Справа № 2-а-1057/09/0270
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

24 лютого 2014 р. Справа № 2-а-1057/09/0270

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України про виплату страхової суми та компенсації в розмірі різниці між втраченим заробітком і призначеним довічним утриманням,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України про виплату страхової суми та компенсації в розмірі різниці між втраченим заробітком і призначеним довічним утриманням.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2010 року, позов ОСОБА_2 задоволено шляхом визнання бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо непроведення виплат одноразової страхової суми ОСОБА_2 по обов'язковому державному особистому страхуванню суддів та щомісячної виплати різниці між втраченим заробітком та призначеною пенсією - неправомірною; зобов'язання Державної судової адміністрації України виплатити ОСОБА_2 одноразову страхову суму по обов'язковому Державному особистому страхуванню суддів - 87 173 грн. та втрачений заробіток за період з 16 травня 2003 року по 31 березня 2009 року - 34 886 грн. 86 коп.; зобов'язання Державної судової адміністрації України здійснити нарахування та виплату різниці за втрачену професійну працездатність за рахунок страхових платежів по Державному обов'язковому особистому страхуванню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №89 від 14 лютого 1994 року.

11 травня та 20 липня 2011 року в порядку статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України видано виконавчі листи.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року задоволено заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі №2-а-1057/09/0270 та змінено спосіб та порядок виконання рішення суду у справі №2-а-1057/09/0270 в частині зобов'язання Державну судову адміністрацію України виплатити ОСОБА_2 одноразову страхову суму по обов'язковому Державному особистому страхуванню суддів в розмірі 87173,00 гривень та втрачений заробіток за період з 16 травня 2003 року по 31 березня 2009 року в розмірі 34886,86 гривень на інший спосіб, що полягає у стягненні з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_2 одноразову страхову суму по обов'язковому Державному особистому страхуванню суддів в розмірі 87173 гривень та втрачений заробіток за період з 16 травня 2003 року по 31 березня 2009 року в розмірі 34886,86 гривень.

При цьому, 14 лютого 2014 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла ще одна заява старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі №2-а-1057/09/0270.

Вказана заява мотивована тим, що відповідно до пункту 26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03 серпня 2011 року, безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках). Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку з подальшим віднесенням зазначеної суми на видатки в розрізі кодів економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 27 цього Порядку.

Разом з тим, у відповідності до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Крім того, частинами 1 та 2 статті 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відтак, на думку заявника, наведені норми є такими, що свідчать про неможливість виконання судового рішення органами Державної виконавчої служби, а тому слід встановити інший спосіб та порядок його виконання, ніж той, що був визначений постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року та змінений ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, а саме: встановити спосіб та порядок виконання судового рішення в порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що передбачений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03 серпня 2011 року та статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

В судове засідання заявник та особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду поданої заяви.

З урахуванням положень частини 2 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду поданої заяви в порядку письмового провадження на підставі наявних доказів.

Розглянувши заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, з'ясувавши всі фактичні обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Підстави та порядок зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення визначені статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення можливі лише в тому випадку, коли рішення суду неможливо виконати за певних обставин. Тобто, під час виконання судового рішення з'явилися обставини, за наявності яких рішення не може бути виконане, а тому з метою реального його виконання слід змінити спосіб або порядок виконання судового рішення чи встановити інший спосіб або порядок його виконання. При цьому, такі обставини виникли на стадії виконання судового рішення.

Натомість, із поданої державним виконавцем заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення суду видно, що в якості обставин, що ускладнюють виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду у справі №2-а-1057/09/0270 від 17 квітня 2009 року, заявник вказує на окремі положення Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

На переконання суду, наведені у заяві норми жодним чином не свідчать про неможливість виконання судового рішення у тій редакції, що воно викладене. У поданій заяві не наведено жодного доказу, який би підтверджував наявність ускладнень щодо виконання судового рішення.

Більше того, подана заява не може бути задоволеною з огляду на те, що суд не вправі втручатися у стадію виконання судового рішення, зазначаючи в якому порядку слід вчиняти виконавчі дії та якими нормативно-правовими актами необхідно керуватися при виконанні судового рішення.

Варто звернути увагу також на тому, що при розгляді питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення суд може змінити або встановити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють таке виконання.

Однак, посилання завника на те, що стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів виконуються органами Державного казначейства України без участі органів Державної виконавчої служби, не свідчать про наявність обставин, що ускладнюють таке виконання.

З огляду на викладене, заява старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 254, 263 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року у справі №2-а-1057/09/0270.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович