Справа № 823/1051/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1051/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

13 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Романчук О.М., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Голови Кіровоградського окружного адміністративного суду Мирошниченка В.С. на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.05.15р. у справі №823/1051/15 за позовом судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 до Голови Кіровоградського окружного адміністративного суду Мирошниченка В.С. про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду № 40-к від 27.03.15р.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.05.15р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним вказаний наказ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що оспорюваний наказ був скасований відповідачем, а відтак спірні правовідносини не породжують для позивача негативних наслідків.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.12.05р. позивач призначений суддею Компаніївського районного суду Кіровоградської області, а з 09.06.11р. суддею Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Наказом відповідача № 5-к від 03.01.12р. позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді.

27.03.15р. відповідачем прийнято наказ № 40-к від 27.03.15р. «Про встановлення доплати за вислугу років судді ОСОБА_2.», яким відповідно до вимог ст. 133 та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.05р., який набрав чинності 28.03.15р.) визнано таким, що втратив чинність наказ № 5-к від 03.01.12р. щодо встановлення позивачу щомісячної доплати за вислугу років та встановлено з 28.03.15р. щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, стаж роботи якого становить більше 5 років.

Таким чином, позивачу був здійснений перерахунок стажу роботи на посаді судді, в зв'язку з чим з 28.03.15р. стаж роботи на посаді судді склав 9 років 2 місяці 22 дні, з попереднього стажу відповідачем було виключено час роботи на посадах слідчого.

У подальшому, наказом № 55-к від 21.04.15р., керуючись рішенням Ради суддів України № 42 від 16.04.15р., відповідач скасував оспорюваний наказ № 40-к від 27.03.15р.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи судді, нарахований відповідно до діючого законодавства, не підлягає перерахуванню у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про справедливий суд».

Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування наказу № 40-к від 27.03.15р., суд першої інстанції виходив з того, що наказ був скасований відповідачем самостійно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.92р. передбачалось, що до стажу роботи судді включається час роботи на посаді слідчого.

Згідно ст. 131 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 07.07.2010 року, надалі Закон № 2453-VI) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Виходячи з аналізу вказаної норми, законодавець не передбачив включення до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді слідчого.

Разом з тим, законодавець включив до розділу XIII Перехідні положення Закону № 2453-VI пункт 11, яким передбачив, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Час роботи позивача на посадах слідчого ще у 2006 році включений до стажу роботи на посаді судді, що підтверджується наказом № 5-к від 03.01.12р. та довідкою Кіровоградського окружного адміністративного суду № 8369/15 від 08.04.15р.

Порядок визначення стажу роботи на посаді судді з 28.03.15р. встановлений приписами ст. 135 Закону № 2453-VI (у редакції від 12.02.15р.).

У вказаній статті зазначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Таким чином, ст. 131 Закону № 2453-VI (у редакції від 07.07.10р.) та ст. 135 Закону України № 2453-VI (у редакції від 12.02.15р.) повністю ідентичні та не мають жодних відмінностей.

Колегія суддів акцентує увагу, що ні Законом № 2453-VI (у редакції від 12.02.15р.) , ні іншими нормативно-правовими актами не визначено порядку відміни уже встановленого стажу судді у межах законодавства, що діяло раніше, зокрема до 07.07.10р., у контексті ст. 22, ст. 58 Конституції України.

Так, у рекомендації № (94) 12 Комітету Міністрів Ради Європи «Про незалежність, дієвість та роль суддів» підкреслюється прямий обов'язок держави забезпечити те, щоб статус і винагорода суддів відповідали гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе (принцип ІІІ, пп. B).

Конституційний принцип рівності не виключає можливості законодавця при регулюванні трудових відносин встановлювати певні відмінності у правовому статусі осіб, які належать до різних за родом і умовами діяльності категорій, у тому числі вводити особливі правила, що стосуються підстав і умов заміщення окремих посад, якщо цього вимагає характер професійної діяльності. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя. Про це зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 3.06.2013 № 3-рп/2013.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Згідно ч. 5 ст. 129 Закону № 2453-VI (в редакції від 12.02.15р.) суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

З огляду на викладене, та з урахуванням того, що стаж роботи позивача на посаді судді та на попередніх посадах слідчого станом на 28.03.15р. становив більше 10 років, то у відповідності з ч. 5 ст. 129 Закону № 2453-VI (в редакції від 12.02.15р.) належна йому щомісячна доплата за вислугу років становить 30 відсотків посадового окладу, а відтак зменшення позивачу розміру щомісячної доплати за вислугу років оспорюваним наказом - протиправне.

Враховуючи, що оспорюваний наказ самостійно скасований відповідачем згідно з наказом № 55-к від 21.04.15р., підстави для скасування його в судовому порядку відсутні.

А відтак - висновок суду першої інстанції щодо позовних вимог обґрунтований.

Покликання апелянта на те, що оспорюваний наказ не створив для позивача негативних наслідків не заслуговують на увагу, з огляду на те, що такий наказ діяв в часі та слугував підставою для здійснення перерахунку стажу роботи на посаді судді.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Голови Кіровоградського окружного адміністративного суду Мирошниченка В.С. на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.05.15р. у справі №823/1051/15 - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.05.15р. у справі №823/1051/15 - без змін.

Дана ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.

.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.