Справа № 2а-3087/11/0970
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року К/9991/41503/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М., Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року у справі №2а-3087/11/0970

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА» (далі - ТОВ «СОТА»)

до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

(далі - Управління)

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року ТОВ «СОТА» звернулось до суду з позовом до Управління про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ТОВ «СОТА» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «СОТА» є юридичною особою, перебуває на обліку в Управлінні як платник страхових внесків.

В період з 9 по 16 вересня 2011 року відповідачем проведено позапланову перевірку позивача щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, а також інших відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 1 березня 2008 року по 1 серпня 2011 року, за результатами якої складено акт від 16 вересня 2011 року за № 249.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 6 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), що виразились в обчисленні страхових внесків у жовтні 2009 року в неповному обсязі, в результаті чого донараховано страхових внесків за період з 1 січня 2007 року по 1 березня 2008 року на суму 6932,87 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями Управлінням 16 вересня 2011 року видано розпорядження № 9, яким зобов'язано позивача протягом 10 днів з дня отримання даного розпорядження усунути порушення вимог підпункту 8.3 пункту 8 «Порядку формування та подання органами Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за №1000/9599.

Не погоджуючись із вказаним розпорядженням, ТОВ «СОТА» звернулось до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій, виходили з наступних мотивів.

Статтею статті 15 Закону № 1058-IV встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, які набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Частиною 2 статті 17 Закону № 1058-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом, нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Так, 18 листопада 2009 року позивач подав відповідачу розрахунок сум страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування, що належали до сплати за жовтень 2009 року, з самостійним корегуванням зайво нарахованих страхових внесків працюючим інвалідам за період з 1 січня 2007 року по 31 травня 2009 року.

Абзацом 5 підпункту 1.3 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10 червня 2004 року за № 7-6 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за № 1000/9599 (далі - Порядок №7-6), що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі виявлення недостовірних відомостей, які подані та/або накопичені в електронних базах даних персоніфікованого обліку, страхувальник подає до відповідного територіального органу Пенсійного фонду необхідні корегуючі або скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних звітів про застраховану особу.

На підставі поданого документа з позначкою «корегуюча» у системі персоніфікованого обліку відбувається технологічна заміна попередньо накопичених відомостей в обліковій картці особи на актуальні відомості, що подані страхувальником у документі з позначкою «корегуюча».

Корегування відомостей облікової картки застрахованої особи здійснюється за будь-які роки функціонування системи персоніфікованого обліку тільки на підставі наданих у встановленому порядку документів страхувальника.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, здійснивши самостійне корегування (зменшення) суми страхових внесків за період з 1 січня 2007 року до 1 березня 2008 року, позивач не надав пенсійному органу довідки МСЕК, які б давали підставу для коригування пільгового розрахунку внесків працюючим інвалідам. Такі документи не були надані ним і під час проведення перевірки, що викладено в акті перевірки від 16 вересня 2011 року № 249.

Статтею 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства складає акт.

На підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов'язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки.

У зв'язку з безпідставністю проведення позивачем корегування зайво нарахованих страхових внесків, Управлінням було встановлено обчислення позивачем страхових внесків у жовтні 2009 року в неповному обсязі, в результаті чого було донараховано позивачу страхові внески за період з 1 січня 2007 року по 1 березня 2008 року на суму 6932,87 грн. та оскаржуваним розпорядженням зобов'язано ТОВ «СОТА» протягом 10 днів з дня його отримання усунути порушення вимог підпункту 8.3 пункту 8 «Порядку формування та подання органами Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування».

Частиною 2 статті 20 Закону № 1058-IV передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

З урахуванням зазначеного, розмір страхових внесків страхувальник повинен підтвердити відповідними документами, що відповідно до абзацу 5 підпункту 1.3 Порядку № 7-6 стосується й самостійного корегування нарахованих страхових внесків. Нарахування сум страхових внесків та їх коригування без підтвердження цього відповідними документами є протиправними.

За таких обставин, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо безпідставності позовних вимог ТОВ «СОТА».

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Таким чином, ухвалені по справі судові рішення є законними і обґрунтованими, а зазначена в касаційній скарзі позиція позивача не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА» залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Заїка М.М.

Олексієнко М.М.