Справа № 2а-7993/09/1170
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 серпня 2015 року м. Київ К/800/36591/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області до Державного підприємства "Голованівське лісове господарство" про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2009 року Контрольно-ревізійне управління в Кіровоградській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Голованівське лісове господарство" про зобов'язання відповідача виконати лист-вимогу № 04-14/341 від 15.04.2009 року щодо усунення порушень на загальну суму 128144.34 гривень.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 10 вересня 2014 року вищевказані судові рішення першої та апеляційної інстанції скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову також відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що з 20 лютого 2009 року по 08 квітня 2009 року посадовими особами Контрольно-ревізійного управління в Голованівському районі Кіровоградській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за ІІ півріччя 2007 року та 2008 рік, за результатами якої складено акт перевірки №04-10/11 від 08 квітня 2009 року.

На підставі вищевказаного акту Контрольно-ревізійним управлінням в Кіровоградській області було направлено на адресу відповідача лист-вимогу від 15.04.2009 року №04-14/341.

Разом з цим, 08 травня 2009 року директору Державного підприємства "Голованівське лісове господарство" направлено повторно лист-вимогу від 07.05.2009 року №04-14/400.

Вищезазначеними листами-вимогами відповідачу запропоновано відшкодувати з винних осіб незаконні видатки по оплаті праці шляхом утримання із заробітної плати, внесенням коштів на розрахунковий (поточний) рахунок або в касу підприємства.

Станом на час звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом відповідачем не виконано зазначені вимоги у добровільному порядку у відповідності до вимог законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вказану вимогу може бути виконано відповідачем в примусовому порядку лише шляхом звернення позивача до суду із позовом про стягнення коштів вказаних у вимозі, в іншому випадку примусово виконати вимогу позивача у відповідності до законодавства неможливо.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ та встановленій практиці Верховного Суду України (№ 21-462а14 від 28.10.2014 року), такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", в якій передбачено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області до Державного підприємства "Голованівське лісове господарство" про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М.І. Смокович

Суддя М.І. Смокович