Справа № 750/5943/15-а
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/5943/15-а
Провадження № 2-а/750/559/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

за участю секретаря Кравченко І.В.,

за участю позивача, представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши, у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

17.06.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй компенсації втрати частини пенсії, у звязку з порушенням строків її виплати, стосовно 75443,49 грн, виплата яких здійснена 26.06.2014 року та зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату 9824 грн 33 коп. компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати, стосовно 75443,49 грн пенсії, виплата яких здійснена 26.06.2014 року, а нарахування за період з 27.03.2010 року по 30.10.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року, якою було зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року, починаючи з 27.03.2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат, була виконана 26 червня 2014 року Міністерством юстиції України в рамках виконання рішення Європейського суду з прав людини № 170/12 від 18.07.2013 року. 19.05.2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату такої компенсації, однак листом від 22.05.2015 року відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті такої компенсації.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представники відповідача у задоволенні позову просили відмовити, подали письмові заперечення по справі.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_3 пенсії без врахування доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до п.8 постанови Кабінету міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року та щодо врахування додаткових видів грошового забезпечення не за останньою штатною посадою, а за останні 24 місяці служби та зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року, починаючи з 27.03.2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат (а.с. 9-10).

Рішенням Європейського суду з прав людини №1270/12 по справі за позовом Москаленко та інші проти України від 18.07.2013 року, яке прийнято в тому числі і за заявою позивача, визнано порушення прав позивача (Статті 6 § 1 Конвенції, статті 13 Конвенції, Статті 1 Протоколу № 1) і зобов'язано Україну сплатити відповідну сатисфакцію та виконати рішення місцевого суду, постановленого на користь позивача, а саме - виконати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року.

На виконання вказаної постанови та рішення Європейського суду з прав людини 26 червня 2014 року Міністерством юстиції України позивачу було виплачено 75443 грн 49 коп.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку span>порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати. Сума коштів 75443,49 грн на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року та постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області не виплачувалась.

Згідно п. 5 зазначеного Порядку та ст. 5 Закону Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення майнової шкоди, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 27608 грн. 36 коп. та 4320 грн. 85 коп скасовано, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в користь ОСОБА_3 31 929 грн. 21 коп. недоплаченої пенсії за період з 21 грудня 2012 року по 31 грудня 2014 року і компенсації втрати доходів (пенсійних виплат) у звязку з порушенням строків їх виплати, в іншій частині рішення залишено без змін.

Вказаним рішенням встановлено, що отримані позивачкою 26 червня 2014 року на виконання рішення Європейського суду з прав людини 75 тисяч 443 грн. 49 коп. мають разовий характер і не охоплюються предметом правового регулювання Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. Отже цей факт встановлений судовим рішенням в цивільній справі, яке набрало законної сили та не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 72 КАС України.

Суд не може застосувати до даних правовідносин правову позицію, висловлену ВСУ в постанові від 18.11.2014 року (а.с. 20-21), відповідно до якої дія Закону № 2050-ІІІ поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується в усіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та не мають разового характеру, у звязку із тим, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року встановлена, що сума коштів 75443,49 грн, отримана позивачем на виконання рішення Європейського суду з прав людини має разовий характер.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, ч. 1 ст. 72, 94, 158 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І. В. Литвиненко