Справа № 810/1888/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1888/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

КМ КОР Тетіївтепломережа» звернулись до Київського окружного адміністративного суду з позовом в якому просили:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 13 березня 2015 року №;

зобов'язати Тетіївську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області відобразити у картці особового рахунку позивача відомості про сплату податкових зобов'язань з податку на додану вартість за липень, листопад 2014 року відповідно до призначень платежів, вказаних у платіжних дорученнях позивача.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року, та прийняти нову постанову, якою у позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» щодо своєчасності сплати платежів до бюджету з податку на додану вартість, терміном сплати 30 серпня 2014 року, 5 вересня 2014 року, 30 грудня 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт №103/151/24879282 від 4 березня 2015 року, яким встановлено, що позивачем порушено строки сплати узгоджених податкових зобов'язань із податку на додану вартість згідно податкових декларацій від 20 серпня 2014 року № та 17 грудня 2014 року №, а також уточнюючого розрахунку до декларації з податку на додану вартість № від 5 вересня 2014 року, у зв'язку із чим констатовано порушення пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки податковим органом, на підставі статті 126 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13 березня 2015 року, згідно якого до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 16727,01 грн.

На момент здійснення кожного з платежів позивач мав податковий борг, а податковий орган зараховував сплачені позивачем суми в рахунок погашення наявного податкового боргу, що виник у попередніх податкових (звітних) періодах, а не згідно призначення платежу, зазначеного у дорученнях на перерахування коштів, що підтверджується примірниками зворотного боку облікової картки зі сплати податку на додану вартість Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» за 2014 рік та за січень - травень 2015 року.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо протиправності прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що згідно пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з абз.1 та абз.4 п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року у справі №810/1323/13-а визнано протиправним і скасовано податкове-повідомлення рішення від 17 січня 2013 року № та зобов'язано Тетіївську міжрайонну державну податкову інспекцію Київської області Державної податкової служби відобразити у картці особового рахунку позивача відомості про сплату податкових зобов'язань відповідно до призначень платежів, вказаних у платіжних дорученнях Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» за січень - грудень 2012 року.

Доказів невиконання податковим органом рішення Київського апеляційного адміністративного суду позивачем не надано; також позивачем не подано доказів щодо звернення вказаного рішення до примусового виконання.

Позивачем не надано доказів зв'язку між вказаним судовим рішенням, яке стосувалося 2012 року, із наявністю податкового боргу з податку на додану вартість при сплаті податкових зобов'язань за серпень 2014 року та за грудень 2015 року.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 109.2 ст. 109 ПК України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Обов'язковою підставою настання відповідальності є вчинення протиправної дії, що призвела до невиконання або до неналежного виконання вимог встановлених податковим законодавством.

Одним із видів відповідальності за таке правопорушення є застосування штрафів, передбачених п. 113.3 ст. 113 ПК України, а відповідальність у вигляді штрафу за порушення сплати узгодженого авансового внеску встановлено в п. 126.1 ст.126 ПК України.

Зарахування податковим орган коштів, що надходили від позивача в оплату податкових зобов'язань із податку на додану вартість за відповідний період на погашення податкового боргу, що виник у попередніх податкових періодах, є правомірним.

За вказаних обставин суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення від 13 березня 2015 року №.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали виготовлено: 12.08.2015 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Л.М. Гром

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.