Справа № 2-а-418/11
Суддя: Гноєвой С. С.
Дата ухвалення: 2011-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2011 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвой С.С

при секретарі Пєйковій О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника з 25.10.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника з 25.10.2010 року.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона є вдовою інваліда 1-ї групи внаслідок захворювань повязаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Вона перебуває на обліку і отримує пенсію в УПФУ в Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області, яка їй була призначена за віком з 01.20.2010 року довічно і з 25.10.2010 року в разі втрати годувальника.

В звязку з тим, що право на отримання пенсії в разі втрати годувальника у неї виникло з 25.10.2010 року і її пенсія повинна складати 50 % пенсії по інвалідності померлого годувальника, призначеної у відповідності до ст.ст. 49, ч.4 ст. 54, 67 Закону України «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і вона подала заяву в жовтні 2010 року, то перерахунок повинен бути проведений з моменту її переходу з одного виду пенсії на другий, а саме з моменту переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника з 25 жовтня 2010 року відповідно до ст. 45 Закону України №1058-IV. Просила задовольнити позовні вимоги, зобовязати відповідача зробити перерахунок і виплату пенсії у розмірі 50 % пенсії по інвалідності померлого годувальника, з розрахунку 10 мінімальних пенсій за віком та здійснити перерахунок і виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, як вдові померлого годувальника інваліда 1 групи по захворюванню, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до ст.ст. 49,52, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що встановлена ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 25.10.2010 року.

Позивачка ОСОБА_2 надала заяву, в якій просила суд розглянути справу в її відсутність за участю її представника за довіреністю ОСОБА_1.

Представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наддала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у відсутності представника відповідача, проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 заперечували.

Заслухавши представника позивачки, дослідивши та оцінивши подані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 06.08.1977 року, про що відділом запису актів громадського стану Виконавчого комітету Звенигородської районної ради депутатів трудящих Черкаської області вчинено актовий запис за №155, що визначено у свідоцтві про одруження 1-СР №342140 (а.с. ).

ОСОБА_3 помер 01.04.2007 року, про що відділом РАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області вчинено актовий запис №481 від 02.04.2007 року в свідоцтві про смерть 1-НО №425836 (а.с.)

За експертним висновком №208 від 11.07.2007 року, захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_3 повязано з ліквідацією наслідків на ЧАЕС(а.с.)

Судом встановлено, що дружина померлого ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_3

Судом також встановлено, що на підставі Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV позивачці призначена пенсія, розмір якої відповідач визначив згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено : «Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 1 групі 10 мінімальних пенсій за віком.

Приписи зазначеної норми співпадають з приписами пункту 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою КМУ від 30.05.1997 року №523 (з наступними змінами та доповненнями).

Статтею Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у звязку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сімї 50% пенсії за віком померлого годувальника.

Отже, розмір пенсії ОСОБА_2, яка в сенсі ст. 36 ч.2 п.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним членом сімї померлого, за втратою годувальника ОСОБА_3 має визначатись із розрахунку 50 % від основної державної пенсії по інвалідності яку б міг отримувати годувальник при житті, розмір якої не міг бути нижчим ніж 10 мінімальних пенсій за віком.

Крім того, стаття 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає, що при нарахуванні розміру пенсії за основу береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, не має.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімімум» від 15 липня 1999 року №966-14. Частиною 3 статті 4 даного Закону України (в редакції Закону №2505-4 від 25.03.2005 року, що діє з 31.03.2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлена щомісячна компенсація сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка визначається в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії передбаченої законодавством України, тобто поряд з основним розміром пенсії за втратою годувальника, встановленим статтею 54 цього Закону, додатково виплачується вказана компенсація, право на отримання якої має позивачка.

При цьому статтею 53 Закону визначено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, та щомісячна компенсація сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Статтею 67 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який набув чинність 29.10.2006 року передбачено, що в разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого законом, збільшується розмір пенсії в встановленому порядку.

Суд зазначає, що за нормами частини 3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, у тому числі віднесеним до категорії 1.

Перерахунок пенсій здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №966-ХIV.

Позиція Пенсійного Фонду України ґрунтується виключно на Постановах Кабінету Міністрів України, огляд яких не підтверджує доводи відповідача стосовно того, що будь - яким із них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для встановлення нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії на ЧАЕС.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд дійшов висновку, що для здійснення порахунку пенсії в даному випадку є саме зміна розміру прожиткового мінімуму, а не заява позивача чи наявність інших обставин. Частиною 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» якою передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа, не може бути застосована до спірних відносин, оскільки вказана стаття передбачає виняток із загального правила, а саме: перерахунок призначеної пенсії в такому порядку здійснюється, крім випадку, передбаченого частиною 3 ст. 42 цього Закону, якою передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії провадиться з дня встановленого нового розміру прожиткового мінімуму, який набрав чинності 12.01.2005 року.

Таким чином, з 12 січня 2005 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, органи Пенсійного Фонду України зобовязані здійснювати перерахунок пенсій саме з дня встановлення цього розміру прожиткового мінімуму незалежно від звернення пенсіонера з відповідною заявою про перерахунок пенсії.

В звязку з тим, що право на отримання пенсії в разі втрати годувальника у позивачки виникло з 25.10.2010 року і її пенсія повинна складати 50 % пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст.ст. 49, ч.4 ст.54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то перерахунок пенсії повинен бути проведений з моменту її переходу з одного виду пенсії на другий, а саме з моменту переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника з 25.10.20010 року, відповідно до ст. 45 Закону України №1058-IV.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області здійснити позивачці перерахунок і виплату пенсії у розмірі 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника, з розрахунку 10 мінімальних пенсій за віком та здійснити перерахунок і виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, як вдові померлого годувальника інваліда 1 групи по захворюванню, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до ст.ст. 49,52, ч.4. ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-Х11 виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що встановлено ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 25.10.2010 року.

Згідно п.18 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» за №7-93 від 21.01.1993 року, громадяни, віднесені до категорії 1і 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати державного мита.

Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності до ст.82 ЦПК України звільнити його від сплати судових витрат на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,50,52,54,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату пенсії у розмірі 50 % пенсії по інвалідності померлого годувальника, з розрахунку 10 мінімальних пенсій за віком та здійснити перерахунок і виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, як вдові померлого годувальника інваліда 1 групи по захворюванню, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до ст. ст. 49,50,52, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-Х11 виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що встановлена ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 25.10.2010 року.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Окружного Адміністративного Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя__________________