Справа № 2а-348//10/0547
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2012-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Моцний В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року справа №2а-348/10/0547

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Геращенка І.В.

суддів апеляційного суду Арабей Т.Г., Губської Л.В.

за відсутності представників сторін:

від позивача не з'явились

від відповідача - не з'явились

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації в Донецькій області на постанову Старобешівського районного суду Донецької області від 01 березня 2010 року у справі № 2а-348/10/0547 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації в Донецькій області про стягнення заборгованості по недоотриманій допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Старобешівського районного суду Донецької області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації в Донецькій області про стягнення заборгованості по недоотриманій допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік.

Постановою Старобешівського районного суду Донецької області від 01 березня 2010 року у справі № 2а-348/10/0547 (суддя Моцний В.В.) позовні вимоги задоволені.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням норм матеріального права.

Наполягає на правомірності своїх дій.

Представники осіб, які брали участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи наведене колегія суддів розглядає апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила.

ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження є матірю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримувала грошову допомогу у 2007 році, передбачену чинним законодавством, виплату якої здійснював відповідач.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права та процесуального права.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України Про державну допомогу сім»ям з дітьми.

Тобто, Закон України Про державну допомогу сім'ям з дітьми є спеціальним законом, що регулює правовідносини, повязані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі орган владних повноважень, на якого чинним законодавством покладений обовязок щодо нарахування та виплати допомоги сімям з дітьми до досягнення нею трирічного віку.

Частиною 1 ст. 1 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми, при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги.

Статтею 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний (на час подання цього позову) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто у 2007 році.

Норми статті 268 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, на погляд колегії, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не повязана з відшкодуванням шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що звернувшись з позовом 27.10.2009 року, позивачем пропущено річний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують, що строк пропущено за поважною причиною.

Оскільки позивачем пропущений строк, встановлений для звернення до адміністративного суду з позовними заявами про захист порушеного права, встановлений зазначеною нормою процесуального Закону на чому наполягав відповідач, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовної заяви.

На підставі викладеного керуючись Конституцією України, ст. 99, ст. 100, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації в Донецькій області на постанову Старобешівського районного суду Донецької області від 01 березня 2010 року у справі № 2а-348/10/0547 задовольнити частково.

Постанову Старобешівського районного суду Донецької області від 01 березня 2010 року у справі № 2а-348/10/0547 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації в Донецькій області про стягнення заборгованості по недоотриманій допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації в Донецькій області про стягнення заборгованості по недоотриманій допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4