Справа № 2-а-11758/11
Суддя: Гончарук В. М.
Дата ухвалення: 2012-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2012 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Гончарука В.М.

при секретарі Шаповал Н.В.

з участю представників:

спілки «Рада громадських організацій» ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

Уманської міської ради ОСОБА_6, ОСОБА_7

ТОВ «Уманська левада» ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ОСОБА_10

управління держкомзему у м. Умань ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умань адміністративну справу за позовом ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, Уманської міськрайонної спілки «Рада Громадських організації» до Уманської міської ради Черкаської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Уманська левада», третя особа: міськрайонне управління держкомзему у м. Умань та Уманському районі, про визнання неправомірним та скасування рішення Уманської міської ради від 25 вересня 2008 року № 3.24-35/5 «Про продаж земельної ділянки», державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 135459 від 20 жовтня 2008 року по вул. Пушкіна, 21-Б, м. Умань, його реєстрації та зобовязати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Уманської міської ради Черкаської області, ТОВ «Уманська левада» про визнання неправомірним і скасування рішення Уманської міської ради від 25 вересня 2008 року № 3.24-35/5 «Про продаж земельної ділянки по вул. Пушкіна, 21-Б м. Умань», скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 135459 від 20 жовтня 2008 року, його реєстрації, зобовязати Уманську міську раду вирішити питання при прийнятті рішення про продаж вказаної земельної ділянки з встановленням проїзду до багатоповерхового житлового будинку № 21, по вул. Пушкіна, м. Умані, зобовязати ТОВ «Уманська левада» розібрати паркан та звільнити проїзд від інших перешкод в місці проїзду до житлового будинку № 21 по вул. Пушкіна, в м. Умань, згідно плану меж земельної ділянки до державного акту ЯЯ № 348130 від 25 січня 2006 року, посилаючись на те, що проїздом до будинку № 21 з вулиці Пушкіна мешканці будинку користувалися постійно більше 30 років, але після продажу Уманською міською радою земельної ділянки ТОВ «Паломник», а в подальшому ТОВ «Уманська левада», яке в даний час є власником земельної ділянки, через яку проходив проїзд, його було перегороджено парканом, чим створені перешкоди в підїзді до будинку, зверненнями мешканців будинку в різні інстанції не вирішило даного питання.

Позивачі та їх представники, в судовому засіданні, позов підтримали по заявлених позовних вимогах в заяві від 22 лютого 2012 року (а.с. 194-195), просили його задоволити та пояснили, що вони проживають і є співвласниками багатоквартирного житлового будинку № 21, по вул. Пушкіна, м. Умань. Через земельну ділянку № 21-Б по вул. Пушкіна, м. Умань, до будинку № 21, був влаштований проїзд земельна ділянка спільного користування, тобто встановлений сервітут, яким вони користувалися більше 30 років, оскільки під час здачі в експлуатацію будинку був прокладений вказаний проїзд до самого будинку. Після продажу земельної ділянки Уманською міською радою ТОВ «Паломник» та під час підготовки технічної документації необхідної для продажу, сервітут перенесено, фактично його скасовано без відповідної правової підстави, що є грубим порушенням їхніх прав, як громадян України, тому вони просять скасувати всі існуючі рішення щодо продажу земельної ділянки і зобовязати Уманську міську раду під час вирішення питання про продаж вказаної земельної ділянки залишити земельну ділянку загального користування проїзд, як зазначено в плані до державного акту від 25 січня 2006 року. В даний час до будинку відсутній підїзд, ні пожежна машина ні швидка допомога не має змоги належним чином підїхати до будинку. Житловий будинок № 21 по вул. Пушкіна, рахується за вул. Пушкіна, тому саме з неї повинен бути заїзд. Уманська міська рада продала земельну ділянку разом з проїздом бреславським хасидам, на їх звернення відновити проїзд Уманська міська рада, як орган місцевого самоврядування, не реагує, але вони не оскаржують продаж земельної ділянки, а лише просять відновити проїзд.

Представник Уманської міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що продаж земельно ділянки здійснено згідно чинного законодавства, права позивачів не порушені, оскільки згідно генерального плану міста Умань 1971 року підїзду до будинку по вул. Пушкіна, 21, взагалі не було, так як будинку № 21 на той час також не було. Підїзд до будинку передбачено з вулиці Кулика та ОСОБА_16. Відповідно до генерального плану міста Умань затвердженого Уманською міською радою 04.06.2002 року також проїзду до будинку позивачів з вул. Пушкіна не має, тобто юридично дорога про яку вказують позивачі ніде не закріплена, фактично вона була самовільною, передбачено підїзд до будинку з вул. Кулика, м. Умань. Крім того, позивачі пропустили строк позовної давності без поважних причин.

Представники ТОВ «Уманська левада» ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечували та пояснила, що в даний час власником земельної ділянки № 21-Б по вул. Пушкіна, м. Умань є ТОВ «Уманська левада», яке є добросовісним набувачем земельної ділянки. Позивачі пропустили строк звернення до суду, так як зверталися в різні інстанції у 2008 році, тому позов підлягає залишенню без розгляду. Також, частину позовних вимог належить розглядати по нормам ЦПК України. Крім того, проїзд спільного користування між мешканцями будинку № 21 по вул. Пушкіна, м. Умані та Уманською лікарнею ветеринарної медицини ніколи не встановлювався, відповідне рішення не приймалося.

Представник третьої особи міськрайонного управління держкомзему у м. Умань та Уманському району ОСОБА_11, в судовому засіданні пояснила, що дорога, яку просять відновити позивачі до будинку в якому вони проживають була прокладена для обслуговування будівель лікарні ветеринарної медицини, а не житлового будинку, після того, як будівлі ветеринарної медицини продали, відпала необхідність в дорозі. Мешканці житлового будинку № 21 по вул. Пушкіна, м. Умані, також користувалися зазначеною дорогою, хоча вона не виділялася їм.

Дослідивши матеріали справи, інвентарні справи № 710 на домоволодіння № 21, по вул. Пушкіна м. Умань та № 374 на райветстанцію по вул. Пушкіна, 21-Б м. Умань, технічну документацію по відводу земельної ділянки в постійне користування Уманській районній державній лікарні ветеринарної медицини ПП «Геоплан» за 2005 рік, проект відведення земельної ділянки в приватну власність шляхом викупу ТОВ «Паломник» для будівництва та обслуговування громадської забудови виконаного ПП «Геоплан» за 2008 рік, вислухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, здійснивши виїзд на місце та провівши виїзне судове засідання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Статтею 6 КАС України, встановлено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена. Відповідно до зазначеної норми позивачі мають повне законне право звертатися до адміністративного суду.

Згідно ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, а відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган місцевого самоврядування. Уманська міська рада Черкаської області, яка є відповідачем по даній справі, відноситься до органів місцевого самоврядування, а тому справа підсудна Уманському міськрайонному суду, як предметно, так і територіально (ст.19 КАС України), оскільки справи розглядаються за місцем знаходження відповідача.

Розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від субєктного складу їх учасників, зокрема щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функції у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно ст.17 КАС України, віднесено до компетенції адміністративних судів, на що звертає увагу п.2 Постанови ПВС України № 7, від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». За таких обставин посилання представників відповідачів на неможливість розгляду даних позовних вимог в порядку адміністративного судочинства і необхідність їх розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає необґрунтованими.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що позивачі ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, разом з іншими жителями, проживають та є співвласниками багатоквартирного житлового будинку № 21, по вул. Пушкіна, м. Умань, що підтверджується свідоцтвами на право власності на житло № 10774 від 22 жовтня 1998 року, № 11075 від 29 грудня 1998 року, від 30.11.2006 року та від 25.12.2008 року, а також штампом в паспортах позивачів про зареєстроване місце проживання ОСОБА_12 від 14 грудня 1984 року, ОСОБА_13, ОСОБА_15 від 23 листопада 1984 року, ОСОБА_14 від 30 листопада 1984 року (а.с. 8-15).

Крім багатоквартирного житлового будинку № 21 по вул. Пушкіна м. Умань, де зареєстровані позивачі і на квартири цього будинку видані вищезазначені свідоцтва про право власності на житло, наявна інша будівля під № 21, яка зазначена на плані меж земельної ділянки до державного акту серії ЯЕ, № 135459 від 20 жовтня 2008 року, від літери «Й» до «К», біля якої наявний сервітут, але вказана будівля не є багатоповерховою житловою будівлею в якій проживають позивачі, що підтверджує неправомірність дій Уманської міської ради з приводу присвоєння номерів будинкам та спорудам, а в подальшому і видачі зазначеного державного акту на земельну ділянку, так як відповідно до довідки БТІ № 422 від 21.02.2012 року під № 21 по вул. Пушкіна, м. Умань зареєстрована одна будівля багатоквартирний житловий будинок (а.с. 190). Відповідачем не надано рішення про зміну нумерації приміщень, будь-які інші приміщення по вул. Пушкіна, 21, м. Умані, не зареєстровані в БТІ, але відображені в державному акті, що підтверджує зміну і невідповідність технічної документації за 2008 рік по відведенню земельної ділянки в приватну власність шляхом викупу ТОВ «Паломник».

Рішенням Уманської міської ради від 22 грудня 2005 року № 3.3-54/4 надано в постійне користування земельні ділянки Уманській районній державній лікарні ветеринарної медицини площею 1,5605 га (в тому числі спільне користування площею 1291 кв.м. з будинковолодіннями № 21-В та 21-Г по вул. Пушкіна, проїзд спільного користування площею 364 кв.м. з відділом житлового господарства та спільне користування площею 220 кв.м. з домоволодінням № 13 по вул. Пушкіна) для обслуговування існуючих будівель і споруд комплексу ветеринарної медицини по вул. Пушкіна, 21-Б та затверджено відповідну технічну документацію (а.с.79).

На підставі зазначеного рішення Уманській районній державній лікарні ветеринарної медицини був виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 348130 від 25 січня 2006 року по вул. Пушкіна, 21-Б, м. Умань, де зазначено проїзд спільного користування (а.с. 78). Згідно плану меж земельної ділянки доданого до державного акту, під № 3 зазначений проїзд, який є земельною ділянкою спільного користування райветлікарні з відділом житлового господарства, площею 0,0364 га., саме цим проїздом постійно користувалися жителі багатоквартирного будинку № 21 по вул. Пушкіна м. Умані, який і просили врахувати під час продажу земельної ділянки залишивши його, але продаж земельної ділянки здійснено без урахування вказаної земельної ділянки спільного користування, тобто проїзду, так як було змінено технічну документацію. Рішення з проводу зміни цільового призначення земельної ділянки спільного користування проїзду, перенесення чи скасування проїзду, Уманською міською радою не приймалося.

Судом достовірно встановлено факт наявності дороги проїзду з вул. Пушкіна, до багатоквартирного житлового будинку № 21, по вул. Пушкіна, м. Умань, яка являється проїздом спільного користування (сервітутом), що підтверджується державним актом від 25 січня 2006 року серія ЯЯ № 348130 та планом меж земельної ділянки до даного державного акту, згідно якого наявний проїзд, який просять відновити позивачі, а відповідно державного акту серії ЯЕ № 135459 від 20.10.2008 року та плану меж земельної ділянки доданого до нього, проїзд загального користування відсутній. Оскільки № 21 по вул. Пушкіна м. Умані, крім багатоквартирного житлового будинку, присвоєний іншій будівлі, то суд приходить до висновку, що при відведенні земельної ділянки в приватну власність шляхом викупу, без відповідної правової підстави, були змінені розміри та межі земельної ділянки, скасовано проїзд, чим порушено право позивачів та жителів м. Умані на користування проїздом. Тобто, на даний час наявні два чинних державних акта на земельну ділянку по вул. Пушкіна, 21-Б, м. Умані, які не скасовані і суперечать один одному.

Таким чином, відносини з приводу встановлення проїзду спільного користування та користування ним виникли до набрання чинності Земельного Кодексу України (1 січня 2002 року), тому застосуванню підлягають норми Земельного Кодексу Української РСР від 8 липня 1970 року, який поняття «Сервітут» не містив, а порядок його встановлення, скасування та юридичного закріплення відповідно до ст. 94 ЗК Української РСР, відносився до земель загального користування. Згідно ст. 15 ЗК Української РСР, безстроковим визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку.

Тому, спірний проїзд юридично закріплений, як земельна ділянка загального, спільного, безстрокового користування та в подальшому після набранням чинності Земельним Кодексом України набув статус зареєстрованого сервітуту, про що зазначено в технічній документації по відводу земельної ділянки в постійне користування Уманській районній державній лікарні ветеринарної медицини за 2005 рік (а.с. 144-157), а саме: умовах відведення земельної ділянки, висновку по технічній документації відведення земельної ділянки від 07.12.2005 року, плану встановлених меж, кадастрового плану, акту погодження меж землекористування, тому повторного юридичного закріплення не потребував. Також, сервітут рахується в проекті відведення земельної ділянки в приватну власність шляхом викупу ТОВ «Паломник» за 2008 рік (а.с.158), а саме згідно: пояснювальної записки, технічному завданні, умовами відведення земельної ділянки, висновку від 19 лютого 2008 року № 225, та інших документах. За таких обставин посилання представників відповідачів, що дорога юридично не закріплена, не відповідає дійсності.

Оскільки судом встановлено факт постійного користування проїздом жителями м. Умань, по час купівлі земельної ділянки ТОВ «Паломник», а потім ТОВ «Уманська левада» та встановлення паркану в липні 2011 року, яким перегороджено проїзд, з приводу чого позивачі зверталися в різні інстанції, але спір вирішено не було. Вказаний факт визнається сторонами, в тому числі і представниками відповідача, третьої особи, будь-хто з учасників судового розгляду не заперечує цього факту, тому суд вважає дані обставини встановленим, оскільки в суду не виникає сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання сторонами, а позивачі звернулися до суду 26 жовтня 2011 року, тобто в межах 6 місячного строку звернення до суду, передбаченого ст.99 КАС України, тому строк звернення до суду не пропущений і твердження представників відповідачів щодо пропуску строку позовної давності суд вважає безпідставними і необґрунтованими.

В звязку з тим, що проїзд перегороджений в липні 2011 року, тому з цього часу і виник даний спір з приводу перешкоджання позивачам в користуванні проїздом. Земельний Кодекс України набрав чинності з 01.01.2002 року, тому суд вважає, що до спірних правовідносин з приводу перекриття парканом проїзду, підлягають застосуванню норми нині діючого Земельного кодексу України.

Статтею 98 ЗК України, встановлено зміст права земельного сервітуту. Право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене користування чужою земельною ділянкою.

Згідно п.б ч.1 ст. 99 ЗК України, землекористувачі земельної ділянки можуть вимагати встановлення такого земельного сервітуту, як право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Оскільки проїзд юридично встановлений до набрання чинності Земельного кодексу України, тобто 1 січня 2002 року, тому проїзд мав статус земельної ділянки спільного користування, статусу сервітуту не мав, оскільки Земельний Кодекс Української РСР такого поняття не містив, хоча фактично це був сервітут, тому з прийняттям ЗК України, дана земельна ділянка спільного користування (проїзд) згідно технічної документації по відводу земельної ділянки в постійне користування Уманській районній державній лікарні ветеринарної медицини за 2005 рік зареєстрована як сервітут, відповідачі протилежних доказів суду не надали, хоч відповідно ч.2 ст.71 КАС України, обовязок доказування належить відповідачу.

У відповідно до ст.101 ЗК України, дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу.

Відповідно до технічної документації по відводу земельної ділянки в постійне користування Уманській районній державній лікарні ветеринарної медицини по вул. Пушкіна, 21-Б, м. Умань, за 2005 рік, зазначено 2 сервітути, в тому числі проїзд спільного користування, площею 0,0364 га, яким користувалися позивачі та мешканці м. Умані, дозволено передачу земельної ділянки в постійне користування за умови збереження сервітутів, що підтверджується технічною документацією, а згідно проекту відведення земельної ділянки в приватну власність шляхом викупу ТОВ «Паломник» за 2008 рік були змінені площі, місце розташування та конфігурація сервітутів, площа сервітутів склала 0,0460 га. та 0,0224 га.

За таких обставин, суд вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 135459 від 20 жовтня 2008 року, та його подальша реєстрації, в тому числі в звязку із зміною власника земельної ділянки, підлягають скасуванню, оскільки не враховано спільну земельну ділянку, яка є проїздом в межах визначених технічною документацією до будинку № 21, по вул. Пушкіна м. Умань, згідно плану меж земельної ділянки до державного акту ЯЯ № 348130 від 25 січня 2006 року та суперечать останньому державному акту в звязку із зміною технічної документації під час відведення земельної ділянки в приватну власність шляхом викупу ТОВ «Паломник» за 2008 рік.

Позовні вимоги про скасування рішення Уманської міської ради від 25.09.2008 року № 3.24-35/5 «Про продаж земельної ділянки» та про зобовязання Уманську міську раду вирішити питання під час прийняття рішення про продаж спірної земельної ділянки з урахуванням проїзду не підлягають до задоволення, оскільки зазначеним рішенням не передбачено скасування проїзду спільного користування, а рішення про продаж сторонами не оскаржується, що підтвердили позивачі та їх представники в судовому засіданні.

Неправомірність відведення земельної ділянки і скасування проїзду, який являвся земельною ділянкою спільного користування, а також порушення державних будівельних норм, підтверджується висновком Уманського районного відділу управління держтехногенбезпеки у Черкаській області № 26/12/192 від 6 березня 2012 року (а.с. 208), згідно якого підїзди до будинку № 21, по вул. Пушкіна, м. Умані, з вилиць Пушкіна та Кулика відсутні, а з вул. С.Перовської влаштований тупиковий проїзд, довжина якого більше 150 м., чим порушено вимоги ДБН. Крім того, під час виїзного судового засідання встановлено, що підїзд з вулиці С.Перовської проходить через двір житлового будинку, а наявний сервітут не забезпечує проїзду до будинку за своєю конфігурацією та розмірами, що є неприпустимим. Таким чином, посилання представників відповідачів на наявність підїзду з вулиці Кулика, не відповідають дійсності, жителі будинку № 21, м. Умань, позбавлені належного підїзду до будинку, таким чином власність використовується на шкоду людині і суспільству, чим порушено ст.13 Конституції України, згідно якої земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених конституцією. Власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до п.б ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 13, 15, 16, 25, 36, 84, 94 ЗК Української РСР 1970 року, ст.ст. 98-102, 152, 158, 160 ЗК України, Постанови ПВС України № 7, від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», керуючись ст.ст. 6, 17, 19, 71, 99, 159-163, 267 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 135459 від 20 жовтня 2008 року, площею 1,2365 га, яка розташована по вул. Пушкіна, 21-Б, м. Умань Черкаської області, на яку право власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «Уманська левада» та його державну реєстрацію в поземельній книзі від 21.03.2011 року, реєстровий номер 020050035:3:2, проведену міськрайонним управлінням держкомзему у м. Умань та Уманському районі.

Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Уманська Левада» знести установлений паркан та звільнити проїзд від інших перешкод в місці проїзду до багатоповерхового житлового будинку № 21, по вул. Пушкіна м. Умань Черкаської області, з вулиці Пушкіна, відновивши проїзд згідно плану меж земельної ділянки доданого до державного акту серії ЯЯ № 348130 виданого Уманській районній державній лікарні ветеринарної медицини 25 січня 2006 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів, з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги, через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: В.М. Гончарук