Справа № 2а-4123/10/1770
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2010-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-4123/10/1770

30 вересня 2010 року 16год. 45хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Сторожук І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник адвокат ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
до Державна податкова інспекція у м.Рівне
про скасування податкового повідомлення-рішення , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування податкового повідомлення-рішення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, суду пояснив, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання СПД ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.07р. по 31.03.10р., про що складено акт від 02.08.10р. № 137//17-119. В ході перевірки виявлено порушення п.п. 7.4.3, п.п. 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податкових зобовязань з ПДВ. Податковим повідомленням-рішенням від 10.08.10р. № /0 позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 10984 грн., в тому числі 7323 грн. за основним платежем, 3661 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Вважає, що висновок відповідача про порушення позивачем положень Закону України «Про податок на додану вартість» є помилковим, а прийняте податкове повідомлення-рішення незаконним. Просить позов задоволити.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача подав письмові заперечення на позовну заяву (а.с.44-45), дав письмові (а.с.46) та усні пояснення в судовому засіданні про те, що в ході проведення перевірки СПД-ФО ОСОБА_4 з питань достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1-16.3) за період з 01.04.07р. по 31.03.10р. встановлено завищення податкового кредиту: за жовтень 2009 року в сумі 1299,2 грн., за листопад 2009 року в сумі 710,11 грн., за грудень 2009 року в сумі 207,75 грн., за січень 2010 року в сумі 557, 557, 12 грн, за лютий 2010 року в сумі 143,34 грн., за березень 2010 року в сумі 907,81 грн. - в звязку з тим, що до складу податкового кредиту підприємцем безпідставно віднесена сума ПДВ, сплачена при придбанні дизельного пального. Згідно представлених для перевірки документів (шляхових листів, актів виконаних робіт) встановлено, що частина дизпалива не була використана в господарській діяльності платника, а лише для переміщення транспортних засобів з одного пункту в інший без оплати замовника (покупця) переміщення по таких маршрутах, без відображення таких переміщень в актах виконаних робіт, що складені замовниками, чим порушено п.п. 7.4.3, п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97 від 03.04.1997 року (із змінами та доповненнями).

Крім цього, встановлено завищення податкового кредиту за листопад 2009 року в сумі 77,23 грн., не представлені акти встановлення придбаних автозапчастин на автомобілі, які використовуються в підприємницькій діяльності, чим порушено п.п. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про ПДВ».

Крім цього, встановлено, що фактично понесені витрати пального становлять 16056 літрів, до складу податкового кредиту віднесено пальне обємом 19143,17 літрів на загальну вартість 116764,37 грн., в тому числі ПДВ 19460,73 грн. Різниця між придбаним паливом та віднесеним до складу податкового кредиту та фактично використаним паливом у підприємницькій діяльності становить 3087 літр.

За лютий 2010 року зменшено суму податкового кредиту з ПДВ на 1113,87 грн., за березень 2010 року на 2306,34 грн., - в звязку з тим, що до складу податкового кредиту включене дизельне пальне, яке фактично не використовувалось в підприємницькій діяльності, для перевірки не надано документів, що підтверджують таке використання чи свідчать про залишок пального, тобто паливо не використовувалося в оподатковуваних операціях по ПДВ, чим порушено п.п. 7.4.3, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про ПДВ».

Всього за результатами перевірки зменшено позивачу суму податкового кредиту з податку на додану вартість на 7323 грн. Дії податкового органу представник відповідача вважає правомірними, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень за власною ініціативою та витребувані судом, суд встановив таке.

В період з 15 липня по 28 липня 2010 року ДПІ у м. Рівне була проведена планова документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства СПД-ФО ОСОБА_4 за період з 01.04.07р. по 31.03.10р., за результатами якої складено акт від 02.08.10р. № 137//17-119. В ході перевірки встановлено порушення п.п. 7.4.3, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податкових зобовязань з зазначеного податку на суму 7323 грн., яка була донарахована платнику (а.с.21-39).

При підписанні акту перевірки позивач ствердив, що надані ним первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, повернуті йому, додаткових (інших) документів, що свідчать про господарську діяльність за перевірений період, немає (а.с. 39).

Податковим повідомленням-рішенням від 10.08.10р. ДПІ у м. Рівне № /0 стверджується, що позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість всього на суму 10984 грн., в тому числі за основним платежем 7323 грн., за штрафними санкціями 3661 грн. (а.с. 6).

Дослідженими судом податковими деклараціями з податку на додану вартість позивача стверджується, що за жовтень 2009 року, листопад 2009 року, грудень 2009 року, січень 2010 року, лютий 2010 року, березень 2010 року позивачем задекларовано в ряд.10.1 податку на додану вартість всього на суму 26054 грн., віднесено до податкового кредиту (ряд.17) всього 26054 грн.(а.с. 134-154).

В розділі 2.5.2 акту перевірки «Податковий кредит» встановлено відхилення між даними платника та даними перевірки за вказаний період по ПДВ по ряд. 10.1 (гр.5-гр.3) на суму 7322,77 грн., усього по податковому кредиту (гр.6 гр. 4) на суму 7322,77 грн. (а.с. 31).

Дослідженими судом подорожніми листами вантажного автомобіля, які були надані позивачем податковому органу в ході перевірки, стверджується, що всього згідно вказаних документів витрачено пального 16056 літрів (як за нормою, так і фактично), (а.с. 50-70).

Дослідженими судом податковими накладними стверджується, що за перевірений період позивачем до складу податкового кредиту віднесено 19143,17 літрів пального загальною вартістю 116764,37 грн., в тому числі ПДВ 19460,73 грн. (а.с. 90-133).

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження висновок податкового органу про те, що різниця між придбаним пальним та віднесеним до складу податкового кредиту та фактично використаним пальним в підприємницькій діяльності становить 3087 літрів.

Згідно висновку податкового органу, за лютий 2010 року зменшено суму податкового кредиту на 1113,87 грн., за березень 2010 року на 2306,34 грн., оскільки для перевірки не було надано жодних документів, які б свідчили про використання даного пального в підприємницькій діяльності або свідчили б про залишок даного палива.

З письмового пояснення СПД ОСОБА_4, даного податковому органу, вбачається, що станом на 01.04.10р. залишки товаро-матеріальних цінностей були відсутні; ремонтні роботи на автомобілях проводились власними силами (а.с. 165).

Представник позивача в судовому засіданні не заперечив написання позивачем вказаного пояснення та підтвердив, що податковому органу для перевірки були надані всі наявні первинні документи, інші документи, які б підтверджували підставність формування податкового кредиту, в позивача відсутні.

Крім цього, представник позивача зазначив, що письмові договори перевезення СПД ОСОБА_4 за перевірений період не укладалися, приймалося або усне замовлення на перевезення, або заявка в факсовій формі. Виконання взятого перевізником замовлення підтверджувалося актами здачі-прийняття робіт.

Співставленням даних подорожніх листів (а.с. 50-70) та актів здачі-прийняття робіт (а.с.71-82), товарно-транспортних накладних (а.с.83-89) встановлено, що пальне на конкретний маршрут списувалося згідно подорожніх листів в повному обсязі як використане на виконання замовлення на перевезення; разом з тим актами здачі-прийняття робіт підтверджено виконання замовлення перевезенням вантажу до замовника, а відстань, пройдена транспортним засобом без вантажу (холостий пробіг) зазначеними актами не підтверджена.

Судом встановлено, що до складу податкового кредиту позивачем віднесено суму податку на додану вартість, сплачену при придбанні пального, яке списане як витрачене в цілому на рух по маршруту, в тому числі й на холостий пробіг транспортного засобу. Розрахунок відстані холостого пробігу транспортного засобу по конкретних маршрутах та сум податку на додану вартість, неправомірно включених до складу податкового кредиту, відповідачем виконано в додатку № 2 до акту перевірки (а.с.48), а також подано уточнюючий розрахунок на вимогу суду в ході судового розгляду справи (а.с. 171).

Документи, які б підтверджували використання пального, фактично списаного позивачем на переміщення транспортного засобу між населеними пунктами без вантажу, ні в ході перевірки податковому органу, ні в ході судового розгляду позивачем надані не були. Представник позивача ствердив суду, що акти виконаних робіт на частину маршруту по вказаних перевезеннях відсутні. Пальне, використане під час руху транспортного засобу без вантажу (на перевезення, не підтверджене актами здачі-прийняття робіт) позивач вважає таким, що використане в господарській діяльності, відтак, на його думку, сума податку на додану вартість, сплачена при придбанні такого пального, підставно включена до складу податкового кредиту перевіреного періоду.

Згідно п.п. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у разі, коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Згідно п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у звязку з таким придбанням (виготовленням) не включається до складу податкового кредиту.

Згідно статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-які обєктивні докази, які б спростовували висновок податкового органу, позивачем надано не було. Натомість, відповідач довів правомірність свого рішення та обгрунтував його достатніми належними й допустимими доказами.

З огляду на вказані норми закону, оцінивши обставини справи в своїй сукупності, та перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що податковий орган правомірно зменшив суму податкового кредиту позивача за перевірений період на суму податку на додану вартість, сплачену при придбанні пального, використання якого в оподатковуваних операціях звітного періоду підтверджено не було, а також на суму податку на додану вартість, сплачену при придбанні автозапчастин, встановлення яких в бухгалтерському обліку не було відображене, а також на суму податку на додану вартість, сплачену при придбанні пального, яке не було використане в підприємницькій діяльності і не рахувалося в залишку.

З врахуванням викладеного, суд вважає доведеним, що при прийнятті оспореного податкового повідомлення-рішення про визначення зобовязання з податку на додану вартість відповідач діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, а податкове повідомлення-рішення прийняте обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо та добросовісно, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Рівне про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 10 серпня 2010 року - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.