Справа № 2а-1636/09/2270
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 р. Справа № 34568/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Ліщинського А. М., Шавеля Р. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Понінківський картонно-паперовий комбінат» на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2009 року в справі за позовом Державної податкової інспекції в Полонському районі Хмельницької області до відкритого акціонерного товариства «Понінківський картонно-паперовий комбінат» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 січня 2009 року, Хмельницьким окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Державної податкової інспекції в Полонському районі Хмельницької області до відкритого акціонерного товариства «Понінківський картонно-паперовий комбінат» про стягнення заборгованості в сумі 852 705 грн. 44 коп.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що станом на 31 грудня 2008 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), а саме по сплаті: збору за забруднення навколишнього природного середовища 37 395,17 грн., збору за геологорозвідувальні роботи 50,74 грн., збору за спеціальне використання водних ресурсів 31 573,47 грн., комунального податку 38 780,76 грн., податку з власників транспортних засобів 54 800,50 грн., податку на додану вартість 37 грн., земельного податку з юридичних осіб 690 067,80 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2009 року позов задоволено. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства «Понінківський картонно-паперовий комбінат» на користь Державної податкової інспекції в Полонському районі Хмельницької області заборгованість по податках та зборах в сумі 852 705 грн. 44 коп. Крім того стягнуто з відкритого акціонерного товариства «Понінківський картонно-паперовий комбінат» на користь держави 1700 грн. судового збору.

Зазначену постанову мотивовано тим, що позивач не мав підстав для списання податкового боргу відповідача в сумі 852 705 грн. 44 коп. у зв'язку з прямою забороною такого списання чинним законодавством України.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем відкритим акціонерним товариством «Понінківський картонно-паперовий комбінат», подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано факт перебування відповідача в процедурі банкрутства, а вимоги позивача слід розглядати в межах провадження справи про банкрутство. Крім того, строк давності минув щодо суми боргу 250 294 грн. 44 коп., а тому такий є безнадійним.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України № 3235 від 19.10.1990р. відкрите акціонерне товариство «Понінківський картонно-паперовий комбінат» є юридичною особою та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в Полонському районі Хмельницької області як платник податків та зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків зобов'язані своєчасно та в повному обсязі сплачувати податки та збори (обов'язкові платежі) в встановлені терміни, в порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов'язання зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначеним цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до пп. 5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов'язання платника податків вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення. Сумою податкового боргу платника податків вважається не сплачена в встановлені терміни узгоджена сума податкового зобов'язання.

Відповідно до п. 5.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податку зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в законі з відповідного податку, а за їх відсутності протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування.

Згідно п. п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковий борг може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Відповідно до п.18.2 ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції. Під терміном «безнадійний борг» слід розуміти, серед іншого, податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом (пп. «в» пп. 18.2.1 п.18.2 ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»).

Відповідно до Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом ДПА України від 14 березня 2001 року № 103, днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається дата прийняття рішення керівника контролюючого органу. Платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати.

Відповідно до листа Державної податкової адміністрації України від 04 листопада 2003 року № 17199/7/24-1117 «Щодо списання податкового боргу юридичних та фізичних осіб, визнаного безнадійним» відлік строку давності (1095 календарних днів) розпочинається з дати відображення в картках особових рахунків сум податкового боргу, тобто від фактичної дати виникнення такого податкового боргу, з урахуванням сум податкового боргу, які залишились несплаченими на 1096 день. За умови, коли платник податків не подає заяву до податкового органу для списання податкового боргу, строк давності якого становить 1095 днів, списання такого боргу, який перейшов у статус безнадійного, може бути здійснено без заяви платника податків. У такому випадку керівник податкового органу приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу на підставі службової записки підрозділів стягнення податкового боргу, підтвердженої довідкою підрозділу обліку і звітності про існування податкового боргу терміном 1095 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 31 грудня 2008 року у відповідача наявна заборгованість по податкам та зборам в сумі 852 705 грн. 44 коп., що включає в себе заборгованість по податкам та зборам, яка виникла в 2003 - 2006 році.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав у позивача для списання податкового боргу відповідача як безнадійного та вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 7 статті 75 Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність з бюджетним законодавством, зупинено на 2005 рік дію абзацу 2 підпункту 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 та підпункту «в» і «г» підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Пунктом 6 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, зупинено на 2006 рік дію абзацу другого підпункту 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 та підпунктів «в» і «г» підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Закони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної ОСОБА_1 України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційним Судом України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.97 року № 4-зп зазначено: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджет план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.

Зі змісту пункту 3 частини 1 статті 4 Бюджетного кодексу України випливає, що нормативно-правовими актами, що регулюють бюджетні відносини в Україні, є, зокрема, закон про Державний бюджет України.

При виконанні бюджетного процесу в Україні положення правових актів застосовуються лише в частині, які не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України і Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік (ст. 4 Бюджетного кодексу України).

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України доходи бюджету усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, дарунки, гранти).

Закон про Державний бюджет України на поточний рік регулює бюджетні відносини, зокрема, у сфері наповнення бюджету через механізми справляння податків. Отже, дія зазначеного закону поширюється, у тому числі, і на податкові правовідносини, оскільки одним із джерел формування доходної частини Державного бюджету на поточний рік є податки, які справляються за встановленими ставками. Закон про Державний бюджет України на поточний рік передбачає розмір кожної доходної статті бюджету, зокрема шляхом визначення розміру податкових ставок, зупинення дії податкових зобов'язань для визначеного кола суб'єктів і звільнення окремих суб'єктів господарювання від сплати певних видів податків.

Таким чином, закон про Державний бюджет України встановлює, зокрема, основи регулювання податкових відносин у частині спрямування податків до Державного бюджету як елементу його доходної частини. Виходячи із зазначеного, цим Законом може зупинятися дія окремих положень податкових законів, вводитися податкові пільги та інше.

Разом з тим, Законом України від 30 листопада 2006 року № 398-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування» дію підпункту «в» підпункту 18.2.1. пункту 18.2. статті 18 Закону на 2007 рік також зупинено.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що зупинення дії визначених Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» правових підстав щодо списання безнадійного податкового боргу у 2005-2007 роках, свідчить про вірність висновків суду першої інстанції що встановлений пп. 5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону 1095-ий строк позивачем не пропущено, а тому наявний у відповідача податковий борг підлягає примусовому стягненню.

Водночас, встановлено,що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21 жовтня 2003 року порушено провадження в справі № 2/4/243-Б про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Понінківський картонно-паперовий комбінат» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04 квітня 2005 року введено процедуру санації боржника.

Згідно пункту 7.8 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» з моменту прийняття ухвали судом про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок сплати податкового зобовязання або погашення податкового боргу такого платника податків, зазначених у заяві, яка подається до суду, визначається згідно з нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», без застосування норм цього Закону.

При цьому, на думку колегії суддів, йдеться про заяву кредитора щодо вимог, які виникли до порушення справи про банкрутство, що випливає зі змісту статті 7, пункту 15 статті 11, статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, норми Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не регулюють питання погашення зобовязань або стягнення податкового боргу, які виникли до порушення провадження про банкрутство боржника та визнані господарським судом конкурсними вимогами.

Відповідно до абзацу 6 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошові зобовязання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

Згідно абзацу 24 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів, який в силу пункту 4 ст. 12 зазначеного Закону вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство, є зупиненням виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто, мораторій не поширює свою дію на поточну заборгованість. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом. Такі вимоги погашаються в процедурі банкрутства без будь-яких обмежень, що встановлені Законом «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» для вимог конкурсних кредиторів, і лише після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури поточні вимоги переходять в категорію конкурсних та повинні бути заявлені в порядку, передбаченому статтею 23 зазначеного Закону.

Отже, у випадку невиконання боржником грошових зобовязань або зобовязань із сплати податків, зборів (обовязкових платежів), що мають поточний характер, такі вимоги заявляються в позовному провадженні.

Припис абзацу 6 пункту 6 ст. 17 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо обовязку керуючого санацією розглянути поточні вимоги кредиторів, які виникли в процедурі розпорядження майном боржника та санації, та заявляти в установленому порядку заперечення проти таких вимог не супроводжується приписом про виключення звернення до суду поточного кредитора з вимогою до боржника в разі, якщо така вимога не була заявлена керуючим санацією чи не була ним розглянута.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про відсутність у позивача права на предявлення позову до відповідача про стягнення податкового боргу, що виник після порушення справи про визнання відповідача банкрутом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає

Керуючись, ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Понінківський картонно-паперовий комбінат» залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2009 року в справі № 2а-1636/09/2270 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: А. М. Ліщинський

ОСОБА_1