Справа № 815/3198/15
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 р. Справа № 815/3198/15

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Запорожана Д.В.
судді -Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В. КАРГО» до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В. КАРГО» (далі ТОВ «М.В. КАРГО») звернулося до суду з адміністративним позовом до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 30.09.2005 року №1114 «Про скасування розпорядження голови Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №3 «Про затвердження акту по визначенню обсягів збитків, заподіяних при вилученні земель із Одеського державного лісогосподарського об'єднання «Одесаліс» від 06.01.2005 року».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про відсутність повноважень у голови районної державної адміністрації щодо скасування власних розпоряджень, а тому розпорядження голови Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 30.09.2005 року №1114, яким скасовано розпорядження голови цієї ж районної державної адміністрації, є протиправним.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, а також на законність дій та рішень відповідача, стверджуючи одночасно на пропуску позивачем строків звернення до суду з даним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України, можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У квітні 2004 року ТОВ «М.В. КАРГО» звернулось до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області з клопотанням про вибір земельної ділянки площею 105,17 га із земель запасу для передачі її в довгострокову оренду.

За результатами розгляду зазначеного клопотання розпорядженням голови Комінтернівської районної державної адміністрації №315 від 20.04.2004 року створено комісію по вибору земельної ділянки для будівництва морського перевантажувального комплексу ТОВ «М.В. КАРГО», якою 21.04.2004 року складений відповідний акт.

Проте, частина зазначеної земельної ділянки перебувала у користуванні Одеського державного лісогосподарського об'єднання «Одесаліс», яке погодилося на її вилучення за умови відшкодування збитків, а тому розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №745 від 18.08.2004 року затверджений акт вибору земельної ділянки, розпорядженням №823 від 10.09.2004 року створена комісія по визначенню обсягів збитків та актом комісії визначена сума збитків у розмірі 374051 грн.

Зазначений акт затверджений розпорядженням голови Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №3 від 06.01.2005 року.

Районна державна адміністрація при винесенні вищезазначених розпоряджень діяла у відповідності до положень ст.ст. 149, 151 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час винесення розпоряджень) та мала повноваження щодо вчинення дій, пов'язаних із вилученням земельної ділянки.

Однак, 30 вересня 2005 року, за результатами проведеної перевірки дотримання вимог земельного законодавства, розпорядженням голови Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №1114 скасовано розпорядження голови районної державної адміністрації №3 «Про затвердження акту по визначенню обсягів збитків, заподіяних при вилученні земель із Одеського державного лісогосподарського об'єднання «Одесаліс» від 06.01.2005 року.

Вирішуючи справу та оцінюючи дії відповідача щодо скасування власного розпорядження, суд першої інстанції, виходячи з приписів ст. 2 ч. 3 КАС України, прийшов до висновку про їх невідповідність законові з тих підстав, що відповідно до ст. 33 ч. 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції, чинній на момент винесення спірного розпорядження) голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, а також положенням Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 9 квітня 1999 року №586-XIV.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 9 квітня 1999 року №586-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Таке узгоджується з положеннями частини восьмої статті 118 Конституції України про те, що рішення голів місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України, або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у справі, яка розглядається, голова місцевої державної адміністрації вийшов за межі наданих йому повноважень, скасувавши власне розпорядження.

Крім цього, в Рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Представником відповідача в ході розгляду справи в суді першої інстанції вказувалося про пропуск позивачем строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Представник позивача зі свого боку стверджував, що дізнався про існування такого розпорядження лише після отримання відповіді на свій запит від 24.04.2015 року.

Приймаючи до уваги наведені обставини, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 99 ч. 2 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з листа архівного відділу Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 30.04.2015 року №02/76 (а.с. 22), на запит позивача по справі ТОВ «М.В. КАРГО» від 24.04.2015 року останньому надано копії розпоряджень Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 20.04.2004 року №315, від 10.09.2004 року №823, від 06.01.2005 року №3. Одночасно позивача повідомлено про те, що розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 30.09.2005 року №1114 скасовано дію розпорядження від 06.01.2005 року №3.

Відомостей про направлення на адресу ТОВ «М.В. КАРГО» спірного розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 30.09.2005 року №1114 безпосередньо після прийняття такого розпорядження та/або у будь-який період, починаючи з 30.09.2005 року по день звернення позивача за захистом своїх прав, до суду надано не було, що, у свою чергу, свідчить про наявність підстав вважати щодо обізнаності позивача про існування вказаного розпорядження лише у 2015 році.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що позовна заява подана в межах передбаченого терміну звернення до адміністративного суду, а посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду є безпідставним.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: М.П. Коваль