Справа № 2а-454/09
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 р. Справа № 49119/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Шавеля Р. М., Ліщинського А. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 05 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

18 березня 2009 року, Шевченківським районним судом м.Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про бездіяльність субєкта владних повноважень, стягнення заборгованості неправомірно невиплаченої суми щорічної разової грошової допомоги за віком як інваліду війни 3-ї групи в сумі 3017 грн. та компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому, щорічно до 5-го травня, повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни ІІІ-ої групи, але всупереч вимогам вищевказаного Закону та ч. 3 ст. 22 Конституції України така допомога йому у 2007 - 2008 роках виплачена не в повному обсязі.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 05 червня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 шорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2007-2008 роки. Зобовязано Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести нарахування щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2007-2008 років у розмірі семи мінімальних пенсій за віком та виплати різницю між фактично виплаченими та тими, які підлягають до виплати. В решті позовних відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік» внесено зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині розміру щорічних виплат до 5-ого травня особам, на яких поширюється дія цього Закону. Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року такі зміни визнано неконституційними. Оскільки позивачем у 2007 та 2008 роках разову щорічну грошову допомогу до 5-ого травня отримано в розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а згідно ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, то до спірних правовідносин слід застосувати рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 1000 грн., суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Шевченківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що здійснення виплат позивачу потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатись будь яким іншим законом, крім Закону про Державний бюджет України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач є інвалідом війни ІІІ-ї групи, який відповідно до вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня має право на разову грошову допомогу у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, обовязок щодо виплати якої, за правилами ст. 171 цього ж Закону, покладено на органи праці та соціального захисту населення.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», виплату щорічної разової допомоги за 2007-2008 роки було визначено в сталих розмірах.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частиною 2 ст. 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відтак, у разі якщо застосування пільг, компенсацій і гарантій для певних категорій громадян, у тому числі, виплата грошової допомоги ветеранам війни, потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатись будь-яким іншим законом.

Конституційним Судом України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

З огляду на наведене, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» фактично змінено положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, а отже пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що невраховано судом першої інстанції.

Аналогічно, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» фактично змінено положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, а отже пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», що також невраховано судом першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції невраховано, що на час виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі визначеному Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», таку виплату проведено у відповідності до його норм, а Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, яке відповідно до Конституції України є обов'язковим до виконання на всій території України, прийняті поза вказаним терміном і зворотної дії в часі не мають, а тому дії відповідача кореспондують вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що грошова допомога є разовою, виплачується щорічно до 5-ого травня і чинним законодавством не передбачено можливості повторної виплати чи доплати такої допомоги при подальшій зміні розміру такої.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її спростовують.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 05 червня 2009 року в справі № 2а-454/09/1328 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. М. Шавель

ОСОБА_2