Справа № 2а-1870/1619/11
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 р. Справа № 2a-1870/1619/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання - Усменко І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом спільного українсько-російського підприємства "Технополіс" до Державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку СП "Технополіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 по 30.09.2010. за результатами перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 04.03.2011р. про донарахування податку на додану вартість в розмірі 21 523,00 грн. та податку на прибуток в розмірі 71 875,00 грн. Вважає, що зазначені рішення прийняті відповідачем безпідставно. Відповідачем зроблено висновок про включення позивачем до складу валових витрат, що не підтверджені відповідними документами. Зменшено позивачу валові витрати за 3 кв. 2010р. та нараховано в звязку з цим податок на прибуток в сумі 15000 грн. При цьому в акті відсутні посилання на будь-які первинні бухгалтерські документи, реєстри. Позивачем же усі віднесені до складу валових витрати підтверджені належним чином складеними документами, що надавались на перевірку. Відповідачем донараховано податок на прибуток в розмірі 42 500 грн. за 3 кв. 2009р. через безпідставне віднесення позивачем витрат на ремонт приміщень до складу валових. Валові витрати за вказаний період сформовані без витрат на ремонт, як вказує відповідач. Висновки його цього приводу є необґрунтованими. Позиція ж позивача підтверджується бухгалтерськими документами.

Відповідачем нараховано позивачу податок на додану вартість в розмірі 17 218 грн. за листопад 2009р. у зв'язку з включенням до податкового кредиту сум податку, сплаченого постачальникам в лютому та червні 2009р. Вважає, що дії позивача повністю відповідають вимогам закону та розясненням ДПА України і податковий кредит за податковими накладними, отриманими пізніше періоду їх виписки, сформований позивачем правомірно. Просить скасувати винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених підстав. Пояснила, що висновки відповідача про безпідставне формування позивачем валових витрат не відповідають дійсності, будь-який розрахунків чи посилання на первинні документи, що підтверджували б позицію відповідача в акті перевірки не наведено. В акті викладена інформація про склад валових витрат позивача, яка взагалі не відповідає дійсності.

Представник відповідача позов не визнала. Пояснила, що в ході перевірки було встановлено факт завищення позивачем валових витрат за рахунок віднесення до їх складу витрат, що не підтверджуються документами, а також витрат на поліпшення основних фондів, що не підлягають включення до складу валових. Також позивачем сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних, які отримані в звітному періоді. При цьому скарга в звязку з несвоєчасним виготовленням продавцем податкових накладних до податкової інспекції позивачем не подавалась, тому і нього відсутні підстави для віднесення цих сум до складу податкового кредиту. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем проведено перевірку позивача, за результатами якої 04 березня 2011 року винесено податкові повідомлення-рішення № /0/16946, яким збільшено зобов'язання з податку на додану вартість на 17218 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями на 4305 грн.; № /0/16949, яким збільшено зобов'язання з податку на прибуток на 57500 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями на 14375 грн. (а.с.44-45). Відповідно до акту перевірки, позивач вважає, що позивачем завищено валові витрати в 3 кварталі 2010 року на суму 60000 грн. в зв'язку з віднесенням до їх складу витрат, не підтверджених належними документами. Також відповідачем зроблено висновок про завищення позивачем валових витрат в 3 кварталі 2009 року за рахунок віднесення до їх складу витрат в сумі 170000 грн. на ремонт основних фондів, що підлягають амортизації.

Судом встановлено, що в 3 кварталі 2009 року позивачем відображено у бухгалтерському обліку взаємовідносини з ТОВ Наріта, а саме виконання цим товариством ремонтних робіт будівель, що входять до складу основних фондів ТОВ СП Технополіс на суму 204000 грн. (а.с.102-105). Відповідно до п.п. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 закону України Про оподаткування прибутку підприємств що діяв на момент виникнення правовідносин, такі витрати до складу валових витрат не включаються. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи, з аналізу податкових декларацій позивача, оборотно-сальдових відомостей: ВР за 3 квартал 2009 року, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631 за липень-серпень 2009 року та документів первинного бухгалтерського обліку встановлено, що вартість ремонту нежитлового приміщення, проведеного ТОВ Нарітадо складу валових витрат 3 кварталу 2009 року не відносило, а висновки відповідача про порушення ТОВ Технополіс вимог ст. 5 закону України Про оподаткування прибутку підприємств та завищення валових витрат в 3 кварталі 2009 року на суму 170000 грн. не підтверджується (а.с. 196-205)..

В акті перевірки відповідачем не описано по яких саме рядках декларації з податку на прибуток позивача встановлено завищення валових витрат в 3 кварталі 2010 року. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи, з аналізу даних податкової декларації позивача та даних про розмір витрат, встановлений в ході перевірки відповідачем, фактично ТОВ СП Технополіс було не завищено, а занижено валові витрати 3 кварталу 2010 року на суму 590717 грн., и висновки ДПІ в м. Суми про завищення позивачем валових витрат за цей період на суму 60000 грн. не підтверджуються. (а.с.196-205). Відповідачем не подано ніяких доказів для спростування такої наведених доказів та підтвердження правомірності свого рішення з цього питання.

Відповідачем винесено рішення про збільшення податкових зобов'язань позивача з податку на додану вартість. В ході перевірки відповідачем встановлено, що до податкового кредиту за листопад 2010 року позивачем віднесено суми податку за податковими накладними № 295 від 28.02.2009 року та № 1144 від 30.04.2009 року на загальну суму 17218 грн. (а.с.46, 47). При цьому скарги на продавця з приводу несвоєчасної видачі податкових накладних позивачем до податкової інспекції не подавались. З такою позицією суд погодитись не може.

На підтвердження факту несвоєчасного отримання зазначених податкових накладних позивачем надано реєстр отриманих податкових накладних, відповідно до якого накладна № 295 від 28.02.2009 року отримана позивачем 10.11.2009 року, а накладна № 1144 від 30.04.2009 року - 30.11.2009 року (а.с.96). Відповідно до ст .7 п. 7.2 п.п. 7.2.3 закону України Про податок на додану вартість, що діяв на момент виникнення правовідносин, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках, оригінал якої надається покупцю. Відповідно до п.п. 7.2.6 цієї статті передбачено право покупця подати разом з декларацією скаргу на постачальника у разі відмови видати податкову накладну або порушення порядку її заповнення. Як вбачається з викладеного, закон передбачає право покупця подати скаргу, а не обов'язок. Крім того, закон, не передбачав заборони для платника податку включати до податкового кредиту суми податку, за податковими накладними, що були ним невчасно отримані від постачальника. На переконання суду, на користь такої позиції свідчить те, що розпорядженням № 838 від 17 липня 2009 року Кабінету Міністрів України визнано виправданим коригування або уточнення платником податку показників декларації, пов'язане з несвоєчасним включенням сум податкової накладної до складу податкового зобов'язання або податкового кредиту, за відповідний звітний податковий період у разі, коли воно здійснюється протягом двох місяців з дати настання граничного строку подання відповідної декларації. Розпорядженням від 09 вересня 2009 року № 1120 вказане розпорядження № 838 визнано таким, що втратило чинність та встановлено, що у разі виникнення у платника податку права на податковий кредит на підставі податкових накладних, отриманих у попередніх звітних періодах, платник самостійно в установлений Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" ( 2181-14 ) строк вносить у декларацію з податку на додану вартість відомості, зазначені у такій податковій накладній та реєстрі отриманих і виданих податкових накладних, відповідно до підпункту 7.2.8 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість". Як вбачається з викладеного, Кабінет Міністрів України визнає право платника податку на додану вартість формувати податковий кредит на підставі податкових накладних, отриманих у попередніх періодах, а тому висновки відповідача про наявність у діях позивача порушень суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71,76-86, 94, 99-100, 158-160,163 КАС України, ст.ст.5, 11, закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", ст. 7 закону України "Про податок на додану вартість",-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги спільного українсько-російського підприємства "Технополіс" до Державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення видані державною податковою інспекцією м. Суми 04 березня 2011 року: № /0/16946, яким збільшено зобов`язання з податку на додану вартість на 17218 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями на 4305 грн.; № /0/16949, яким збільшено зобов`язання з податку на прибуток на 57500 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями на 14375 грн.

Стягнути з Державного бюджету на користь спільного українсько-російського підприємства "Технополіс" витрати зі сплати судового збору в сумі 03 грн. 40 коп.

< Сума стягнення (цифрами) > < Текст >

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя < Список > ОСОБА_3

< з оригіналом згідно >

< Суддя > < Довідник >