Справа № 320/4058/15-а
Суддя: Васильцов О. В.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.08.2015
Справа № 320/4058/15-а
Провадження № 2-а/320/137/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Васильцова О.В.,

при секретарі - Назаренко І.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту №4 прапорщика міліції Пилипенка Андрія Павловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту №4 прапорщика міліції Пилипенка Андрія Павловича, про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ПС2 № 271087 від 25.04.2015 року винесену інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №4 Управління ДАІ в Запорізькій області прапорщиком міліції Пилипенко А.П. про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, зазначивши, що 25 квітня 2015 року інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста № 4 прапорщиком міліції Пилипенко Андрієм Павловичем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 807856, згідно з яким, 25.04.2015 року, о 4 годині 45 хв., на вулиці 50-річчя Перемоги у м. Мелітополі, він, ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volsvwagen раssаt В6 державний реєстраційний номер НОМЕР_3, проїхав перехрестя вул. Гоголя та вул. 50-річчя Перемоги на заборонений (червоний) сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. В той же час, тим же працівником ДАІ, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 807858, відповідно до якого він керував тим же автомобілем без посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Того ж дня інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста № 4 прапорщиком міліції Пилипенко Андрієм Павловичем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 гривень за проїзд перехрестя вул. Гоголя та вулиці 50-річчя Перемоги на заборонений (червоний) сигнал світлофору та керування транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, тобто, за порушення вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху та п. 2.1. (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122. ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає, що його права було порушено діями відповідача під час складання як протоколу так і постанови, оскільки, всі документи було складено з порушеннями, без дотримання необхідної процедури його складення - не ознайомлення його з правами, не вручення копій протоколів та постанови, з порушенням права на захист, його не повідомлено про час та місце розгляду справи про адімінстративне правопорушення, постанова, як він пізніш дізнався, розглядалась не за зазначеним у протоколі місцем, чим також було порушено його право на захист, а також без врахування того, що ним не було скоєно жодного правопорушення.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала доводи викладені в позові, та пояснила що вважає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 незаконною, оскільки вона складена з порушенням ст.ст. 256, 283 КпАП України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 807856, вбачається що його складено 25.04.2015 року о 6 годині 05 хвилин, в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КпАП України. У цьому ж протоколі, також визначено час - 25.04.2015 року о 06 годині 15 хвилин, та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - м. Мелітополь, вулиця Кізіярська, ВДАІ м. Мелітополя. Ані в зазначений у протоколі час, ані в зазначеному місці - ВДАІ м. Мелітополя по вул. Кізіярська, справа про адміністративне правопорушення не розглядалась, оскільки в цей час - 25.04.2015 року, о 6 годині 20 хвилин, на вулиці Кізіярська, тим же інспектором складався протокол серії АП 1 № 807858 про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України, у якому, крім іншого, зазначено, що ОСОБА_3 повідомлено про те, що розгляд справи за це адміністративне правопорушення відбудеться 25.04.2015 року о 06 годині 25 хвилин, місцем складання обох протоколів зазначено вул. Кізіярська, буд 31.

На переконання представника позивача, в порушення вимог ст. 256 КУпАП не вказано місце складання протоколів. Не роз'яснено права при складанні адміністративних протоколів, не повідомлено про час та місце розгляду справ про адміністративне правопорушення, в порушення вимог зазначених в рішенні Конституційного Суду України (Справа № 1-34/2010) відповідно до якого презумпція невинуватості поширюється на справи про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП посадова особа, яка мас право складати протоколи про адміністративні правопорушення зобов'язана зокрема, встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та, принаймні, зібрати докази про винність особи, яку звинувачує у вчиненні правопорушення, тим більше, якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності оспорює допущене правопорушення та адміністративне стягнення, що на неї накладається та подає клопотання про надання права на захист та клопотання про місце розгляду справи, які не беруться до уваги, чим грубо порушуються права громадянина України, передбачені ст. 59 Конституції України. Таким чином, якщо протокол - це підготовка до розгляду справи, то постанова у справі - це, фактично, визнання винним. Розгляд справи про адміністративне правопорушення без надання можливості реалізації права на правову допомогу та вибору захисника тягне за собою визнання постанови у справі незаконною з наступним її скасуванням та притягненням особи, що її винесла, до відповідальності за умисні завідомо незаконні дії.

Таким чином представник позивача зазначає, що відповідачем під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення були допущені груби порушення вимог законодавства, а саме, не ознайомлено з правами та обов'язки відповідно до вимог закону, не повідомлено про час та місце розгляду справи, не враховано позицію позивача щодо невизнання провини у скоєному, не зібрано достатнього обсягу беззаперечних доказів, які свідчили про вчинення особою, адміністративного правопорушення.

Крім того, на підставі ст. 36 КпАП України, інспектором за двома складеними протоколами, винесено одну постанову, однак в даному випадку не співпадає час розгляду справи зазначеній інспектором в протоколах про адміністративні правопорушення № 807850, № 807858, що свідчить про незаконність винесеної постанови, під час притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту протоколу серії АП1 № 807856 до протоколу додано відеозапис камери «801МІ». Однак, відеозапис для ознайомлення ОСОБА_3 не надавався, до справи про адміністративне правопорушення не долучався та про його існування, інспектором під час складання протоколів не зазначалось, в протоколі не зазначено, що цей прилад має функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а проведений за допомогою цього приладу відеозапис може бути належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

Відповідач - інспектор ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста № 4 Управління ДАІ в Запорізькій області прапорщик міліції Пилипенко А.П. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав в повному обсязі та пояснив, що 25.04.2015 року, о 4 годині 45 хв., на проспекті 50 років Перемоги, в м. Мелітополі, він з напарником зупинили автомобіль Volsvwagen раssаt В6 державний реєстраційний номер НОМЕР_3, за кермом якого перебував ОСОБА_3. Було встановлено, що він проїхав на червоний колір світлофору, при собі не мав посвідчення водія, у зв'язку з чим було складено протоколи АП 1 № 807858 про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України та протокол серії АП 1 № 807856 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КпАП України. Також були підозри на те, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим вони поїхали до закладу охорони здоров'я для встановлення такого стану. Поблизу закладу охорони здоров'я було почато складання протоколів про адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим у самих протоколах була зазначена адреса їх складання - адреса закладу охорони здоров'я: Запорізька область, м. Мелітополь, Кізіярська, 31.

Через те, що заклад охорони здоров'я знаходився віддалено від людей, вони від'їхали подалі на вул. Брів-ла-Гайард для пошуку свідків. Ним були зупинені два автомобілі, водії яких погодились бути свідками, того що позивач відмовлявся від підпису, надання пояснень та отримання копій документів. В присутності двох свідків, після того як протоколи та постанова були складені він почав роз'ясняти права правопорушнику, однак останній грубо відреагував, починав перебивати, та зазначив, що він свої права знає. Також позивач відмовився давати пояснення в протоколах про адміністративні правопорушення, та відмовився від отримання копії вищевказаних протоколів. Все вищевказане було зафіксовано за допомогою відеозйомки, яка не була додана до матеріалів справи про адміністративні правопорушення та зберігалась у нього, Пилипенко А.П., на переносному носії (флеш-картці) вдома.

Суд, враховуючи доводи позивача, що викладені в позовній заяві, пояснення представника позивача, заперечення відповідача, наданий суду для огляду відеозапис, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ст. 13 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод кожна людина, права і свободи якої викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний спосіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

У відповідності зі ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні стосовно позивача складено два протоколи:

протокол серія АП1 № 807856, згідно якого 25.04.2015 року о 4-45 години на вулиці 50-річчя Перемоги у м. Мелітополі, ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volsvwagen раssаt В6 д/н НОМЕР_3, проїхав перехрестя вулиці Гоголя та проспекту 50-річчя Перемоги на заборонений (червоний) сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Розпочато складання протоколу 06 годині 05 хвилин. В графі протоколу про повідомлення про розгляд адміністративної справи зазначено, що відбудеться 25.04.2015 року о 06 годині 15 хвилин;

протокол серії АП 1 № 807858, відповідно до якого, 25.04.2015 року, о 4 годині 45 хв. на вулиці 50-річчя Перемоги у м. Мелітополі, ОСОБА_3, керував автомобілем Volsvwagen раssаt В6 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 без посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Розпочато складання протоколу о 06 годині 20 хвилин. В графі протоколу про повідомлення про розгляд адміністративної справи зазначено, що відбудеться 25.04.2015 року о 06 годині 25 хвилин;

Місцем складання обох протоколів зазначено вул. Кізіярська, буд 31.

Згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 271087 від 25.04.2015 року, ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volsvwagen раssаt В6, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 25.04.2015 року, о 4-45 годин на вулиці 50-річчя Перемоги у м. Мелітополі, проїхав перехрестя вул. Гоголя та проспекту 50-річчя Перемоги на заборонений (червоний) сигнал світлофору та без посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1. та п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122. ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до постанови, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, розглядались одночасно і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 425 гривень.

Місцем розгляду справи та складання постанови зазначено вул. Кізіярська в м.Мелітополі.

Згідно з поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 25.04.2015 року о 6 годині 35 хв. на вулиці Брив-ла-Гайард їх зупинили працівники міліції та запропонували бути свідками відмови правопорушника ОСОБА_3 від ознайомлення з протоколами про адміністративне правопорушення та пояснень при ухваленні постанови про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 271087. У їх присутності правопорушник ОСОБА_3 відмовився від підпису та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення та від пояснень у постанові

Відповідачем, в судовому засіданні у якості доказу правомірності його дій надано диск з відеозаписом, який було оглянуто під час судового розгляду.

Диск містить три фрагменти відеозапису, перший від 25.04.2015 року M2U02974 час 4-50, тривалість запису 51 секунда, другий від 25.04.2015 року M2U02981 час 6 годин 07 хв., тривалість запису 13 хвилин 53 секунди, третій M2U02982 час 6-40, тривалість запису 1 хвилина 46 секунд.

На першому фрагменті відеозапису вбачається транспортний засіб, який рухається попереду автомобіля працівників міліції, через перехрестя на червоний сигнал світлофора.

Другий фрагмент відеозапису розпочинається з того, що в об'єктиві відеокамери перебувають сторони по справі позивач та відповідач, та розпочинається зі слів позивача, про те що він піде шукати свідків, потім особа, яка знімає запитує відповідача для чого знадобились свідки, на що отримує відповідь про те що позивач буде відмовлятись від підпису. Далі на відеозапис знято, як інспектор ДПС Пилипенко А.П. один раз з'ясовує анкетні дані позивача, та протягом всього часу відеозапису вносить анкетні дані позивача, марку транспортного засобу, а також номерний знак до протоколів та постанови.

На третьому фрагменті відеозапису, вбачається що в іншому місці м.Мелітополя, на вул. Брив-ла-Гайард, перед об'єктивом відеокамери перебувають сторони по справі, а також двоє чоловіків. Інспектор ДПС Пилипенко А.П. зазначає про те що відносно позивача було складено три адміністративні протоколи за відповідними статтями, демонструє їх перед свідками та відеокамерою, потім запитує у позивача чи буде він ознайомлюватись з протоколами, та повідомляє про те, що: «… відповідно до ст. 63 особа не несе відповідальності…», також зазначає що у відповідності до ст.268 КУпАП України позивач має право на юриста, подавати клопотання, оскаржувати дане рішення. Потім запитує, чи буде позивач давати пояснення та ставити підпис.

При розв'язанні спорів за позовами на рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень суди відповідно до частини третьої статті 2 КАС повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями і населенням. Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право, зокрема, у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, провадити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення або передавати матеріали про адміністративні правопорушення на розгляд інших державних органів.

У відповідності до ст. 254 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як передбачено ст. 259 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Відповідно до частини четвертої ст.256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робіться відмітка в протоколі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Пунктом 4.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 29 жовтня 2013 року за №950, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2013 року за №1829/24361, передбачено, що під час складання протоколу про адміністративне затримання посадова особа, що здійснює адміністративне затримання, роз'яснює особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

В порушення цих обов'язків інспектор ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №4 Управління ДАІ в Запорізькій області прапорщик міліції Пилипенко А.П., після складання протоколів про адміністративні правопорушення, роз'яснив ОСОБА_3 лише його право, відповідно до ст..63 Конституції України, не відповідати за свідчення та за відмову від пояснень, а також декілька прав, передбачених ст. 268 КУпАП - «…право на юриста, подавати клопотання, оскаржувати дане рішення…», після чого запитав чи не бажає порушник давати пояснення та ставити підпис у протоколах.

Не повідомлення правопорушнику під час складання кожного з протоколів про адміністративне правопорушення всіх його прав, передбачених ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суд вважає не роз'ясненням правопорушнику взагалі всіх його прав, передбачених Конституцією України та ст.268 КУпАП.

Повідомлення правопорушником про обізнаність щодо своїх прав, не позбавляє особу, уповноважену на складанні протоколу про адміністративне правопорушення, обов'язку не тільки повідомити про ці права, а саме роз'яснити їх.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем його вчинення, а не на місці вчинення, як це зробив інспектор ДАІ.

За місцем вчинення означає в органі ДАІ певного населеного пункту, а не біля лікарні, як зазначив відповідач, навіть не на місці вчинення правопорушення, яке інкримінувалось позивачу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається на місці вчинення правопорушення лише у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП і ці випадки до зафіксованого правопорушення відношення не мають.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності с законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтєю 279 КУпАП передбачено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який починається з оголошення особи, яка розглядає дану справу, оголошення яка справа розглядається, хто притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснення особі її прав та обов'язків, після чого оголошується протокол про адміністративне правопорушення, особа, яка притягується до відповідальності, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Із відеозапису, наданого відповідачем у якості доказу правомірності своїх дій, вбачається, що жодної із дій, передбачених ст.279 КУпАП, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вчинено не було, а саме: не оголошено особу, яка розглядає справу, не оголошено, яка саме справа розглядається, як зазначено вище, не правопорушнику не роз'яснено його прав та обов'язків, не оголошено протокол про адміністративне правопорушення, не досліджені докази, якими обґрунтований висновок про вчиненні ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 807858 зазначено, що до протоколу додається відеозапис камери «SОNI», але в наданих суду матеріалах справи про адміністративне правопорушення цей додаток, або носій інформації з відзнятим відеозаписом, відсутній. Відсутнє посилання на відеозапис, як на доказ вчинення правопорушення, у постанові серія ПС2 № 271087 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

В оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які докази, якими обґрунтовується доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню.

Таким чином, судом встановлено, що під час складання протоколів протокол серія АП1 № 807856 та серії АП 1 № 807858, не дотримано вимог порядку складання протоколів про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.256 КУпАП та, справа про адміністративні правопорушення розглядалась з порушенням вимог статей 276, 279 та 280 КУпАП, а тому оскаржувана постанова серії ПС2 № 271087 від 25.04.2015 року про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 гривень, винесена інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №4 Управління ДАІ в Запорізькій області прапорщиком міліції Пилипенко А.П. підлягає скасуванню.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України (ухвала від 19.03.2009), відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 38 зазначеного Кодексу адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Суд не розглядав обставини та суть правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_3 підданий адміністративному стягненню оскільки з часу його вчинення минув строк притягнення особи до відповідальності встановив, що відповідач не надав доказів того, що протоколи та постанова про адмінправопорушення складена без порушень чинного законодавства. Беручи до уваги викладене позивачем, суд робить висновок, що відповідач порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до статті 268 КУпАП, а саме: не повідомив про час та місце розгляду, не дав можливості надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою під час розгляду справи відповідно до положень глави 22 КУпАП. Отже, відповідач порушив процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач не надав судові доводів на підтримку правомірності своїх дій, суд вважає, що була порушена процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому, постанова має бути скасована, а провадження закрите.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9-11, 41, 70-71, 158-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту №4 прапорщика міліції Пилипенка Андрія Павловича, про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити у повному обсязі.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 номер 271087, винесену інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту №4 прапорщика міліції Пилипенка Андрія Павловича про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Мелітопольський міськрайонний Запорізької області суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення постанови.

СУДДЯ: