Справа № 522/3335/14-а (2а/522/503/14)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Київ К/800/845/15

К/800/2200/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Гончар Л.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Вітінформ» та Одеської міської ради

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року

у справі №522/3335/14-а

за позовом Заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави

в особі Одеської обласної ради

до Одеської міської ради,

треті особи: 1) товариство з обмеженою відповідальністю «Вітінформ»,

2) ОСОБА_4,

про визнання протиправними та скасування окремих положень рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року Заступник прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, яким просив визнати протиправним та скасувати положення п.п. 1, 25 п. 1 рішення Одеської міської ради «Перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» № 4212-VI від 17.12.2013 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року у справі №522/3335/14-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, товариство з обмеженою відповідальністю «Вітінформ» та Одеська міська рада подали до Вищого адміністративного суду України касаційні скарги та, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять: ТОВ «Вітінформ» - вищевказані рішення скасувати та прийняти нове, в задоволенні позовних вимог відмовити; Одеська міська рада - судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Одеська обласна рада подала до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу Одеської міської ради, в якому наголошувала на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просила залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційних скарг та заперечень на них, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року №311 «Про розмежування державного майна між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» Одеською обласною Радою народних депутатів 25.11.1991 року прийнято рішення № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області», яким затверджено перелік державного майна, що передається у власність Одеської обласної ради народних депутатів та міст обласного підпорядкування, зокрема, місту Одеса.

Рішенням Одеської обласної Ради народних депутатів «Про заходи охорони та використання нерухомих пам'яток історії і культури в Одеській області» № 449-ХХІ від 12.05.1993 року Одеська обласна рада прийняла нерухомі пам'ятки історії і культури у комунальну власність області.

Перелік пам'яток культурної спадщини, що належать до спільної власності територіальних громад області, визначено рішенням Одеської обласної ради «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» № 154-ХХІV від 24.04.2003 року, з яких 438 пам'яток розташовані у м. Одесі, зокрема, в п.п. 11.1.210, 11.1.295 п. 11 Переліку до таких віднесено - Будинок Ближенського, 1911 р. по АДРЕСА_1 ріг вул. Толстого, 16; Прибутковий будинок Леонарді по вул. Пастера, 60.

Крім того, рішенням Одеської обласної ради «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» №73-V від 22.09.2006 року затверджено нову редакцію переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області, в якому перелік пам'яток культурної спадщини залишений в редакції розділу 11 додатку до рішення Одеської обласної ради «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» № 154-ХХІV від 24.04.2003 року.

17.12.2013 року Одеською міською радою прийнято рішення «Перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» № 4212-VI у п.п. 1, 25 п. 1 якого вирішено внести до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню - нежитлове приміщення першого поверху №101 площею 13,5 кв.м. по вул. Пастера, 60, шляхом викупу співвласником домоволодіння ОСОБА_4; нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_1, шляхом викупу орендарем за грошові кошти.

26 березня 1991 року Постановою Верховної Ради Української PCP введено в дію Закон Української PCP „Про власність".

У відповідності до статті 31 вказаного закону, до державної власності в Україні віднесено загальнодержавну (республіканську) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність). Суб'єктами права комунальної власності визначалися адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Об'єктами права комунальної власності Законом було визначено майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об'єкти житлово-комунального господарства, майно підприємств та інше.

На виконання постанов Верховної Ради Української PCP Кабінетом Міністрів України 5 листопада 1991 року було прийнято постанову „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю та власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність)", якою затверджено перелік державного майна України, що передавалось у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність).

На підставі вищезазначених нормативно-правових актів Одеською обласною Радою народних депутатів 25 листопада 1991 року прийнято рішення № 266-ХХІ „Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного значення та районів області".

Пам'ятки культурної спадщини рішенням Одеської обласної Ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 266-ХХІ у власність міста Одеси, районів, сіл, селищ передані не були.

Правовий режим використання пам'яток культурної спадщини з 1978 по 2000 рік визначався Законом УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії і культури». Відповідно до статті 7 даного Закону державне управління в галузі охорони і використання пам'яток історії та культури здійснювалось, зокрема, виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів.

Рішенням виконавчого комітету Одеської обласної Ради народних депутатів від 15 серпня 1985 року № 480 «Про затвердження додаткового списку пам'яток архітектури місцевого значення і меж заповідної території в місті Одесі» будівлям, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 60, та м. Одеса, АДРЕСА_1, надано статус пам'яток архітектури місцевого значення.

В статті 21 Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії і культури» визначено, що будинки і споруди, віднесені до пам'яток історії та культури, надаються в користування державним, кооперативним, іншим громадським підприємствам, організаціям, установам, а також іншим організаціям і особам виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.

Тим самим Законом УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії і культури» було визначено повноваження обласних Рад народних депутатів бути розпорядником пам'яток культурної спадщини.

12 травня 1993 року Одеською обласною Радою народних депутатів прийнято рішення № 449-ХХІ „Про заходи для охорони та використання нерухомих пам'яток історії і культури в Одеській області", відповідно до якого нерухомі пам'ятки історії і культури в Одеській області прийнято до комунальної власності обласної ради. Враховуючи діючий на момент прийняття цього рішення Закон Української PCP „Про власність", обласна рада своїм рішенням не змінила форму власності на об'єкти культурної спадщини.

Аналіз вищезазначених нормативних актів дозволяє зробити висновок про те, що до прийняття Конституції України у 1996 році та Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" у 1997 році комунальна власність відносилась до державної власності. Після прийняття зазначених нормативно-правових актів комунальна власність перестала бути державною та була визначена як самостійна форма власності.

При цьому, відповідно до абзацу 2 пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

Одеський апеляційний господарський суд під час розгляду справи № 22/401-06-11665А за позовом Одеської міської ради до Одеської обласної ради про визнання нечинним рішення обласної ради від 22 вересня 2006 року № 73-V «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» дійшов висновку, що пам'ятки історії і культури, як окремі об'єкти права власності та об'єкти соціальної сфери, до комунальної власності міст обласного підпорядкування та районів не передавалися.

Враховуючи викладене, твердження касаційної скарги Одеської міської ради, що спірні нежитлові будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 у місті Одесі, не є власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області в особі обласної ради, є помилковими.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року по справі № 2-а-412/10/1522 визнано протиправними дії виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення за Одеською міською радою свідоцтв про право власності на 178 об'єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, серед яких значаться і зазначені вище спірні будівлі; визнані протиправними та скасовані свідоцтва про право власності Одеської міської ради на 178 об'єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та зобов'язано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» скасувати записи у Державному реєстрі прав щодо права власності Одеської міської ради на вказані 178 об'єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад області.

До списку вказаних вище 178 об'єктів культурної спадщини включені також і спірні Будинок Ближенського, 1911 р. по АДРЕСА_1 ріг вул. Толстого, 16 та Прибутковий будинок Леонарді по вул. Пастера, 60.

Як визначено частиною 1 статті 72 КАСУ, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про відсутність в Одеської міської ради повноважень приймати рішення про відчуження вказаних об'єктів, що належить до спільної власності територіальної громади.

В касаційній скарзі ТОВ «Вітінформ» звертає увагу, що суди при розгляді справи не врахували постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2011 року у справі №2-а-200/11/1522, якою зобов'язано Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради внести на розгляд Одеської міської ради поданий Українсько-болгарським спільним підприємством «Вітінформ» пакет документів на включення орендованого нежитлового підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1, в перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають відчуженню шляхом викупу орендарем.

Однак, вказаним вище рішення у справі №2-а-200/11/1522 не було зобов'язано включити орендоване нежитлове підвальне приміщення в перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають відчуженню шляхом викупу орендарем, а було зобов'язано Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради лише внести на розгляд подання з цього питання.

Тобто, предмет та підстави позовних вимог у справі №2-а-200/11/1522 та в даній адміністративній справі №522/3335/14-а є різними.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог прокурора та скасування положення п.п. 1, 25 п. 1 рішення Одеської міської ради № 4212-VI від 17.12.2013 року.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційних скарг не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Вітінформ» та Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі №522/3335/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: