Справа № 826/2113/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №826/2113/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Оксененка О.М.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в м. Києві до Комунального підприємства «Бессарабський ринок» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Комунального підприємства «Бессарабський ринок», в якому просив суд зобов'язати відповідача виконати у повному обсязі пункти 2,3,4 вимоги від 09.10.2014 №26-07-14-14/12575.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, посадовими особами позивача проведено позапланову ревізію фінансово - господарської діяльності КП «Бессарабський ринок» за період з 01.01.2013 по 30.06.2014; за наслідками ревізії складено акт від 02.10.2014 №07-30/3089.

Актом ревізії встановлено, зокрема, завищення підрядною організацією ПП «Властелин - 01» вартості ремонтно - будівельних робіт на суму 30171,32 грн, які оплачені підприємством в повному обсязі, що є порушенням вимог підпункту 3.3.10.1, пункту 3.3.12 ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 року №174, чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) на відповідну суму; в порушення пункту 5 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №34/6250, умов договорів укладених з орендодавцями, відповідачем у періоді з 01.01.2013 по 30.06.2014 несвоєчасно проводилась індексація орендної плати нарахованої до сплати орендарям, що призвело до неотримання підприємством доходу в загальній сумі 27334,02 грн, чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму; в порушення частини першої, п'ятої статті 9, статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 1.2, пункту 3.7 Положення №88, пункту 16 П(С)БО 1, КП «Бессарабський ринок» за даними бухгалтерського обліку та звітності занижено кредиторську заборгованість на 48222,79 грн.

З метою повного усунення виявлених ревізією порушень та попередження їх виникнення в подальшому, позивачем направлено до відповідача вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією порушень від 09 жовтня 2014 р. №26-07-14-14/12575, якою у пункті 2 за завищення підрядною організацією ПП «Властелин - 01» вартості ремонтно - будівельних робіт зобов'язано відповідача відшкодувати нанесену матеріальну шкоду в сумі 30171,32 грн; у пункту 3 за несвоєчасне проведення індексації орендної плати зобов'язано відповідача відшкодувати нанесену матеріальну шкоду в сумі 27334,02 грн; у пункті 4 зобов'язано відповідача провести взаємозвірки з суб'єктами господарювання та за результатами їх проведення відкоригувати за даними бухгалтерського обліку кредиторську заборгованість в сумі 48222,79 грн.

У зв'язку із невиконанням в повному обсязі вимоги від 09 жовтня 2014 року №26-07-14-14/12575, а саме пункти 2, 3, 4, позивач звернувся з позовом про зобов'язання КП «Бессарабський ринок» вчинити дії по їх виконанню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даній справі позивачем заявлені вимоги, які вказують на виявлені збитки та їхній розмір, які відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення таких збитків.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі Закон №2939-XII) визначено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Частиною першою статті 2 вказаного Закону передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно пункту 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. №310, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 вказаного Положення Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме, зокрема, вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до підпункту 15, 21 пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Аналогічні норми передбачені в Положенні про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011, зокрема, підпунктом 4 пункту 4 та підпунктами 15 та 21 пункту 6.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону №2939-XII, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного та місцевого бюджетів, та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір в установленому законодавством порядку, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення таких збитків, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивачем заявлені вимоги, які вказують на виявлені збитки та їхній розмір, лише в частині пунктів 2 та 3 (вимога відшкодувати нанесену матеріальну шкоду в сумі 30171,32 грн та 27334,02 грн).

Вимога у пункті 4 щодо зобов'язання відповідача провести взаємозвірки з суб'єктами господарювання та за результатами їх проведення відкоригувати за даними бухгалтерського обліку кредиторську заборгованість в сумі 48222,79 грн, на думку колегії суддів, є вимогою про усунення допущених порушень законодавства.

Так, як вбачається з акту ревізії, згідно листа ПАТ «Київенерго» від 19.09.2014 №42АУ/53Ф/5754, який надійшов на адресу Держфінінспекції в м. Києві, по бухгалтерському обліку ПАТ «Київенерго» станом на 01.01.2013 та станом на 01.01.2014 обліковувалась кредиторська заборгованість за відповідачем в сумі відповідно 208095,04 грн та 65172,16 грн, станом на 30.06.2014 дебіторська заборгованість перед відповідачем складає 30,00 грн. За даними бухгалтерського обліку станом на 01.01.2013 за підприємством обліковувалась дебіторська заборгованість з ПАТ «Київенерго» в сумі 176795,68 грн, станом на 01.01.2014 - 52941,11 грн, 30.06.2014 - 48252,79 грн.

Згідно матеріалів справи, між ПАТ «АК «Київводоканал» та споживачем КП «Бессарабський ринок» складений зведений акт звірки взаєморозрахунків за спожиті енергоносії (водопостачання/водовідведення) від 17.02.2015 за січень 2015 року, згідно якого борг станом на 01.01.2015 складає 28,61 грн (т. 2 а.с. 81). Також, між позивачем та ПАТ «Київенерго» складені акти звірки взаєморозрахунків за електричну енергію станом на 01.01.2015, згідно яких дебіторська заборгованість по активній електроенергії складає 50000,00 грн, по реактивній - відсутня, по тепловій енергії - 799,03 грн.

Проте, колегія суддів погоджується з позивачем, що здійснення взаємозвірки станом на 01.01.2015, а ні станом на 01.01.2013, на 01.01.2014 та на 30.06.2014 як зазначено в пункті 4 вимоги, не свідчить про виконання вимог органу державного фінансового контролю.

Крім того, відповідачем не надані докази щодо усунення порушень, що зазначені у пункті 4 вимоги, у строк до 10.11.2014 року, зокрема, супровідного листа про направлення первинної документації, актів звірення тощо.

Щодо наданої відповідачем бухгалтерської довідки від 08.05.2015 №225, згідно якої підприємством проведена взаємозвірка розрахунків з ПАТ «Київенерго» та за результатами звіряння відкореговано в бухгалтерському обліку кредиторську заборгованість завищену станом на 30.06.2014 на суму 48222,79 грн, колегія суддів зазначає, що остання не свідчить про виконання пункту 4 вимоги, оскільки підприємством не надані первинні документи, що підтверджують вказані обставини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання КП «Бессарабський ринок» виконати у повному обсязі пункт 4 вимоги від 09.10.2014 №26-07-14-14/12575.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання відповідача виконати у повному обсязі пункт 4 вимоги від 09.10.2014 №26-07-14-14/12575 з ухваленням в цій частині нової постанови про задоволення позову; в інший частині залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в м. Києві задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання відповідача виконати у повному обсязі пункт 4 вимоги від 09.10.2014 №26-07-14-14/12575 та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Бессарабський ринок» виконати у повному обсязі пункт 4 вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві від 09.10.2014 №26-07-14-14/12575.

В інший частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 12.08.2015)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: О.М. Оксененко

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Оксененко О.М.

Губська Л.В.