Справа № 743/954/15-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/954/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Жовток Є.А.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5 про примусове видворення за межі території України,

в с т а н о в и в:

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2015 року позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області задоволено, примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Деснянського РВ ГУ ДМС в м. Києві від 15.07.2015 року, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.203 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 510 грн.

Позивача вважаючи, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до п.3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Згідно ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може, на підставі винесеної за його позовом постанови суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк, без поважних причин, рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримував посвідку на тимчасове проживання в Україні, строк дії якої закінчився у вересні 2013 року.

Відповідно до положень пункту 5.1 Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом МВС № 681 від 15.07.2013, продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання здійснюється відповідно до пункту 10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, на підставі заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання та документів, зазначених у пункті 3.3 розділу III цього Тимчасового порядку.

Згідно пункту 10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251, посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

У разі відсутності підстав для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання іноземець та особа без громадянства зобов'язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка на тимчасове проживання передається приймаючій стороні, яка зобов'язана подати її територіальному органові або підрозділові ДМС за місцем проживання іноземця та особи без громадянства протягом десяти днів з моменту зняття з реєстрації.

Отже, з наведеного вбачається, що оскільки строк дії посвідки на тимчасове проживання відповідача в Україні закінчився та не був продовжений, посвідка вважається недійсною та не може бути підтвердженням законних підстав для тимчасового проживання на території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5.

Крім того, відповідачем було зазначено, що у Республіці Бангладеш він не зазнавав переслідувань за національними ознаками, за політичні погляди або релігійні переконання.

Як вже було вище зазначено, постановою Деснянського РВ ГУ ДМС в м. Києві від 15.07.2015 року, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.203 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 510 грн. Постанова про застосування адміністративного стягнення відповідачем не оскаржувалась і штраф був сплачений.

Рішенням Деснянського РВ ГУ ДМС в м. Києві від 15.07.2015 року, відповідача було поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців з метою ідентифікації особи та підготовки матеріалів про примусове видворення.

Враховуючи наведені правові норми та наявні матеріали справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість доводів позивача про наявність підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 183-5, 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.