Справа № 826/19056/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2015 р. м. Київ К/800/19861/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Карася О.В., Костенка М.І.,

при секретарі: Ігнатенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року

у справі №826/19059/14

за позовом ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1.)

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (надалі - ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві), Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (надалі - ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною бездіяльність,-

встановив:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому поставлено питання про:

- визнання протиправним та скасування рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 30.09.2014 року за № 291 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку;

- зобов'язання ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві відобразити в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, сплату нею єдиного податку до бюджету згідно платіжних доручень №2 від 11.11.2013 року на суму 997,00грн. (сплата єдиного податку за листопад 2013 pоку), №2 від 09.01.2014 року на суму 950,33грн. (сплата єдиного податку за 4-й квартал 2013 року), №10 від 07.02.2014 року на суму 1187,31грн. (сплата єдиного податку за 1-й квартал 2014 року), №15 від 06.12.2013 року на суму 1031,35грн. (сплата єдиного податку за 4-й квартал 2013 року), №16 від 04.03.2014 року на суму 1204,62грн. (сплата єдиного податку за 1-й квартал 2014 року), №22 від 08.04.2014 року на суму 1 433,25грн. (сплата єдиного податку за 1-й квартал 2014 року), №27 від 06.05.2014 року на суму 600,00грн. (сплата єдиного податку за 2-й квартал 2014 року), №32 від 06.06.2014 року на суму 574,75грн. (сплата єдиного податку за 2-й квартал 2014 року), №34 від 10.06.2014 року на суму 900,00грн. (сплата єдиного податку за 2-й квартал 2014 року); №39 від 07.07.2014 року на суму 489,45грн. (сплата єдиного податку за 2-й квартал 2014 року), №40 від 07.07.2014 року на суму 1412,49грн. (сплата єдиного податку за 3-й квартал 2014 року), №44 від 06.08.2014 року на суму 1434,42 грн. (сплата єдиного податку за 3-й квартал 2014 року), №51 від 10.09.2014 року на суму 629,30грн. (сплата єдиного податку за 3-й квартал 2014 року);

- визнання протиправною бездіяльність ДПІ в Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, що полягає у нездійсненні дій по уточненню податкових платежів єдиного податку, сплачених ОСОБА_1

Поставною Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві №291 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій ставить питання про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та просить залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 лютого 2015 року.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві та ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві була проведена камеральна перевірка щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, про що складено довідку №291/26-54-17-04-28/НОМЕР_1 від 30.09.2014р.

Під час проведення перевірки було встановлено наявність у позивача податкового боргу по єдиному податку на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів на загальну суму 9367,77грн.

За наслідками проведеної перевірки заступником начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві було прийнято рішення №291 від 30.09.2014 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку позивача.

Надаючи оцінку обставинам у справі, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Як вбачається зі змісту абз.2 п.294.1, п.294.2, п.294.3 ст.294 ПК України (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої - шостої груп є календарний квартал. Такий податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Для суб'єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому таким особам виписано свідоцтво платника єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.

Відповідно до п.295.4 ст.295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно п.300.1 ст.300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Як вбачається з норм ПК України, однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є факт існування податкового боргу у такого платника податку. А саме згідно п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу в тому числі, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків зборів, визначених Податковим кодексом України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавцем для такого платника передбачено негативні наслідки.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що самостійно визначені суми єдиного податку були сплачені позивачем у повному обсязі та у строки встановлені чинним законодавством.

Однак, сума податку була перерахована банківською установою на вказаний у платіжних документах позивача рахунок, а саме, Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м.Києва, в той час як ОСОБА_1 знаходилась на податковому обліку у ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві.

Разом з тим, нормами Бюджетного кодексу України, а саме, ч.1 ст.43 та ч.5 ст.45 передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що 07.10.2014 року ОСОБА_1 звернулась до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві із письмовою заявою, де просала перерахувати грошові кошти в сумі 12844,24грн., помилково сплачені як єдиний податок на рахунок УДКСУ у Подільському районі м.Києва згідно відповідних платіжних доручень, до ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на відповідний рахунок УДКСУ в Оболонському районі м. Києва.

22.10.2014 року сума коштів у розмірі 12844,24грн., як сума надміру сплачених коштів, була перерахована на відповідний рахунок УДКСУ в Оболонському районі м.Києва, згідно платіжного документу від 21.10.2014 року № 8576-20, що засвідчується випискою по особовому рахунку УДКСУ у Подільському районі м. Києва (а.с.45).

Отже, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в визначений законодавством строк, має кваліфікуватися як дія хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування негативних наслідків, передбачених законодавцем.

Крім того, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то зазначена помилка у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений законодавством строк, а відтак і для застосування негативних наслідків.

Дана правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 16.06.2015р. по справі №21-377а15.

За таких обставин, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо протиправності рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 30.09.2014 року за № 291 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і без достатніх підстав скасував обґрунтовану та законну постанову суду першої інстанції, то постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 лютого 2015 року.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року - скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 лютого 2015 року.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Карась

___________________ М.І. Костенко