Справа № 2-а-23/10
Суддя: Мусієнко Н. М.
Дата ухвалення: 2010-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2а-23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УККРАЇНИ

19 лютого 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Мусієнко Н.М., при секретарі Ковальові О.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, суд, - ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, в позовній заяві вказав, що відповідно до ч.4 ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідам 3 групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Такі виплати проводилися не в повному обсязі, тому просить стягнути з відповідача на свою користь несплачену разову грошову допомогу за період з 01.01.2000р. по 31.12.2009р.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до ст. 63 ЗУ"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат на щорічну грошову допомогу здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Виходячи з положень ст. ст. 22, 23 БК України, Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, не має власних коштів, а є лише розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня. Кошти бюджету України, які отримують фізичні особи, надаються управлінню через розпорядника коштів вищого рівня і за бюджетними призначеннями. Відповідно до ст. 95 Конституції України, Держбюджет України визначає будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків по принципу збалансованості бюджету, тобто, з фінансових можливостей держави.

Відповідно до ст.ст. 62,67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підвищення конкретних розмірів всіх доплат, пенсій і компенсацій, визначення порядку застосування зазначеного закону провадиться Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання всіма органами влади та органами місцевого самоврядування. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. №936 затверджений Порядок використання коштів державного бюджету для використання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2000р. №800 затверджено Положення про організацію, оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005р. №562 установлені відповідні розміри щорічної допомоги на оздоровлення. Зазначена постанова Кабінету Міністрів України установила розмір щорічної грошової допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3 групи в розмірі 90 грн.

Особи, які мають право на отримання даної грошової допомоги перебувають на обліку в управлінні, і згідно їх кількості, УПСЗН отримує з державного бюджету кошти, що мають цільове призначення.

Розпоряджатися цими коштами на свій розсуд, з огляду на їх певне призначення, управління не має

права.

Крім того, представник відповідача вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню і у зв'язку з тим, що позивач пропустив річний строк позовної давності, встановлений ст. 99 КАС України. Тому просить у позові про стягнення грошової допомоги за 2000-2009р.р. відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дославши докази в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченнями серії А №113515 від 13.08.2005р.

Відповідно до ч.4 ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", учасники ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліди 3 групи мають право на отримання щорічно грошової допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ст.67 Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до індексу вартості життя зростання мінімальної заробітної плати. Постановою КМУ №936 від 20.09.2005р. був затверджен Порядок використання коштів державного бюджету для використання програм, пов'язаних соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постановою КМУ №800 від 16.05.2000р. було затверджено Положення про організацію оздоровлення громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а постановою КМУ №562 від 12.07.2005р. установлені відповідні розміри щорічної допомоги на оздоровлення.

Позивачу сплачено щорічну грошову допомогу у 2000 -2004р.р. 21,50грн.; з 2005р. згідно постанови КМУ №562 від 12.07.05р. по 90грн., що підтверджується Управлінням праці та соціального захисту населення та не оспорюється сторонами.

У відповідності до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Але позовні вимоги щодо стягнення щорічної грошової допомоги за 2000-2009р. заявлені з порушенням позовної давності сплинув у квітні 2009р. а позивач звернувся до суду 30.07.2009р. заявлені з порушенням вказаних вимог.

Оскільки у 2008р. позивач одержав допомогу в квітні, то строк позовної давності сплинув у квітні 2009р. а позивач звернувся до суду 30.07.2009р. заявлені з порушенням вказаних вимог.

Позивач обґрунтував сплив строку позовної давності тим, що від не був повідомлений відповідачем про зміну діючого законодавства, в якому він не обізнаний тому просив суд про його поновити. Між тим, відповідач зазначив, що щорічну грошову допомогу у весь зазначений період позивач одержав своєчасно, ніяких неправомірних дій відносно грошових виплат позивачу УПСЗН не вчиняв, його законних прав не порушував.

Представник відповідача у своїх запереченнях просить суд, в тому числі, застосувати вимоги КАС України, що стосуються строків позовної давності.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності при заявлені вимог щодо стягнення з відповідача несплаченої суми разової грошової допомоги за 2000- 2009 роки.

Тому підлягають застосуванню вимоги ч.1 ст.100 КАС України, відповідно до яких пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Крім того, відповідно до вимог ст. 2 КАС України, суд при вирішені справ про оскарження дій та бездіяльності суб'єкту владних повноважень перевіряє, чи вчинені вони на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, своєчасно.

Згідно з вимогами ч.4 ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щорічну грошову виплату грошової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідам 3 групи, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

В той же час ст.ст. 62,67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначено, що підвищення конкретних розмірів, всіх доплат, пенсій і компенсацій, визначення порядку застосування зазначеного закону провадиться Кабінетом Міністрів України рішення якого є обов'язковими для виконання всіма органами влади та органами місцевого самоврядування, і який має щорічно у проекті Державного бюджету України передбачати цільові кошти, необхідні для виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи .

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. №936 затверджений Порядок використання коштів державного бюджету для використання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2000р. №800 затверджено Положення про організацію оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005р. №562 установлені відповідні розміри щорічної допомоги на оздоровлення.

Виходячи з змісту ст.ст. 22,23 БК У країни, місцеві органи соціального захисту не мають власних коштів, а є лише розпорядниками бюджетних коштів, при цьому - розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня. Кошти бюджету, які отримують фізичні особи, надаються їм тільки через розпорядника бюджетних коштів. Будь-які платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення (ч. 1 ст. 23 БК України).

Згідно зі ст.ст. 87, 89 БК України, державні програми соціальної допомоги, в тому числі і щодо соціального захисту учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, належить до видатків, які здійснюють з Держаного бюджету України.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005р. №562 установила щорічну грошову допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3 групи, в розмірі 90 грн.

Крім того ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" зупинено на 2007рік дію ч.4 ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

В судовому засіданні встановлено, що саме у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005р. №562, позивачу виплачено щорічну грошову допомогу на оздоровлення у 2007році.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, при виплаті позивачу у 2000-2009р.р. щорічної грошової допомоги на оздоровлення діяв у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством. При цьому діяв він обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом і своєчасно.

Оскільки чинне законодавство не передбачає можливості збільшення розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня на свій розсуд розміру соціальних виплат, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо незаконної бездіяльності відповідача при здійсненні зазначених виплат.

Таким чином, судом не встановлено обставин, що вказували б на незаконну бездіяльність відповідача по відношенню до позивача при виплаті у 2000-2009р.р. щорічної грошової допомоги.

Відповідач довів суду, що, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди відсутні, тому у задоволенні його адміністративного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 21, 99, ч. 1 ст. 100,159, ч. З сг.160,161, ч. 4 ст. 167, 202 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції - Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня складання Постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції або в порядку ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: