Справа № 22-а-1650/11
Суддя: Бондар М. С.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1650/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-1650/ 2011 рік Головуючий у 1 інстанції Нестеренко Т.В.
Доповідач: Бондар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів : Кухаря С.В.

ОСОБА_1

При секретарі: Черненко А.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу з апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Якимівському районі Запорізької області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», посилаючись на те, що вона має статус дитини війни, а тому відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте, така надбавка до пенсії за 2006-2007 роки не нараховувалась та не виплачувалась, а з 2008 року вона отримує ці виплати частково у розмірі 10 %..

Вважає дії УПФУ щодо нездійснення перерахунку та невиплати в поновному обсязі надбавки до пенсії протиправними, тому просила суд, визнати відмову відповідача в нарахуванні і виплаті їй щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною, зобовязати відповідача нарахувати їй щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та стягнути з УПФ України в Якимівському районі Запорізької області на його користь, невиплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2008 роки в розмірі 30 % мінімальної пенсії та стягнути з УПФУ судові витрати.

Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано відмову Управління Пенсійного Фонду України в Якимівському районі Запорізької області викладеному у листі № 348-К/05 від 16.03.2009 року, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги протиправною.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за періоди з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, у серпні 2009 року УПФУ в Якимівському районі Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просять скасувати постанову районного суду першої інстанції від 11 червня 2009 року та прийняти нову постанову по суті викладених в апеляційній скарзі фактів та обґрунтувань.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області, відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який набрав чинності з 01.01.06, набула статусу "дитина війни", що надає їй право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 01.01.06 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.

Статтею 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07 положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік"з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту").

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в періоди з 09.07.07р. по 31.12.07р., з 22.05.08р. по 31.12.08р. позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування") за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, і ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді :