Справа № 826/11659/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 серпня 2015 року 14:10 № 826/11659/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Швиденко Я.І.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за участю третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання неправомірними дій, стягнення суддівської винагороди, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_3 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за участю третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання неправомірними дій, стягнення суддівської винагороди, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що внаслідок неправомірної неповної сплати позивачеві суддівської винагороди протягом 2014 р. ОСОБА_3 недоотримані від відповідача кошти в розмірі 80516,59 грн., які підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

В позовній заяві позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з неповної виплати нарахованої ОСОБА_3 суддівської винагороди в розмірі, передбаченому Законом України «Про судоустрій та статус суддів»;

- стягнути з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 28, ідентифікаційний код юридичної особи 37317811) на користь ОСОБА_3 (61116, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суддівську винагороду в розмірі 15474, 74 грн. за серпень 2014 р., 16342,82 грн. за вересень 2014 р., 16289,09 грн. за жовтень 2014 р., 16218, 82 грн. за листопад 2014 р. та 16191,12 грн. за грудень 2014 р., всього 80516,59 грн.;

- стягнути з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 28, ідентифікаційний код юридичної особи 37317811) на користь ОСОБА_3 (61116, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток у щомісячному розмірі в 34692,54 грн. за весь час затримки з 29 грудня 2014 року по день фактичного розрахунку;

- зобов'язати Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 28, ідентифікаційний код юридичної особи 37317811) нарахувати та сплатити на належну до сплати ОСОБА_3 (61116, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суддівську винагороду у сумі 15474,74 грн. за серпень 2014 р., 16342,82 грн. за вересень 2014 р., 16289,09 грн. за жовтень 2014 р., 16218, 82 грн. за листопад 2014 р. та 16191,12 грн. за грудень 2014 р. єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ здійснював виплати суддівської винагороди виключно відповідно до законодавства, у зв'язку з чим не порушував прав позивача.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 26.10.2010 р. працювала на посаді судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

26.12.2013 р. позивач подала заяву про відставку, за наслідками розгляду якої 25.12.2014 р. Верховна Рада України постановила звільнити ОСОБА_3 з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Як повідомила позивач, 29.12.2014 р. у зв'язку зі звільненням позивача трудові відносини з відповідачем припинені, однак позивач вважає, що протягом серпня-грудня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ здійснював їй виплату суддівської винагороди у розмірі, що не відповідав вимогам Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого загальний розмір належної до виплати щомісячної суддівської винагороди складав 34692,54 грн.

Позивач, вважаючи, що неповна сплата відповідачем належної їй суддівської винагороди є неправомірною та такою, що порушує передбачене Конституцією України право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, звернулась до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 р. визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів (далі - Закон №2453-VI).

Відповідно до ст. 129 Закону №2453-VI (в редакції станом на момент звільнення позивача) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Посадові оклади інших суддів установлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: 1) судді апеляційного суду - 1,1; 2) судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; 3) судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.

З урахуванням наведених норм законодавства та наявних матеріалів справи, належна до виплати позивачеві щомісячна суддівська винагорода сатновила 34692,54 грн.

Водночас, згідно ст. 142 Закону №2453-VI (в редакції станом на момент звільнення позивача) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ст. 143 Закону №2453-VI (в редакції станом на серпень-грудень 2014 р. та момент звільнення позивача) суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

При цьому, ч.ч. 2-3 ст. 23 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Якщо в процесі виконання бюджету зміна обставин вимагає менших бюджетних асигнувань головним розпорядникам бюджетних коштів, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики (місцевий фінансовий орган), готує пропозиції про зменшення відповідного бюджетного призначення Державного бюджету України (місцевого бюджету).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 р. №1622-VII (далі - Закон №1622-VII) установлено, що максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 15 розмірами мінімальної заробітної плати.

Як повідомив відповідач, відповідно до зазначеного Закону на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р. №228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», надісланих Державною казначейською службою України копії довідки «Про зміни до річного розпису державного бюджету на 2014 рік» від 05.08.2014 р. №849 та копії довідки «Про зміни до помісячного розпису державного бюджету на 2014 рік» від 05.08.2014 р. №893, внесено зміни до кошторису Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та зменшено видатки на загальну суму 1843,600 грн., з них: КЕКВ 2110 (оплата праці) на суму 1453,700 грн., КЕКВ 2120 (нарахування на оплату праці) на суму 389,900 грн.

Крім того, з листа Міністерства фінансів України №31-08020-08-26/21512 від 19.08.2014 р. вбачається, що за розрахунками Мінфіну реалізація вимог Закону №1622-VII в частині установлення обмеження максимального місячного розміру суддівської винагороди у розмірі 15 мінімальних заробітних плат призведе до економії у поточному році видатків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у обсязі орієнтовно 5,0 млн. гривень. З огляду на зазначене, з метою ефективного витрачання бюджетних коштів Мінфін просив протягом двох днів підготувати та надати пропозиції щодо внесення змін до помісячного розпису асигнувань загального фонду бюджету, якими зменшити асигнування серпня-листопада за КЕКВ 2110 «Оплата праці» на суму щомісячної економії видатків та відповідно збільшити асигнування на грудень, а також забезпечити у подальшому повернення обсягу економії видатків на оплату праці до державного бюджету.

Відповідно до довідки Державної казначейської служби України «Про внесення змін до розпису Державного бюджету України на 2014 рік» №1192 від 02.09.2014 р. внесено зміни до кошторису Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та зменшено видатки за КЕКВ 2110 (оплата праці) на загальну суму 4200,000 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання вимог Закону України від 31 липня 2014 р. №1622 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та керуючись статтями 129, 130 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», 07.08.2014 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийняв наказ №792-к «Про встановлення максимального місячного розміру суддівської винагороди суддів ВССУ».

Пунктом 1.1 зазначеного наказу визначено установити з 03 серпня по 31 грудня 2014 року суддівську винагороду суддям ВССУ з урахуванням максимального місячного її розміру, обмеженого 15 розмірами мінімальної заробітної плати.

Зважаючи на наведене в сукупності, судом не вбачається протиправності дій з боку відповідача щодо виплати щомісячної суддівської винагороди, оскільки нарахування та здійснення відповідних виплат відбувалось на виконання вимог Закону №1622-VII на підставі наказу №792-к від 07.08.2014 р.

При цьому, доказів протиправності вказаного наказу або ж скасування його в судовому порядку суду не надано.

Позивач зазначає, що посилання відповідача на вимоги Закону №1622-VII при неповній сплаті щомісячної суддівської винагороди є необґрунтованими, оскільки зміни до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі Закону №1622-VII не вносились, а Конституцією України закону про Держбюджет не надано вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Водночас, станом на момент розгляду та вирішення даної справи положення Закону №1622-VII, на підставі якого нарахування та виплата суми щомісячної суддівської винагороди позивачу здійснювалось з урахуванням обмежень в розмірі 15 мінімальних заробітних плат, не визнано Конституційним Судом України неконституційним, а відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача надав суду належні докази, які спростовують повністю доводи позивача.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений 11.08.2015 р.

Суддя Є.В. Аблов