Справа № 804/18585/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2015 рокусправа № 804/18585/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у справі №804/18585/14
за позовом до відповідачів про ОСОБА_1 1. Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Міністерства оборони України; 2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач-1), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі по тексту відповідач-2) в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність начальника КЕВ м. Дніпропетровська Зубкова Григорія Семеновича, яка виразилась в нерозгляді заяви № 2540 від 10.10.2014 р. позивача по суті, в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та вжити заходів передбачених цим Законом;

- зобов'язати начальника КЕВ м. Дніпропетровська розглянути заяву позивача в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та видати розпорядження щодо приватизації квартири, яку вона займає на підставі ордеру № 1129 від 04.09.1998 р.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позові, зазначив, що нерозгляд заяви по суті порушує його права.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у справі №804/18585/14 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, яка виразилась в нерозгляді заяви позивача щодо приватизації його квартири та невжитті заходів, передбачених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо приватизації квартири, яку займає ОСОБА_1 на підставі ордеру № 1129 від 04.09.1998 р. Зобов'язано Квартирно - експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська розглянути заяву ОСОБА_1 про передачу в приватну власність квартири в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та вжити заходів, передбачених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо приватизації квартири, яку він займає на підставі ордеру № 1129 від 04.09.1998 р. В іншій частині позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що питання щодо вжиття заходів стосовно приватизації квартири має розглядати орган приватизації при прийнятті рішення за заявою позивача, яким у спірних правовідносинах є Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська.

Відповідачі, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у справі №804/18585/14 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідачі зазначили, що дії щодо розгляду звернення позивача та надання відповіді за таким зверненням вчинено на підставі чинного законодавства України, в строки та у формі, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що рішення суду є законним та обгрунтованим, в той же час, 22.01.2015 року КЕВ прийняв рішення № 366, в якому відмовив позивачу в приватизації займаного житла. Позивач вважає, що це рішення містить ознаки дискримінації позивача по відношенню до мешканців, які приватизували квартиру.

У судовому засіданні представник відповідача 2 доводи та вимоги, викладені у апеляційній скарзі підтримав, наголосивши, що вжиття заходів щодо приватизації квартири позивача, яка знаходиться на території закритих військових поселень, буде суперечити чинному законодавству, а саме ст.. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», що свідчить про винесення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального законодавства.

Представник позивача підтримав доводи та клопотання, що містяться в запереченнях на апеляційну скаргу. Клопотання позивача щодо зміни позовних вимог відхилено судом, виходячи з норм ст.. 49, 51 КАС України, згідно яких зміна позовних вимог є можливою до винесення судового рішення по суті.

Частиною 2 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем надано до Гвардійської КЕЧ заяву від 15.10.2014р. вх. № 2540 про передачу в приватну власність квартири за адресою: 51270, АДРЕСА_1, яку вона займає спільно з чоловіком та сином на підставі ордеру № 1129 від 04 вересня 1998 року.

Листом від 17.10.2014 р. №3073, підписаним начальником КЕВ,позивача повідомлено, що військове містечко, в якому знаходиться вказана квартира, включено до числа закритих, які не підпадають під приватизацію житлового фонду.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання врегульовано Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Аналіз даної норми свідчить про те, що орган приватизації зобов'язаний не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина прийняти рішення про передачу у власність або про відмову у передачі квартири у власність.

Судом встановлено, що позивач 15 жовтня 2014 року звернувся до відповідачів із заявою про передачу в приватну власність квартири, яку він займає. Однак, рішення органом приватизації про передачу або про відмову у передачі позивачу квартири у власність відповідно до чинного законодавства прийнято не було.

Виходячи з викладеного, слід погодитись з висновком суду першої інстанції стосовно порушення відповідачем норм ст.. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та необхідністю покладення на КЕВ м.Дніпропетровська обовязку вжити заходи щодо приватизації квартири позивача, передбачені названим законом, які на даній стадії полягають у розгляді заяви позивача та прийнятті належного рішення за результатами розгляду.

Твердження відповідачів про те, що оскільки, квартира, в якій проживає позивач, знаходиться на території закритого військового поселення, у зв'язку з чим не може бути об'єктом приватизації, не приймаються до уваги, оскільки вказані обставини не звільняють відповідачів від обов'язку розглянути заяву позивача у порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо допущеної субєктом владних повноважень протиправності бездіяльності, доводи апеляційної скарги відповідачів спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду від 12 грудня 2014 року, з огляду на що дане судове рішення необхідно залишити без змін.

керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у справі №804/18585/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова