Справа № 2-а-219/11
Суддя: Курбанова Н. М.
Дата ухвалення: 2011-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2011 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.

при секретарі Петренко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2004-2007 роки, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2004-2007 роки в сумі 4725 гривень. В обґрунтування заявлених вимог вказуває на те, що має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом ІІІ групи. Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи йому як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії передбачена щорічна компенсаційна виплата за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати. Виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленою Законами України про Державний бюджет на 2004 2007 роки, йому повинні бути здійсненні обовязкові платежі в розмірах: за 2004 рік 820 гривень, за 2005 рік 1048 гривень, за 2006 рік 1400 гривень, за 2007 рік 1680 гривень, а всього - 4725 гривень. Натомість, відповідач щорічно виплачував компенсацію за 2004 - 2005 роки по 21 грн. 50 коп., за 2006 - 2007 роки по 90 гривень.

Оскільки відповідач відмовився у добровільному порядку здійснити перерахунок, він змушений звертатися до суду для захисту своїх конституційних прав. Просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2004-2007 роки в розмірі 4725 гривень.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 21 липня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2008 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 листопада 2010 року постановлені у справі рішення скасовані з направленням на новий судовий розгляд.

При повторному розгляді справи позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міськради ОСОБА_2, що діє за довіреністю, заперечуючи в судовому засіданні проти пред"явленого позову, пояснила, що за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»витрати, пов'язані з реалізацією цього Закону, фінансуються за рахунок державного бюджету. Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються видатки держави на потреби всього суспільства, розмір та направлення цих видатків. Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня, до яких відноситься УПСЗН Орджонікідзевського району, беруть зобов"язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами (ст. 51 Бюджетного кодексу України). Міністерство праці і соціальної політики України, як головний розпорядник коштів, забезпечує через місцеві органи праці та соціального захисту населення виплату допомоги на оздоровлення постраждалих від наслідків на ЧАЕС громадян у розмірах, на які затверджені кошториси і які розраховані згідно постанов КМУ від 26.07.1996р. № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та від 12.07.2005р. № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким надано право Кабінету Міністрів України, зокрема, у 2007 році встановлювати розміри соціальних виплат, які за законодавством визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007р. № 107-VI були внесені зміни до Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За положенням підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI у статті 48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що діяла в редакції на момент виплати, передбачалась виплата щорічної допомоги на оздоровлення в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Вважала, що у зв"язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. про визнання неконституційними деяких положень Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007р. № 107-VI, в тому числі і п. 28 розділу ІІ, проведення щорічної допомоги на оздоровлення в іншому розмірі можливо лише у разі законодавчого регулювання цього питання та збільшення видаткової частини Державного бюджету. Втім, УПСЗН Орджонікідзевського району, діючи в межах своїх повноважень як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено ст. 51 БК, здійснило виплату позивачу ОСОБА_3, як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи - інваліду ІІІ групи, щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вищезгаданих постанов КМУ № 836 і № 562 у сумах за 2004 - 2005 роки по 21 грн. 50 коп., за 2006 - 2007 роки по 90 гривень. Крім того, представником відповідача наголошено про пропущення позивачем строку звернення із даним позовом до адміністративного суду. Підсумовуючи викладене, просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка

виплачується інвалідам ІІІ групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір

мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, має ІІІ групу інвалідності.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради, позивачу ОСОБА_1 як постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІІ групи, щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась за період 2004 2005 роки по 21 гривні 50 копійок, а за 2006-2007 роки по 90 гривень.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення для інвалідів ІІІ групи встановлений

постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, для інвалідів ІІІ групи на 2004 2005 роки складав 21 гривня 50 копійок.

Між тим, з моменту прийняття вказаної постанови встановлені нею розміри щорічної допомоги залишалися незмінними до 2005 року, у той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, оскільки до 01 січня 2006 року правова норма про розмір щорічної допомоги на оздоровлення, встановлена ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була діючою, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законів України Про Державний бюджет України на 2004 рік, „Про Державний бюджет України на 2005 рік, а не Постанови Кабінету Міністрів України.

ОСОБА_2, відповідно до положень ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк. Відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності, тому як позивач щорічно отримував спірну допомогу та знав про її розміри. Оскільки позовні вимоги ставляться щодо стягнення компенсації на оздоровлення за спеціальним законом, то суд приходить до висновку, що позивачем пропущені строки позовної давності щодо вимог за 2003-2005 роки.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення сум допомоги на оздоровлення за 2004-2005 роки задоволенню не підлягають.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2006 рік у розмірі, що передбачений статтею 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно до ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого, частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 2006 рік зупинено.

Положення ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнавались, а призупинення дії закону не дає підстав для його застосування.

Таким чином, у зв'язку із зупиненням на 2006 рік дії відповідного положення Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перерахунок компенсації на оздоровлення за вказаний період судом не здійснюється.

Що стосується позовних вимог за 2007 рік, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 71 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може

призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Натомість, п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію абзаців 2-7 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

09 липня 2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України „Про

Державний бюджет України на 2007 рік не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і

обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не

можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше

(додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Разом з тим, підпунктом 11 пункту 28 розділу П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року текст ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в такій редакції: одноразова допомога учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімя, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", у тому числі і положення п. 28 розділу П, яким були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно із ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

Судом встановлено, що відповідач здійснив виплату щорічної грошової допомоги позивачці за 2007 рік в 2007 році в розмірі 120 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562.

Таким чином, на момент виплати щорічної грошової допомоги в 2007 дія ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»була зупинена, а відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких підстав суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_3 про стягнення сум допомоги на оздоровлення за 2007 рік задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2004-2007 роки, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, а також у випадку відкладення складання постанови у повному обсязі згідно із ч. 3 ст. 160 КАС України і проголошення її вступної та резолютивної частини.

Суддя__________________