Справа № 804/6473/15
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 р. Справа № 804/6473/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Борисенка П.О., судді Царікової О.В., судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, в якому просить визнати незаконною бездіяльність Державної міграційної служби України з приводу невидачі ОСОБА_1, проїзного документу особи, якій надано додатковий захист та зобов'язати Державну міграційну службу України видати ОСОБА_1 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 рішенням Державної міграційної служби України № 43-14 від 04.02.2015 р. визнаний в Україні особою, яка потребує додаткового захисту.
Під час звернення до Державної міграційної служби України із заявою про видачу йому проїзного документу особи, якій надано додатковий захист, йому було відмовлено в видачі даного документу. Відмову в видачі даного документу вважає незаконною бездіяльністю відповідача, оскільки даною відмовою порушено його права, передбачені ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», Конституцією України, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 р.
Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження та письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що відповідно до Положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 року № 197, проїзний документ видається територіальним органом ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) за місцем проживання особи, якій надано додатковий захист, яка досягла шістнадцятирічного віку, за наявності посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, за її особистим зверненням або зверненням її законного представника.
Оскільки позивач звернувся до неналежного відповідача, тому в даній справі спір відсутній, що виключає підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Державної міграційної служби України № 43-14 від 04.02.2015 р. позивач був визнаний в Україні особою, яка потребує додаткового захисту.
10.03.2105 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про видачу проїзного документу особи, якій надано додатковий захист.
Листом від 27.03.2015 р. № А-76/8/813-15 «Про розгляд звернення», позивачу було надано відповідь, в якій відповідач повідомив позивача, що після врегулювання необхідних організаційно-правових та матеріально - технічних заходів усі особи, які отримали додаткових захист в Україні будуть в установленому порядку документовані проїзними документами встановленого зразка.
Вирішуючи спір по суті колегія суддів зазначає наступне.
Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначений Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 р. № 3671-VI.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом семи робочих днів з дня отримання рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає кожній особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.
Згідно із ч. 12 ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, яку визнано біженцем, та особа, яка потребує додаткового захисту, які досягли шістнадцятирічного віку, мають право отримати проїзний документ для виїзду за кордон у порядку, встановленому законодавством України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 року № 197 затверджено положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.
Відповідно до приписів Положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист (далі - документ), є документом, що посвідчує особу, яку визнано особою, якій надано додатковий захист, та надає їй право на виїзд з України і в'їзд в Україну.
Документ видається територіальним органом ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) за місцем проживання особи, якій надано додатковий захист, яка досягла шістнадцятирічного віку, за наявності посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, за її особистим зверненням або зверненням її законного представника.
Бланки документа виготовляються відповідно до вимог законодавства на замовлення ДМС. Зразок бланка документа затверджується МВС.
Бланк документа має вигляд зшитої нитками обрізної книжечки розміром 88 х 125 міліметрів, що складається з обкладинки, яка містить сторінку даних, та 32 паперових сторінок. Бланк документа скріплюється замкненим швом, виконаним нитками із захисними властивостями.
Усі сторінки бланка документа мають захисні елементи, виконані спеціальними фарбами відповідно до розробленої в установленому порядку схеми захисту.
Колегією суддів з'ясовано, що проїзний документ на заяву позивача від 10.03.2105 р. Державною міграційною службою України не видавався.
Приймаючи до уваги зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про зобов'язання державної міграційної служби України видати позивачу проїзний документ особи, якій надано додатковий захист підлягають задоволенню у повному обсязі.
Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що із листа Державної міграційної служби України від 27.03.2015 року, встановлено, що наразі у відповідача не має змоги виконати окремі етапи процедури оформлення зазначеного виду документа, однак Державною міграційною службою України вживаються заходи щодо врегулювання питання документування осіб, які отримали захист в Україні відповідними проїзними документами, а тому в діях відповідача відсутня бездіяльність щодо не видачі проїзного документа позивачу.
А отже, позовні вимоги позивача в частині визнання незаконною бездіяльність Державної міграційної служби України, з приводу невидачі позивачу проїзного документу особи, якій надано додатковий захист задоволенню не підлягають.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зобов'язати Державну міграційну службу України видати ОСОБА_1 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, решта позовних вимог задоволенню не підлягає.
Суд не приймає доводи відповідача про те, що позов подано до неналежного відповідача (подано до Державної міграційної служби України замість територіального органу ДМС) в зв'язку з наступним.
Відповідно до п. 6.10. Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 N 649, проїзний документ для виїзду за кордон видається у порядку, встановленому законодавством України, у разі звернення до ДМС України особи, яку визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту і яка досягла шістнадцятирічного віку, про що зазначається у журналі реєстрації видачі проїзних документів для виїзду за кордон (додаток 30). Дитина, яка розлучена із сім'єю і яку визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, має право за клопотанням її законних представників на отримання проїзного документа для виїзду за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку.
Відповідно до п. 7 Положення № 1977 ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи.
В листі від 27.03.2015 року № А-76/8/813-15 «Про розгляд звернення» відповідач визнав правомірність звернення ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України із заявою про видачу проїзного документу особи, якій надано додатковий захист.
З огляду на зазначене, звернення ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України із заявою про видачу проїзного документу є обґрунтованим.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 94, 122, 128, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов'язати Державну міграційну службу України видати ОСОБА_1 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Присудити ОСОБА_1 здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету в сумі 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Головуючий суддя (підпис) Суддя (підпис) Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 15.06.2015р. Головуючий суддя З оригіналом згідно Помічник судді П.О.Борисенко О.В.Царікова О.С.Луніна П.О.Борисенко І.В.Калита