Справа № 2а-1870/4553/11
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2011 р. Справа № 2a-1870/4553/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненко О.В.

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до державної податкової інспекції в м. Суми про визнання скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що за результатами документальної виїзної планової перевірки відповідачем 04 березня 2011 року видано два податкових повідомлення-рішення, якими донараховано податок з ходів фізичних осіб та податок на додану вартість, застосовано штрафні санкції. Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій та податку з доходів фізичних осіб на суму 632 грн. скасовано. 17 травня 2011 року видано нові податкові повідомлення-рішення якими визначено зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 29887 грн. 05 коп. та з податку на додану вартість в сумі 91920 грн. за штрафними санкціями 22980 грн. Вважає такі рішення протиправними. Нарахування проведено в звязку з тим, що відповідач не врахував вартість придбаних позивачем будівельних матеріалів, що використані для будівництва малих архітектурних форм в складі валових витрат, а також вважає безпідставним віднесення до складу податкового кредиту податку, сплаченого в ціні цих будівельних матеріалів. Матеріали були використані для будівництва обєктів, що потім були передані в оренду, тобто використання матеріалів повязане з господарською діяльністю позивача. Цей факт підтверджується укладення договорів оренди та отриманням орендної плати. Просить податкові повідомлення-рішення від 17 травня 2011 року скасувати.

В судовому представник позивача позовні вимоги підтримали. Пояснив, що в ході перевірки були надані документи, якими підтверджено правомірність віднесення вартості матеріалів до складу валових витрат та правильність формування податкового кредиту, але ці документи до уваги прийняті не були.

Представники відповідача позов не визнали. Пояснили, що позивач є приватним підприємцем. До приватних підприємців вимоги закону, які регулюють порядок формування валових витрат застосовуються з особливостями. Так, до складу валових витрат можуть включатися тільки ті витрати, що повязані з господарською діяльністю і лише пропорційно отриманому доходу. Позивач стверджує, що придбані будівельні матеріли були використані ним для будівництва малих архітектурних форм, що потім передані в оренду. На перевірку були надані договори оренди, але доказів отримання будь-якого доходу не надано. Кошти в рахунок орендної плати були сплачені орендарем вже після проведення перевірки. Крім того, на підтвердження факту будівництва позивачем не надано ніяких документів та будь-яких доказів. В період, в який за поясненнями позивача було здійснено будівництво, він не мав найманих працівників, не укладав будь-яких договорів на виконання робіт. За твердженням позивача усі будівельні роботи були виконані ним особисто. При цьому не надано будь-яких документів, що свідчили б про те, що було збудовано. Які саме матеріали в якій кількості були при цьому використані зясувати в ході перевірки не вдалось. Вважають, що належних доказів використання придбаних матеріалів в господарській діяльності позивачем не надано, відповідно валові витрати та податковий кредит не підтверджені належними документами. Просять в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що в лютому 201 рок відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача. За результатами перевірки 04 березня відповідачем винесено два податкових повідомлення-рішення, якими визначено зобовязання позивача з податку на доходи фізичних осіб та з податку на додану вартість, застосовано фінансові санкції (а.с.36, 37). Не погодившись з такими рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. Відповідачем скарги були частково задоволені, після чого винесено податкові повідомлення-рішення від 17 травня 2011 року, якими визначено зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 91920 грн. за основним платежем та 22980 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 29255 грн. 05 коп. (а.с. 38, 39).

Відповідно до акту перевірки відповідачем зроблено висновок про безпідставне віднесення позивачем до складу валових витрат на придбання будівельних матеріалів та віднесення податку на додану вартість, сплаченого при придбанні цих товарів до складу податкового кредиту за відсутності відомостей про подальше використання цих будівельних матеріалів в господарській діяльності позивача. Крім того, позивачем сформовано валові витрати без отримання доходу від використання товарів. Такі висновки суд вважає правомірними.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів Про прибутковий податок з громадян згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

В ході перевірки встановлено, що позивач, як фізична особа-підприємець, бухгалтерського обліку не вів. Також не велась ним і книга обліку доходів та витрат. Встановлено також, що позивачем до складу валових витрат протягом 2009 року-1 та 2 кварталів 2010 року включено витрати на ремонт комп'ютера, придбання кабелю до нього а також витрати на придбання будівельних матеріалів. При цьому, відомості про використання позивачем в свої підприємницькій діяльності комп'ютеру відсутні. Придбані будівельні матеріали, за поясненням представника позивача призначались для благоустрою орендованої земельної ділянки та будівництво малих архітектурних форм, що і були збудовані та передані в оренду, тобто використані в господарській діяльності. На підтвердження таких пояснень позивачем надано договори оренди нежитлового приміщення (а.с.48-50). В ході ж перевірки встановлено, що в зазначеному періоді позивач найманих працівників не мав, будь-яких договорів на проведення будівельних робіт не укладав. За поясненням позивача усі роботи були проведені ним особисто. При цьому, позивачем, незважаючи на вимогу суду, не було надано будь-яких документів, що підтверджували б факт використання придбаних матеріалів в будівництві, їх кількість та вартість, а також підтверджували б факт проведення такого будівництва. Надані позивачем акти списання товарів суд прийняти до уваги не може, оскільки будь-якого обліку, зокрема обліку запасів, як було встановлено в ході перевірки та в судовому засіданні, позивач не вів. (а.с. 182-182-189). Крім того, відповідно до додатку № 7 Про склад валових витрат виробництва (обігу), що виключаються з валового доходу платників податку - фізичних осіб до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої спільним наказом N 12 від 21.04.93 Міністерства фінансів України та Головної державної податкової інспекції України, фізична особа - платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обов'язку вести бухгалтерській облік, тому формує витрати за переліком статті 5 Валові витрати" з деякими особливостями. Положення статі 5 ("Валові витрати") застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід. Судом встановлено, що 01 січня 20101 року та 012 січня 2011 року позивачем укладено договори оренди нежитлових приміщень в м. Суми, вул. Луначарського МОК Вітязь (а.с.48-50). Відповідно до умов договорів орендна плата перераховується не пізніше 20 числа після закінчення поточного місяця. Відповідно до копій платіжних доручень орендна плата за січень-лютий 2010 року отримана позивачем 23 травня 2011 року, а за лютий-грудень 2010 року, січень-квітень 2011 року лише 31 травня 2011 року, тобто до початку перевірки позивачем дохід від передачі приміщень в оренду не отримувався. За таких обставин, суд вважає правомірним висновок відповідача про безпідставне включення позивачем в 2009 році, 1 та 2 кварталі 2010 року витрат на придбання будівельних матеріалів до складу валових витрат.

Відповідачем за результатами перевірки визначено зобов'язання позивача з податку на додану вартість. Збільшення зобов'язань відбулось за рахунок зменшення розміру податкового кредиту позивача через безпідставне віднесення до його складу податку на додану вартість,сплаченого при придбанні будівельних матеріалів в червні 2009- року вересні 2010 року. На підтвердження факту сплати податку на додану вартість в ціні придбаних товарів позивачем надано копії податкових накладних (а.с. 67-167).

Відповідно до ст. 7 п. 7.4 п.п. 7.4.1 закону України Про податок на додану вартість який діяв на момент виникнення правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до п.п. 7.4.2 7.4.2. якщо платник податку придбаває (виготовляє) товари (послуги) та основні фонди, які призначаються для їх використання в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 та пунктом 11.44 статті 11 цього Закону, то суми податку, сплачені у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включаються до складу податкового кредиту такого платника.

Як було зазначено вище, позивачем не подано жодного доказу на підтвердження факту використання будівельних матеріалів та обладнання, зазначеного в податкових накладних, в будівництві з метою подальшого використання в господарській діяльності позивача з метою отримання доходу. Не подано також доказів здійснення будь-якого будівництва. За таких обставин, суд вважає правомірним висновок відповідача про безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні будівельних матеріалів та обладнання.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення № /38709 від 17 травня 2011 року, яким визначено зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 91920 грн. за основним платежем та 22980 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № 000075/1701/38710 від 17 травня 2011 року, яким визначено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 29255 грн. 05 коп. видані відповідачем правомірно і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 76-86, 99-100, 158-160,163, 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до державної податкової інспекції в м. Суми про скасування податкових повідомлень-рішень № /38709 від 17 травня 2011 року, яким визначено зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 91920 грн. за основним платежем та 22980 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № 000075/1701/38710 від 17 травня 2011 року, яким визначено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 29255 грн. 05 коп. відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя (підпис) О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Соп'яненко