П. Нос

Судді А.М. Ліщинський

ОСОБА_16