Справа № 2а-12306/10/1370
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2015 р. м. Київ К/800/33327/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Карася О.В., Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року

у справі №2а-12306/10/1370 (61855/11)

за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова (надалі - ДПІ у Шевченківському районі м.Львова)

до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1)

про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

встановив:

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з ОСОБА_1 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 18960,00грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2011 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960,00грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу відповідач зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Позивачем заявлено клопотання про здійснення заміни Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова її правонаступником Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на запит контролюючого органу, управління Державтоінспекції Львівського ВРЕР листом №9/2074 від 31.08.2010 року повідомило, що на ім'я ОСОБА_1 була здійснена перша державна реєстрація автомобіля Volkswagen Transporter, НОМЕР_1, 2001 року випуску.

З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, що підлягає сплаті, становить 18960,00грн. (а.с.7).

До суду першої інстанції контролюючим органом була надана довідка від 12.11.2010 року № 26952/19-010, з якої вбачається, що при першій реєстрації в Україні, в сумі 18960, 00 грн., згідно даних наявних у МРЕВ сплата від 05.12.2009 року 11.12.2009 року до місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова не надходило (а.с.8).

В подальшому, ДПІ у Шевченківському районі м.Львова була проведена перевірка ОСОБА_1 щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів про що складена довідка №1008/17-010 від 02.06.2011 року, з якої вбачається, що відповідачем до бюджету не сплачено податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18 960, 00 грн. (а.с.34).

Також, у матеріалах справи міститься лист директора Західного ГРУ «ПриватБанку» від 04.11.2010 року №5949, відповідно до якого квитанція про оплату відповідачем вищезазначеного податку не знайдена (а.с.9-10).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ч.4, ч.6 ст. 5 вищезазначеної норми права фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами. У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Як вбачається зі змісту ст.6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. За транспортні засоби, придбані протягом року, крім тих, що вперше реєструються в Україні, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Статтею 7 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», зокрема, передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з ч.5 п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів сплати, перед першою реєстрацією належного йому автомобіля марки «Volkswagen Transporter», податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

В той же час, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт реєстрації відповідачем автомобіля податковим органом не доведено.

Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки, відповідно до інформації Західного ГРУ «ПриватБанку», дата перерахування коштів не відповідає даті здійснення платежу, який не поступив до бюджету, відповідачем зазначений транспортний засіб не реєструвався.

Проте, надаючи оцінку обставинам справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає такі висновки судів попередніх інстанції передчасними з огляду на наступне.

У запереченнях до касаційної скарги відповідачем зазначається, що у нього відсутні водійські права та закордонний паспорт. Доручення на ввезення та реєстрацію на його ім'я транспортного засобу ним не надавалось, як і не подавалось заяви про реєстрацію автомобіля з державним реєстраційним знаком НОМЕР_1.

Крім того, відповідач також зазначає, що у 2010 році звертався із заявою до прокуратури Львівської області щодо шахрайських дій працівників Львівського ВРЕВ УДАІ. Прокуратурою Залізничного району м.Львова для подальшого розслідування до слідчого відділення Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області була скерована кримінальна справа №181-0062 порушена за фактом підроблення та використання підроблених документів, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Слід зазначити, що на вищевикладені обставини у додаткових поясненнях, які долучені до матеріалів справи, звертала увагу представник відповідача (а.с.58-60).

Разом з тим, при розгляді справи судами попередніх інстанцій не було надано належної оцінки зазначеним обставинам та не було перевірено наслідки розслідування або розгляду кримінальної справи.

Враховуючи, що викладені вище обставини мають вагоме значення для правильно вирішення спору, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновки про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку про порушення судами попередніх інстанції вимог статті 159 КАС України, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Зважаючи на наведене, касаційна інстанція на підставі ст.227 КАС України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення цього спору.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 55, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Замінити Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м.Львова її процесуальним правонаступником Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області - задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2011 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року - скасувати та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Карась

___________________ М.І. Костенко