Справа № 804/6966/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2015 рокусправа № 804/6966/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання:ОСОБА_2,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року у справі №804/6966/15 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.06.2015 року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Дніпродзержинської ради «Дніпродзержинськтепломережа», в якому просило стягнути з відповідача на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 75407,80 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з КП Дніпродзержинської ради «Дніпродзержинськтепломережа» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 75407,80 грн..

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на Комунальне підприємство Дніпродзержинської ради «Дніпродзержинськтепломережа» покладено обовязок щорічно подавати відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів.

Підприємством самостійно було виявлено не відповідність даних у звіті за формою 10-ПІ за 2011 рік, поданих 09.02.2012 року, у звязку з чим 23.04.2015 року відповідачем до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надані уточнення по формі 10-ПІ ( а.с. 6).

Далі, позивачем двома платежами від 12.05.2015 року в розмірі 35599,00 грн. та від 13.05.2015 року в розмірі 31798,74 грн. сплачено адміністративно-господарську санкцію у загальному розмірі 67298,74 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2011 рік (а.с.24, 25).

Вказана обставина представником відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтверджена.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, відповідач повинен був сплатити до 17.04.2012 року адміністративно-господарські санкції в розмірі 67298,74 грн..

Згідно розрахунку пені на суму заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій, відповідачу нарахована Фондом пеня в розмірі 75407,80 грн.(а.с.8).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно «Порядку нарахування пені та її сплати», затвердженого Наказом Мінітерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 року № 223 пеня це штрафна санкція, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно сплаченої адміністративно-господарської санкції, передбаченої Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» за кожний календарний день прострочення виконання зобовязання. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 % річної облікової ставки Нацбанку України за кожен календарний день прострочення , що діяла на момент сплати нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно.

Згідно п. 6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Посилання апелянта на відсутність прибутку у підприємства, у звязку з чим воно не має можливості сплатити кошти адміністративно-господарських, санкцій колегією суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Згідно п.3 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 31.07.2007 року № 70, у разі коди роботодавець не одержує прибутку, сума адміністративно-господарських санкцій сплачується за рахунок інших джерел відповідно до законодавства.

Колегія суддів зазначає, що питання реальної можливості чи неможливості сплатити відповідачем кошти адміністративно-господарських санкцій може бути вирішено лише на стадії виконавчого провадження.

Таким чином, позовні вимоги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів є обґрунтованими та такими, що належать задоволенню.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наступне.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом було розглянуто дану справу в порядку скороченого провадження на підставі ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Проте, вказана справа не належить до жодної з шести категорій, перелічених в зазначеній вище нормі, а тому порядок оскарження рішень суду по цій справі є загальним. Вказане порушення процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, а тому це не є підставою для скасування рішення суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року у справі № 804/6966/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року у справі № 804/6966/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 11 серпня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак