Справа № 1303/1144/2012
Суддя: Шендрікова Г. О.
Дата ухвалення: 2013-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №1303/1144/2012
Провадження № 2-а/440/50/2013
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2013 року Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Шендрікова Г. О.

при секретарі Квасниця Ю.П.

За участю:

прокурора

представника Буської міської ради

третіх осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Буськ адміністративну справу за позовом прокурора Буського району Львівської області в інтересах територіальної громади м.Буська до Буської міської ради, до треті особи Відділ регіонального розвитку містобудування і архітектури Буської РДА, управління Держкомзему у Буському районі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Буської міської ради від 23.02.2011 року «Про внесення змін у рішення № 110 від 02.08.1995 року «Про передачу земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських споруд»,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Буського району Львівської області звернувся в суд в інтересах територіальної громади м.Буська до Буської міської ради, треті особи відділ регіонального розвитку містобудування і архітектури Буської РДА, управління Держомзему у Буському районі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Буської міської ради від 23.02.2011 року «Про внесення змін у рішення № 110 від 02.08.1995 року «Про передачу земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських споруд».

Позов мотивує тим, що проведеною прокуратурою району перевіркою було встановлено, що рішенням Буської міської ради до земельної ділянки ОСОБА_1 додано ще частину земельної ділянки і в цілому у ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, площею 0,09 га. Перевіркою встановлено, що у зазначену у рішенні міської ради земельну ділянку площею 0,09 га включено земельну ділянку площею 0,08 га, яка на момент прийняття рішення Буської міської ради була передана у власність ОСОБА_1 згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 19.02.1996 року, а також земельну ділянку площею 0,01 га, яка згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 21.08.2006 року визначено як спільний заїзд до земельних ділянок по АДРЕСА_2 та НОМЕР_1 у м. Буську. Однак, всупереч зазначеному, рішенням міської ради вирішено передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку, яка не підлягає приватизації. Просить скасувати рішення Буської міської ради від 23.02.2011 року «Про внесення змін у рішення № 110 від 02.08.1995 року «Про передачу земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у приватну власність».

Прокурор дав пояснення аналогічні мотивам позовної заяви, просить заявлений позов задовольнити.

Представник Буської міської ради в особі мера м. Буська Сліпець Р. заперечив проти задоволення позову. Суду пояснив, що рішення Буської міської ради від 23.02.2011 року є законним, прав інших осіб не порушує. На підставі цього рішення Буським районним судом винесена постанова, згідно якої зобов»язано управління Держкомзему у Буському районі видати ОСОБА_1 технічне завдання на виготовлення державного акту на праві власності на землю площею 0,09 га, на підставі рішення Буської міської ради від 23.02.2011 року. Рішення було прийнято на сесії ради, за це рішення проголосувало більшість депутатів. Відповідно до генерального плану забудови м. Буська спірна земельна ділянка є ні проїздом ні заїздом. Документація була погоджена головним архітектором та земельним управліннім.

Представник третьої особи відділ регіонального розвитку містобудування і архітектури Буської РДА в особі головного архітектора району Владика М.Я. суду пояснив, що до кожної земельної ділянки має бути заїзд. Земельна ділянка ОСОБА_1 розташована так, що дістатися до неї можливо тільки через цей облаштований заїзд. Спільним він може бути тільки тоді, коли ширина проїзду буде відповідати ДБН, або можливе облаштування кишеньок для роз»їзду двох легкових машин. Земельна ділянка, що розташована до земельної ділянки ОСОБА_1 є заїзд з АДРЕСА_1. З будівельного паспорта землі спірна земельна ділянка належить Буській міській раді. Ця земельна ділянка в карті міста не зазначена як заїзд, в генеральному плані забудови також не зазначено як заїзд. Облаштування такого заїзду може бути в окремих випадках, коли не можливо дістатися будь-яким іншим способом до земельної ділянки.

Третя особа ОСОБА_2 підтримала позов прокурора, просить суд його задовольнити. Дала пояснення аналогічні мотивам позовної заяви прокурора. Суду додала, що до своєї частини земельної ділянки вона не може заїхати, бо цей проїзд віддала міська рада ОСОБА_1 Іншим чином облаштувати заїзд вона не може, бо не має місця на її земельній ділянці.

Третя особа ОСОБА_1 заперечила проти задоволення позову прокурора, суду дала пояснення, які є наявні в матеріалах справи (а.с. 102-105). Суду додатково пояснила, що є багато рішень Буського районного суду Львівської області.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Рішенням Буської міської ради від 23.02.2011 року (а.с. 2) внесено часткову зміну в рішення № 110 від 02.08.1995 року «Про передачу земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд у приватну власність», а саме: передати у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр.. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 площею 0,09 га.

Постановою Буського районного суду від 16 вересня 2011 року у справі № 2а-2140/2011 (а.с. 44) позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Скасовано державний акт про право приватної власності на землю, виданий Буською міською радою від 19.02.1996 року № 225. Зобов»язано Управління Держкомзему у Буському районі видати ОСОБА_1 технічне завдання на виготовлення нового державного акту на право приватної власності на землю площею 0,09 га на підставі рішення Буської міської ради від 23.02.2011 року.

Зазначене рішення набуло законної сили у встановленому законом порядку, оскаржено ніким не було. Відтак, в силу ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка представник земельної комісії при Буській міській раді Гуменний суду повідомив, що ОСОБА_1 зверталась з заявою до Буської міської ради про передачу їй у приватну власність частину спірної земельної ділянки. Представникам земельної комісії було відомо, що там є безліч скарг як від ОСОБА_1 так і від ОСОБА_6. Згідно будівельного паспорту забудови ОСОБА_1 цей заїзд був передбачений з 1980 року. На місце розташування виїжджала земельна комісія, був складений акт. Ним помилково було внесено в акті спільний заїзд. Спільного заїзду там ніколи не було, це єдиний заїзд по якому може заїхати ОСОБА_1

до своєї земельної ділянки, іншим чином ніяк. При винесенні рішення Буська міська рада не допустила порушень земельного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 38, 39 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об»єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Зі змісту статті вбачається, що усі найважливіші питання забудови населених пунктів має вирішувати саме Генеральний план. Вже на базі цього документу розробляється інша містобудівна документація - детальні плани територій та проекти забудови територій, на яких вже зазначається прибудинкова територія, парки, місця забудови конкретних будинків та інших споруд.

З проекту забудови ОСОБА_1 убачається, що є схема розміщення земельної ділянки забудови кварталу згідно якої з АДРЕСА_1 до земельної ділянки ОСОБА_1 є проїзд. На схемі зазначений проїзд шириною 4 метри. З схеми не вбачається, що проїзд є спільним з іншою земельною ділянкою (а.с. 108).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинків не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Судом встановлено, що спірний заїзд до земельної ділянки ОСОБА_1 використовується останньою виключно для заїзду до своєї земельної ділянки.

Саме по собі оскарження рішення, яким передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не є захистом публічного порядку, воно не відновлює як права держави на землю, так і територіальної громади міста Буськ. Скасування такого рішення при наявності судового рішення та державного акту на земельну ділянку не призведе до повернення цієї земельної ділянки.

Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (абзац 5 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 1-9/2009).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

На підставі вищезазначеного суд приходить до переконання, що позов прокурора заявлений безпідставно і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 105, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 38,39 ЗК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити прокурору Буського району Львівської області у задоволенні адміністративного позову.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Буського районного

суду Львівської області: Г. О. Шендрікова