Справа № 804/4582/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С.В.
Головуючий у 1 інстанції - Златін С.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2015 рокусправа № 804/4582/15
Приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання - Фірсік Д.Ю., за участю представника позивача - Михайлець І.В., представника відповідача - Лашкун А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі №804/4582/15 за позовом Приватного торгово-будівельного підприємства «ЮВЕС» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне торгово-будівельне підприємство «ЮВЕС» (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач дійшов до безпідставного висновку про безтоварність господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Еріал плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Буд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕДС Інжінірінг», оскільки факт реальності господарської операції підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, актами прийому-передачу виконаних робіт. Порушення податкової дисципліни вчинене ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» та ТОВ «ЕДС Інжінірінг», а також визнання недійсними правочинів вчинених ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» та ТОВ «ЕДС Інжінірінг» з контрагентами, не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит. Також позивач повідомив суд про те, що роботи та товари отримані від ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» та ТОВ «ЕДС Інжінірінг» використані у господарській діяльності позивача, а саме: передані замовнику будівництва ТОВ «АТБ Інвест» та ТОВ «АТБ Маркет».

Ухвалою суду від 11.06.2015 року закрито провадження у адміністративній справі в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 24.10.2014 року № на суму 109 659,00 грн. основного платежу з ПДВ, у зв'язку з досягненням податкового компромісу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2014 року в частині суми основного платежу з ПДВ у розмірі 177 393,94 грн. та в частині суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 71 763,16 грн.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем по взаємовідносинам з ТОВ «ЕДС Інжінірінг» порушено п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме позивачем включено до реєстру отриманих податкових накладних та віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по податковим накладним, не зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних, тим самим позивачем неправомірно віднесено до складу податкового кредиту квітня 2014 року суму ПДВ - 18 333,33 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «ЕДС Інжінірінг».

В порушення п.п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України позивачем завищено податковий кредит квітня 2014 року на суму 72 440,44 грн. по підприємству ТОВ «Еріал плюс».

Щодо контрагента ТОВ «Скай Буд», то останній здійснював діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди позивачу.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - Приватне торгово-будівельне підприємство «ЮВЕС» з 20.03.2003 року взятий на облік як платник податків у ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська за № 11867 та зареєстрований як платник податку на додану вартість (т.1 а.с.18; т.1 а.с.20).

На підставі наказу ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 30.09.2014 року за № 1429 згідно п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ по взаємовідносинах з контрагентами - постачальниками ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» та ТОВ «ЕДС Інжінірінг» за період березень та квітень 2014 року.

За наслідками вищевказаної перевірки складно Акт від 09.10.2014 року № 7879/22-05/32405850, яким встановлено порушення пп.14.1.36 пункту 14.1 ст.14, пункту 44.1 ст.44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, пунктів 200.1, 200.2 ст.200, пункту 201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, чим завищено податковий кредит з ПДВ за березень 2014 року на суму 109 659,26 грн. та за квітень 2014 року на суму 195 727, 27 грн., всього на суму 305 386,53 грн.

Відповідачем зроблено висновок щодо нереальності правочинів, який обгрунтований тим, що правочини здійснені без мети настання реальних наслідків, а саме:

- по ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» та ТОВ «ЕДС Інжінірінг» відсутнє документальне підтвердження пересування товарів;

- за результатами перевірок податковими органами господарської діяльності ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» та ТОВ «ЕДС Інжінірінг» встановлено порушення податкової дисципліни та не знаходження за податковою адресою;

- не підтверджено реальність господарському відносин ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» та ТОВ «ЕДС Інжінірінг» з контрагентами;

- податкова накладна ТОВ «ЕДС Інжінірінг» № 8 від 30.04.2014 року на суму ПДВ 18 333,33 грн. не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних, однак включена позивачем до суми податкового кредиту у квітні 2014 року; заява із скаргою на платника податків ТОВ «ЕДС Інжінірінг» позивачем до податкового органу не подавалась.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято на направлено позивачу податкове повідомлення - рішення від 24.10.2014 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 305 386,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 76 346,50 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на суму 109 659,00 грн. основного платежу з ПДВ сторонами досягнуто податкового компромісу; вказана сума ПДВ стосується періоду - березень 2014 року (т.1 а.с.95).

Таким чином, предметом позову у даній адміністративній справі є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення в частині суми основного платежу з ПДВ 195 727,27 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 76 346,50 грн.

Таким чином, позивачем включено до складу податкового кредиту у звітному періоді - квітень 2014 року по ТОВ «Еріал Плюс» - 72 440,44 грн., по ТОВ «Скай Буд» - 103 953,90 грн., по ТОВ «ЕДС - Інжиніринг» - 18 333,33 грн.

Згідно акту перевірки, сума ПДВ 195 727,27 грн. стосується періоду квітень 2014 року.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Скай Буд», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Скай Буд», укладено договори підряду від 10.02.2014 року № 14/02-10 та від 17.02.2014 року № 14/02-17, у відповідності до умов яких ТОВ «Скай Буд» зобов'язувалось виконати підрядні роботи з ремонту та реконструкції об'єктів за адресами: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 29; м. Тальне, вул. Соборна, 24; м. Овруч, вул. Радянська, 33а.

Факт виконання ТОВ «Скай Буд» підрядних робіт для позивача підтверджується копіями актів виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в, які містяться у матеріалах справи.

ТОВ «Скай Буд» виписало позивачу податкові накладні, які не зареєстровані у ЄРПН, оскільки сума ПДВ у них не перевищує суму 10 000,00 грн.

У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Скай Буд» анульовано 10.11.2014 року. На момент здійснення господарської операції з позивачем ТОВ «Скай Буд» було платником податку на додану вартість.

Згідно спеціального витягу з ЄДРПОУ, ТОВ «Скай Буд» є зареєстрованою юридичною особою та має ліцензію на здійснення діяльності пов'язаної із створенням об'єктів архітектури терміном дії з 13.09.2013 року по 13.09.2016 року.

Виконані ТОВ «Скай Буд» підрядні роботи передано позивачем замовнику ТОВ «АТБ Інвест», що підтверджується копіями договорів підряду на ремонтні роботи № 31-01/1 від 31.01.2014 року, № 31-01/2 від 31.01.2014 року, актами виконаних підрядних робіт, та ТОВ «АТБ Маркет», що підтверджується копіями договорів підряду на ремонтні роботи № 29-11/11 від 29.11.2013 року та № 29-11/2 від 29.11.2013 року, актами виконаних підрядних робіт.

Між позивачем та ТОВ «Скай Буд» укладено два договори про надання послуг від 07.04.2014 року № 14/04-07 та від 08.04.2014 року № 14/04-08, у відповідності до умов яких ТОВ «Скай Буд» зобов'язувалось надати позивачу послуги з підготовки документів необхідних для ПАТ «Київенерго» для отримання технічної документації та для отримання дозволів та погоджень схеми ОДД на об'єктах, що розташовані у м. Києві, вул. Максима Кривоноса, 29.

Факт надання ТОВ «Скай Буд» послуг позивачу підтверджується копіями актів здачі-приймання послуг від 12.05.2014 року.

ТОВ «Скай Буд» виписало позивачу податкові накладні, які не зареєстровані у ЄРПН, оскільки сума ПДВ у них не перевищує суму 10 000,00 грн.

Згідно матеріалів справи, позивач в подальшому передав виготовлену технічну документацію та дозволи ТОВ «АТБ-Інвест» та ТОВ «АТБ-Маркет» згідно накладних.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Еріал Плюс», колегія суддів зазначає наступне.

Між позивачем та ТОВ «Еріал Плюс» укладено договір поставки № 14/03-03 від 03.03.2014 року, у відповідності до умов яких ТОВ «Еріал Плюс» зобов'язувалося поставити позивачу товар, а останній зобов'язаний був його оплатити.

Факт поставки ТОВ «Еріал Плюс» товару позивачу підтверджується копіями видаткових накладних.

ТОВ «Еріал Плюс» виписало позивачу податкові накладні, які не зареєстровані у ЄРПН, оскільки сума ПДВ у них не перевищує суму 10 000,00 грн.

Відповідно до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Еріал Плюс» анульовано 27.08.2014 року. На момент здійснення господарської операції з позивачем ТОВ «Еріал Плюс» було платником податку на додану вартість.

Між позивачем та ТОВ «Еріал Плюс» укладено договір про надання послуг від 06.03.2014 року №14/03-06, у відповідності до умов якого ТОВ «Еріал Плюс» зобов'язувався надати позивачу послуги з підготовки документів необхідних для отримання технічної та дозвільної документації на об'єкт за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 29 та м.Овруч, вул. Радянська, 33а.

Факт надання ТОВ «Еріал Плюс» послуг підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг від 21.04.2014 року, від 25.04.2014 року та від 29.04.2014 року.

ТОВ «Еріал Плюс» виписало позивачу податкові накладні, які не зареєстровані у ЄРПН, оскільки сума ПДВ у них не перевищує суму 10 000,00 грн.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту в даному випадку вважається згідно абз.2 п. 198.2 ст. 198 ПК України дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковими накладними.

За приписами п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. В даному пункті ПК України перелічені обов'язкові реквізити, що мають міститися в податковій накладній.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Виходячи із приписів Податкового кодексу України, податкова накладна є звітним податковим і одночасно розрахунковим документом, засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. Придбання товарів (робіт, послуг), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Такими реквізитам є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Складені контрагентами податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, що не заперечується матеріалами перевірки. Крім того, відповідачем не було спростовано факт наявності контрагентів позивача на час здійснення господарських операцій в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та наявності в них свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ.

Щодо посилань контролюючого органу на інформацію викладену в актах перевірок контрагентів позивача з їх контрагентами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Верховний Суд України у постанові від 11.01.2011 року зазначив, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту. Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 22.10.2010 року, від 31.01.2011 року.

Зазначена правова позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

За результатом розгляду справи, колегією суддів не встановлено фактів, які б свідчили про те, що зміст договорів укладених між позивачем та ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» не відповідає дійсним намірам сторін і, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання укладених договорів.

Наявними в матеріалах справи первинними документами, які також були досліджені в ході перевірки позивача, в повному обсязі підтверджено виконання умов договорів ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» та отримання товару (послуг) позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факту відсутності реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ «Еріал плюс», ТОВ «Скай Буд» у перевірений період та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування податку на додану вартість по зазначеним контрагентам, а тому колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо формування позивачем податкового кредиту з ПДВ у квітні 2014 року на підставі податкової накладної ТОВ «ЕДС Інжінірінг» № 8 від 30.04.2014 року на суму ПДВ 18 333,33 грн., суд зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається що підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит за вказаною податковою накладною був факт відсутності її реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова накладна ТОВ «ЕДС Інжінірінг» № 8 від 30.04.2014 року не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних, однак включена позивачем до суми податкового кредиту у квітні 2014 року; заява із скаргою на платника податків ТОВ «ЕДС Інжінірінг» позивачем до податкового органу не подавалась.

Згідно пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового Кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

У відповідності до п.198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цьогоКодексу.

Враховуючи те, що зазначена податкова накладна підлягає реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, однак не була у ньому зареєстрована, а також те, що позивачем не подавалася заява із скаргою на платника податків ТОВ «ЕДС Інжінірінг», беручи до уваги те, що рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, колегія суддів погоджується з тим, що позивач неправомірно сформовано податковий кредит за квітень 2014 року у сумі 18 333,33 грн., а тому відмова судом першої інстанції в цій частині позовних вимог є обґрунтованою.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі № 804/4582/15 за позовом Приватного торгово-будівельного підприємства «ЮВЕС» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 серпня 2015 року, в повному обсязі ухвала складена 13 серпня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А. Шальєва