Справа № 815/2405/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2405/15

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Запорожана Д.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вівея» про стягнення заборгованості у розмірі 6697,62 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси (далі позивач, або УПФУ в Суворовському районі м. Одеси) звернулось з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вівея» (далі відповідач, або ТОВ «Вівея») про стягнення заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 6697,62 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року вказаний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі заявлені вимоги, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом норм матеріального права, неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Виходячи з приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, а також враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Вівея» зареєстроване та перебуває на обліку в УПФУ в Суворовському районі м. Одеси як платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 29.11.2012 року за № 8799.

Також, судом першої інстанції встановлено, що відповідач не здійснив сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з лютого 2007 року по березень 2008 року на загальну суму 6580,02 грн. та за період з червня 2007 року по березень 2007 року на суму 117,60 грн., в звязку з чим у підприємства утворилась недоїмка на загальну суму 6697,62 грн.

Позивач сформував та направив на адресу відповідача вимогу про сплату недоїмки № Ю-62У від 05.03.2013 року на суму 6697,62 грн., що підтверджується матеріалами справи.

На підставі того, що вказана сума заборгованості у розмірі 6697,62 грн. в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про її стягнення.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача № Ю-62У від 05.03.2013 року є виконавчим документом, який належить до виконання в ДВС. Тобто, законом позивачеві надані повноваження виносити власне рішення. А тому його звернення до суду є дублюванням його власного рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що вони ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні обставин справи, правильному застосуванні норм матеріального права, виходячи з наступного.

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору, визначені у частині другій цієї статті, сплачують до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Статтею 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із змінами та доповненнями на час виникнення правовідносин, яка визначає порядок обчислення та сплати страхових внесків, передбачено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період не пізніше ніж через 20 днів із дня закінчення цього періоду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі оплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені Законом.

Частинами 2 та 3 статті 106 вказаного Закону передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи ПФУ за формою і у строки, визначені правлінням ПФУ, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами ПФУ в порядку, встановленому правлінням ПФУ, а в разі неузгодження вимоги із органами ПФУ має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Про оскарження вимоги територіального органу ПФУ про сплату недоїмки до виконавчої дирекції ПФУ або в судовому порядку страхувальник зобов'язаний письмово повідомити відповідний територіальний орган ПФУ протягом трьох робочих днів із дня звернення до виконавчої дирекції ПФУ чи суду.

Узгодження вимоги територіального органу ПФУ про сплату недоїмки здійснюється на підставі заяви страхувальника, яка розглядається територіальним органом ПФУ протягом трьох робочих днів після її отримання, та поданих страхувальником документів, що свідчать про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначених у вимозі.

У разі узгодження страхувальником вимоги про сплату недоїмки з територіальним органом ПФУ цей орган зобов'язаний у строк, визначений для розгляду заяви страхувальника про узгодження вимоги, надіслати йому узгоджену вимогу про сплату недоїмки, а страхувальник зобов'язаний сплатити узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу ПФУ про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом із застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом ПФУ, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган ПФУ звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу ДВС. У зазначених випадках орган ПФУ також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу ПФУ з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є виконавчим документом, який підлягає виконанню ДВС, і при її наявності повторне звернення до суду про її стягнення не допускається, оскільки вже є рішення з цього ж питання суб'єкта владних повноважень, ухвалене в межах повноважень, наданих йому законом.

Цей висновок узгоджується з постановою Верховного Суду України від 03.10.2013 року у справі № 21-359а13.

Як зазначено самим апелянтом, позивач направив вимогу № Ю-62У від 05.03.2013 року про сплату недоїмки в розмірі 6697,62 грн. на примусове виконання до органу ДВС.

Таким чином, УПФУ в Суворовському районі м. Одеси використало одну із двох наданих йому можливостей стягнення коштів, тому звернення до суду з цим позовом виключається.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вівея» про стягнення заборгованості у розмірі 6697,62 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: Л.П. Шеметенко