Справа № 816/2866/15
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа №816/2866/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27 квітня 2015 року №102; зобов'язання списати штраф у сумі 401,01 грн та пеню у сумі 3162,98 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27 квітня 2015 року №102.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала про протиправність рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27 квітня 2015 року №102. Зауважувала, що на даний час ОСОБА_1 не є приватним підприємцем, тому прийняття рішення по відношенню до громадянина України, що не є суб'єктом підприємницької діяльності є протиправним, а борг має бути списаним.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надіслала до суду клопотання про перенесення слухання справи на іншу дату /а.с. 93/.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, надіслав суду клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату /а.с. 95/.

У своїх письмових запереченнях зазначав, що ОСОБА_1 обліковується у Лубенській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності, а державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припинила її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Вирішуючи клопотання представників сторін про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Подане представником позивача клопотання обґрунтовано перебуванням представника позивача у судовому засіданні по цивільній справі №539/452/15-ц у Лубенському міськрайонному суді Полтавської області, яке було призначено ще у червні 2015 року і перенесення якого є неможливим у зв'язку з призначенням експертизи /а.с. 93/.

Разом з тим, суд зазначає, що до поданого клопотання представником позивача не надано жодних доказів, які б підтверджували його зміст (повістка про виклик до суду, копія ухвали тощо), у зв'язку з чим суд не може розцінити доводи представника позивача як обґрунтовані.

Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Згідно частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за даної явки та наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа підприємець з 15 листопада 2001 року, 21 липня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням /а.с. 8-9/.

27 квітня 2015 року Лубенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області винесено рішення №102 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно якого позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 401,01 грн та нараховано пеню у розмірі 3162,98 грн /а.с. 72/.

Зазначене рішення отримано ОСОБА_1 08 травня 2015 року, що підтверджується копією зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 74/.

Позивач не погодилася із застосованою сумою штрафу та нарахованою сумою пені, у зв'язку з чим звернулася до суду з позовом про зобов'язання списати штраф у сумі 401,01 грн та пеню у сумі 3162,98 грн.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками визначено Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 07 липня 2010 року №2464-VI.

Частиною чотирнадцятою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Судом встановлено, що рішення від 27 квітня 2015 року №102 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску отримано ОСОБА_1 08 травня 2015 року, що підтверджується копією зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 74/.

Однак, протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення сума штрафів та пені позивачем сплачена не була.

Таким чином, сума штрафу та пені за рішенням від 27 квітня 2015 року №102 набула статусу узгодженої.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 із заявою про списання боргу до відповідача не зверталася.

Частиною сьомою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов'язання із сплати єдиного внеску.

Вимога ОСОБА_1 про зобов'язання списати штраф і пеню не підпадає під жодну із перелічених вище обставин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстави для списання суми штрафів та пені відсутні.

Щодо тверджень позивача про те, що ОСОБА_1 на дату винесення рішення не зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця суд зазначає наступне.

Згідно статті 97 Податкового кодексу України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, є : ... стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача здійснити списання штрафу у сумі 401,01 грн та пені у сумі 3162,98 грн за узгодженим рішенням від 27 квітня 2015 року №102.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти, викладені у позовній заяві, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки її доводи не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин справи, а, отже, у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити.

Таким чином, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду і його право не може бути обмежене; заявлені ОСОБА_1 вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідачів, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки рішення ухвалено не на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2015 року.

Суддя Л.М. Петрова