Справа № 522/1106/15-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 522/1106/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кічмаренко С.М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Запорожана Д.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі позивач, або ОСОБА_2П.) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (далі відповідач, або УПФУ в Приморському районі м. Одеси), в якому позивач просила: визнати противоправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси врахувати при визначенні її пенсії інші виплати на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за пенсією; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеса здійснити розрахунок її пенсії з 01 липня 2009 року з урахуванням інших видів виплат згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.11.2014 року № 1114/08 та довідки Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 31.10.2014 року № 9058/04, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду, з розрахунку 81 відсоток заробітної плати, виплатити заборгованість та в подальшому виплачувати пенсію в перерахованому згідно з рішенням суду розмірі.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, а також враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працювала на державній службі в УПФУ в Приморському районі м. Одеси, а в подальшому в ГУПФУ в Одеській області на посаді головного спеціаліста.

Позивач 30.06.2009 року була звільнена з роботи згідно п. 3 ст.30 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з досягненням граничного віку проходження державної служби та виходом на пенсію державного службовця.

З 01.07.2009 року позивач перебуває на обліку в УПФУ в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

17.11.2014 року позивач подала до УПФУ в Приморському районі м. Одеси заяву про здійснення їй перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням інших виплат, які складаються із матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Разом із вказаною заявою позивачем подано довідку ГУПФУ в Одеській області від 11.11.2014 року № 1114/08 та довідку УПФУ в Приморському районі м. Одеси від 31.10.2014 року № 9058/04 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з яких вбачається, що до складу заробітної плати позивача за останні 24 календарні місяці входять, у тому числі, «інші виплати», в які включаються індексація, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань.

На всі виплати, які включені в довідку, в тому числі і на «інші виплати», нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно протоколу № 180 від 24.11.2014 року УПФУ в Приморському районі м. Одеси відмовило позивачу в проведенні перерахунку пенсії за відсутності законодавчих підстав.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування враховуються в заробіток (доход) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Доводи апелянта про те, що матеріальна допомога, суми разових премій і суми індексації заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, у той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначена правова позиція висловлена в рішеннях Верховного Суду України, зокрема, № 21-430а11 від 20.02.2012 року, № 21-125а13 від 14.05.2013 року, № 21-97а13 від 28.05.2013 року, № 21-350а13 від 06.11.2013 року, № 21-3а14 від 04.03.2014 року, № 21-314а14 від 16.09.2014 року.

В той же час, зобов'язуючи відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з урахуванням зазначених сум саме з 01 липня 2009 року, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивач звернулась до суду за захистом порушеного права лише 23 січня 2015 року.

Згідно до вимог ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи вірно застосував норми матеріального права, однак не врахував, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з вимогами за період з 01 липня 2009 року по 22 липня 2014 року, оскільки позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом 23 січня 2015 року. Такі вимоги підлягають залишенню без розгляду у відповідності до вимог ст. 100 КАС України.

За таких обставин, судове рішення в частині задоволення позовних вимог за період з 01 липня 2009 року по 22 липня 2014 року, відповідно до ст. 203 КАС України, підлягає скасуванню із залишенням без розгляду позовних вимог в цій частині, а в іншій частині, відповідно до ст. 200 КАС України, залишенню без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206, 209, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог за період з 01 липня 2009 року по 22 липня 2014 року скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії у вказаній частині залишити без розгляду.

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період з 23 липня 2014 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: Л.П. Шеметенко