Справа № 872/7623/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" серпня 2015 р. справа № 808/841/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі № 808/841/15 за позовом приватного підприємства «Корида» до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.08.2014 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 13964,73 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами фактичної перевірки, оскільки у позивача наявні передбаченні чинним законодавством первинні документи, що підтверджують витрачені на бензин готівкові кошти по авансовим звітам за 2011-2014 роки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано винесене відповідачем податкове повідомлення - рішення від 22.08.2014 № .

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем ні в ході перевірки, ні на момент винесення рішення не надано первинних документів, які б підтверджували витрати готівкових коштів на закупівлю бензину.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим справу розглянуто відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

6 серпня 2014 посадовими особами Відповідача проведено фактичну перевірку ПП «Корида», за результатами якої складено акт № 0153/08/01/22/19280195 від 07.08.2014 року.

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2014, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 13964,73 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок контролюючого органу про звітування за витрачені на бензин готівкові кошти по авансовим звітам без надання підтверджуючих документів, а саме по авансовому звіту № 6 від 31.08.2011 сума витрачених коштів не підтверджена документально склала 207 грн., по авансовому звіту № 7 від 31.10.2011 - 411 грн., по авансовому звіту №8 від 30.11.2011 - 444,8 грн., по авансовому звіту № 1 від 31.01.2012 - 415,7 грн., по авансовому звіту № 2 від 29.02.2012 - 249,94 грн., по авансовому звіту № 3 від 31.03.2012 - 219,92 грн., по авансовому звіту № 4 від 30.04.2012 - 449,89 грн., по авансовому звіту № 5 від 31.05.2012 - 1422,73 грн., по авансовому звіту № 6 від 30.06.2012 - 749,79 грн., по авансовому звіту № 7 від 31.07.2012 - 1449,55 грн., по авансовому звіту № 8 від 31.08.2012 - 1049,75 грн., по авансовому звіту № 9 від 30.09.2012 - 249,91 грн., по авансовому звіту №10 від 31.10.2012 - 1048,49 грн., по авансовому звіту №11 від 31.12.2012 - 500 грн., по авансовому звіту № 1 від 28.02.2013 - 1000 грн., по авансовому звіту № 2 від 31.03.2013 - 339,91 грн., по авансовому звіту № 3 від 30.04.2013 - 849,93 грн., по авансовому звіту № 4 від 31.05.2013 - 249,92 грн., по авансовому звіту № 5 від 30.06.2013 - 249,98 грн., по авансовому звіту № 6 від 31.07.2013 - 299,97 грн., по авансовому звіту № 7 від 31.08.2013 - 242,47 грн., по авансовому звіту № 8 від 30.09.2013 - 711,91 грн., по авансовому звіту № 9 від 250,03 грн., по авансовому звіту № 4 від 30.04.2014 - 499,95 грн., по авансовому звіту № 5 від 30.05.2014 - 292 грн., по авансовому звіту № 6 від 27.06.2014 - 110,19 грн., усього за сума витрачених готівкових коштів, яка не підтверджена документально складає 13964,73 грн.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п. 75.1.3 Податкового Кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Указом Президента України від 12.06.1995 № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Оскільки, як зазначено в акті фактичної перевірки, позивачем не надано платіжні документи (товарний або касовий чек, квитанції до прибуткового ордера, інші письмові документи), які підтверджували б сплату покупцем готівкових коштів у розмірі 13964,73 грн., до нього застосовано штрафну санкцію у вказаному розмірі.

Згідно із п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України за № 637 від 15.12.2004, видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Пункт 3.1 цього Положення передбачає, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Пунктом 7.41 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні передбачено, що під час перевірки правильності оформлення видач готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів.

Пунктом 7.47 Положення передбачено, що для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п.1, пп. 2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №8 8 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно ст. 9 закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документи (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88, встановлено, що первинні документи ( на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їх юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити : назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та ії вимірники ( у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Таким чином, авансовий звіт повинен містити не тільки дані щодо використання виданих коштів, але і документальне підтвердження такого використання, а саме: касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, директором ПП «Корида» ОСОБА_1. на підставі авансових звітів, копії яких містяться в матеріалах справи, надавалася готівка для здійснення закупки бензину з наступним звітом по факту закупки, при цьому на момент перевірки, як зазначено вище, документами на підтвердження здійснення витрат готівки на придбання бензину, а саме, фіскальними чеками авансові звіти в повному обсязі підтверджені не були.

Вказані обставини ОСОБА_1. підтверджені як підписом в акті перевірки, так і власноручно написаними поясненнями до акту. (а.с. 50-52).

Разом з тим, суд першої інстанції, зазначаючи про підтвердженість сплати покупцем готівкових коштів за бензин по авансовим звітам за період 2011-2014 роки в розмірі 13964,73 грн., зазначив, що у судовому засіданні позивачем надавалися для огляду оригінали документів (фіскальних чеків).

Проте колегія суддів з цього приводу зазначає, що за вищевказаними приписами діючого законодавства, підтверджуючі витрати документи, повинні бути не взагалі, а є невід'ємною частиною авансових звітів і повинні знаходитись разом з останніми.

До того ж висновки суду першої інстанції не підтверджені матеріалами справи, в яких нібито оглянуті судом фіскальні чеки (їх копії) відсутні.

Відповідно до положень частини 1 статті 69 КАС України одним із видів доказів, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення, осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є письмові докази.

Згідно частини 1 статті 79 КАС України письмовими доказами є, зокрема, документи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

За приписами частини 4 статті 79 КАС України оригінали письмових доказів, що є у справі, повертаються судом після їх дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання законної сили судовим рішенням у справі за клопотанням осіб, які їх надали. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Таким чином, письмовий доказ повинен міститись у справі або у виді оригіналу, або у виді засвідченої копії.

Оскільки оглянуті судом першої інстанції фіскальні чеки або їх копії не були долучені до справи, то вони не є письмовими доказами в сенсі вимог статті 79 КАС України, а тому суд і не міг посилатись на них в постанові як на документи, що підтверджують певні обставини.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сенс фактичної перевірки і полягає в тому, щоб перевірити фактичний стан дотримання норм законодавства з питань регулювання, зокрема, обігу готівки, тому визначальним в даному випадку є стан додержання цього законодавства саме в момент здійснення фактичної перевірки.

Таким чином, вірними є доводи апелянта, що на момент перевірки у позивача були відсутні підтверджуючі документи по витратам грошових коштів за авансовими звітами на загальну суму 13964,73 грн., що свідчить про правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій до позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі № 808/841/15скасувати.

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Корида» до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко