Справа № 818/2162/15
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 р. Справа № 818/2162/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.

за участю секретаря судового засідання - Кононенко Є.Є.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Грищенко В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління МВС України в Сумській області

Сумського МВ УМВС України в Сумській області

про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України в Сумській області (надалі по тексті - перший відповідач, ГУ МВС України в Сумській області), Сумського МВ УМВС України в Сумській області (надалі по тексту- 2 відповідач, Сумський МВ УМВС України в Сумській області) в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Сумській області №198 о/с від 18.06.2015 по особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу УМВС України в Сумській області № 532 від 18.06.2015 про порушення службової дисципліни окремими працівниками Сумського МВ та покарання винних в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу дільничних інспекторів міліції Сумського МВ УММВС України в Сумській області;

- стягнути з СМВ УМВС України у Сумській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 9871 грн. 88 коп. за період з 19.06.2015 по 12.08.2015.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом начальника УМВС України в Сумській області № 198 о/с від 18.06.2015 його було звільнено з органів МВС у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за п. 66 " Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" ( за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ). Однак, позивач зазначає, що вказаний наказ є не законним і підлягає скасуванню, так як, будь - яких заходів, спрямованих на укриття кримінального правопорушення, або перешкоджання розкриттю зазначеного кримінального правопорушення зазначеного в службовому розслідуванні, він не вчиняв. Навпаки, як зазначає позивач, він негайно вжив заходів щодо реєстрації зазначеного кримінального правопорушення у ЄРДР та встановлення особи, причетної до його скоєння.

Жодних скарг від потерпілого, інших звернень щодо неналежного здійснення досудового розслідування за період з квітня по червень 2015 за вказаним кримінальним провадженням не надходило.

Таким чином, позивач вважає, що ніяких дій по дискредитації в очах громадськості гідності і авторитету працівника органів внутрішніх справ та іміджу міліції він не вчиняв.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вище викладенні позовні вимоги в повному обсязі з вище викладених підстав.

Відповідач, УМВС України в Сумській області, заперечуючи проти задоволення позову в повному обсязі, надав суду письмове заперечення в якому свою позицію обґрунтував тим, що ОСОБА_1 своїми діями здійснив порушення службової дисципліни та порушив ряд нормативно-правових актів, якими керується у своїй діяльності органи внутрішніх справ України. Більш того, ОСОБА_1 свідомо та умисно здійснив перешкоджання розслідуванню кримінального провадження.

Окрім того, як керівник підрозділу ОВС не здійснив контроль за своєчасністю надання відповіді на отримане доручення та не ужив заходів щодо усунення недоліків у роботі підлеглого - ДІМ ВДІМ Сумського МВ УМВС України в Сумській області лейтенанта міліції ОСОБА_4

Згідно перерахованому, проходження служби в ОВС є несумісним із діями ОСОБА_1, так як недбале відношення до своїх обов'язків прямо пропорційне вимогам Присяги працівника органів внутрішніх справ та Дисциплінарному статуту ОВС України.

Представник, УМВС України в Сумській області в судовому засіданні проти задоволення вище зазначених позовних вимог заперечував в повному обсязі з вище викладених підстав.

Другий відповідач, Сумський МВ УМВС України в Сумській області, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, заперечень та будь яких інших клопотань на адресу суду не надсилав.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ОВС на посаді начальника відділу дільничних інспекторів міліції Сумського МВ УМВС України в Сумській області з 09.04.2015 (а. с. 22).

18.06.2015 начальником УМВС України в Сумській області ОСОБА_5 прийнято наказ № 532 о/с про звільнення ОСОБА_1 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) (а.с. 77-79).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту оскаржуваного наказу судом встановлено, що підставою прийняття оскаржуваного рішення є порушення позивачем службової дисципліни, а саме перешкоджання розслідуванню кримінальної справи, не вжиття заходів щодо своєчасного надання відповіді на отримане доручення слідчого та не вжиття всіх заходів щодо усунення недоліків у роботі підлеглого.

Суд зазначає, що правовідносини, пов'язанні з проходженням публічної служби в ОВС, регулюються нормативно-правовими актами у сфері проходження служби, а саме Законом України „Про міліцію ", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Законом України „Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ ".

Порядок та умови проходження служби в міліції визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УPCP від 29 липня 1991 p. N 114.

Згідно з п. 1 ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Згідно ст. 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Статтею 5 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Отже, з аналізу наведених приписів Дисциплінарного статуту вбачається, що дисциплінарним проступком є порушення рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ службової дисципліни, яка базується на дотриманні Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Судом встановлено, що в.о. начальника відділення слідчого відділу Сумського МВ капітаном міліції ОСОБА_6 складено рапорт щодо невиконання відділом дільничних інспекторів міліції Сумського МВ, а саме: начальником ВДІМ Сумського МВ майором міліції ОСОБА_1 та його підлеглим - ДІМ ВДІМ Сумського МВ лейтенантом міліції ОСОБА_4 доручення слідчого (а. с. 69).

Відповідно змісту зазначеного доручення, особовому складу СДІМ СМВ УМВС України в Сумській області серед іншого було доручено встановити місцезнаходження громадянина ОСОБА_7 та забезпечити його явку до слідчого у встановлений термін (до 28.04.2015).

Зі змісту висновку службового розслідування, затвердженого начальником Сумського МВ УМВС України в Сумській області 17 червня 2015 року та проведеного на підставі наказу Сумського МВ УМВС України в Сумській області від 12.06.2015 №391 «Про призначення службового розслідування», а також пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_4, судом встановлено наступне.

ДІМ ВДІМ Сумського МВ лейтенант міліції ОСОБА_4 дійсно прийняв повідомлення про скоєння злочину та доповів безпосередньому керівнику рапортом, а після отримання вказівки - передав матеріал до компетентного підрозділу з метою відкриття кримінального провадження. Крім того, позивач особисто надав доручення ОСОБА_4 щодо отримання та виконання доручення слідчого.

Позивач, в судовому засіданні не заперечував факту, що йому було відомо про зазначене доручення. Проте, послався про необхідність нагадування слідчим про встановлення та забезпечення явки до слідчого Нечитайла О.Ю.

Згідно ч. 1 ст. 40 Кримінально - процесуального кодексу України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 Кримінально - процесуального кодексу України (надалі по тексту - КПК України) слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Частиною 3 ст. 41 КПК України підкреслено, що доручення слідчого, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов'язковими для виконання оперативним підрозділом.

Суд не приймає доводи позивача щодо нагадування слідчим на раніше надане доручення, оскільки чинним КПК України не передбачено такої дії як нагадування, а тому слідчий у своїй діяльності не зобов'язаний надавати такі «нагадування», оскільки у дорученні слідчого зазначено строк виконання - 28.04.2015, який виставлений з наданням часу виконавцю для виконання такого доручення.

Відповідно до п. 1.3 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 11.11.2010 № 550 (надалі - Положення) передбачено, що у своїй діяльності працівники служби дільничних інспекторів міліції керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та цим Положенням.

П. 2.3 вищевказаного Положення підкреслено, що одним із основних завдань працівників служби дільничних інспекторів міліції є участь разом із іншими службами та підрозділами органів внутрішніх справ у виявленні, попередженні, припиненні адміністративних правопорушень та злочинів, а також у розкритті злочинів, учинених на території адміністративної дільниці.

Відповідно до п. 6.2. Положення керівник повинен контролювати, аналізувати і оцінити результати діяльності дільничних інспекторів міліції, вжити заходів щодо усунення виявлених недоліків, а також має право вносити керівництву пропозиції щодо вдосконалення діяльності служби, зміцнення взаємодії з іншими підрозділами ОВС, органів державної влади та органами місцевого самоврядування, громадськими формуваннями з охорони громадського порядку .

Таким чином, позивач, як керівник підрозділу ОВС не здійснив контроль за своєчасністю надання відповіді на отримане доручення та не вжив заходів щодо усунення недоліків у роботі підлеглого - ДІМ ВДІМ Сумського МВ УМВС України в Сумській області лейтенанта міліції ОСОБА_4

Зі змісту висновку службового розслідування судом встановлено, що відповідачем доведено, а позивачем не спростовано, що ним дійсно було повідомлено майора міліції ОСОБА_8 про необхідність відпустити громадянина ОСОБА_7

Зазначену обставину позивач в судовому засіданні та під час службового розслідування не заперечував, проте вважав, що слідчим проводяться оперативні комбінації, а тому необхідності в доставлені громадянина ОСОБА_7 до слідчого не було.

Проте, суд спростовує зазначені доводи позивача, виходячи з наступного.

З матеріалів справи, а саме зі змісту рапортів заступника начальника Сумського МВ- начальника кримінальної міліції підполковника міліції ОСОБА_9, заступника начальника Сумського МВ - начальника відділення міліції підполковника міліції - ОСОБА_10, во. начальника відділення СВ Сумського МВ капітана міліції ОСОБА_11,, першого начальника СВ підполковника міліції ОСОБА_12 судом встановлено, що завдань та доручень ОСОБА_1 на проведення оперативних комбінацій не надавали (а.с. 60, 65-69).

Отже, суд погоджується із висновками першого відповідача, що ОСОБА_1 своїми діями здійснив перешкоджання встановленню істини по кримінальному провадженню, шляхом повідомлення ОСОБА_8 про наявність оперативних комбінацій у відношенні громадянина ОСОБА_7

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про міліцію» міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом.

П. 2 наказу МВС України від 22.02.2012 № 155 зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 № 628/20941 затверджено «Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ» совість, професійний обов'язок, честь і гідність є головними моральними орієнтирами на службовому шляху захисника правопорядку і складають моральний стрижень особистості працівника органів внутрішніх справ. Професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки. Честь працівника виявляється в сукупності таких якостей, як заслужена репутація, добре ім'я, особистий авторитет, вірність службовому обов'язку, даному слову і прийнятим моральним зобов'язанням.

Відповідно до п. 3.2. даного наказу службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до таких моральних принципів:

гуманізму, який проголошує людину, її життя і здоров'я вищими цінностями, захист яких становить сенс і моральний зміст правоохоронної діяльності;

законності, визнання працівником верховенства права, а також його обов'язкового виконання у службовій діяльності;

толерантності, що полягає в поважному, неконфліктному ставленні до людей з урахуванням соціально-історичних, релігійних, етнічних традицій і звичаїв.

Працівник органів внутрішніх справ повинен неухильно дотримуватися вимог цих Правил.

Працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре ім'я і честь, дискредитує свій підрозділ і органи внутрішніх справ позбавляється морального права на повагу, підтримку і довіру з боку громадян, колег і товаришів по службі.

Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем правомірно прийнято оскаржуваний наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ в порядку ст. 66 «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ»

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача з займаної посади прийнятий з урахуванням всіх обставин справи, а тому позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Сумській області, Сумський МВ УМВС України в Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст складено 17.08.2015 року.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук