Справа № 810/2600/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року м. Київ 810/2600/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

Суть спору: Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 17 501, 46 грн.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не погашено у встановлені законом строки податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 17 501, 46 грн., який підлягає стягненню в примусовому порядку.

11.08.2015 на адресу суду від позивача факсом надійшло клопотання № 6743/10/10-07-10-18 від 11.08.2015 (вх. № 12093/15 від 11.08.2015), відповідно до якого позивач просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач письмових заперечень на адміністративний позов під час судового розгляду справи не надав, явку представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи обмежені строки розгляду справи, недопущення їх порушення та безпідставного затягування вирішення спору, приймаючи до уваги, що наявні в матеріалах справи докази в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з п.10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в п. 11 Листа від 30.11.2009 р. N 1619/10/13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи встановлено, що 15.12.2000 ОСОБА_1 набув статус фізичної особи-підприємця, а 21.07.2014 була здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності відповідача - номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення відомостей про юридичну особу - 2006257, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 2067179 від 05.06.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Постановою Верховного суду Країни від 4 грудня 2013 р. у справі № 6-125цс13 визначено, що з огляду на положення статей 51, 52, 598-69 ЦК України, статей 47-49 Закону України від 14 травня 1992 р. № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Судом встановлено, що відповідачем було подано до Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік від 29.04.2014, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 155 200, 00 грн.

Враховуючи самостійне визначення у податковій декларації сум податку до сплати, грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб вважаються узгодженими.

В подальшому, відповідачем було подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік від 31.12.2014, в якій відповідачем було зменшено суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету в розмірі 155 200, 00 грн.

У зв'язку з тим, що відповідачем було не своєчасно здійснено погашення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, шляхом подання уточнюючої податкової звітності, позивачем було надіслано на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу від 09.04.2015 № 3622-23, відповідно до якої сума податкової заборгованості відповідача за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 17 501, 46 грн., в тому числі пеня в розмірі 17 501, 46 грн. Вищевказана вимога була отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення.

Таким чином, Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області за вищевказаною податковою вимогою до сплати відповідачу була нарахована пеня в сумі 17 501, 46 грн., що підтверджується довідкою б/н від 12.06.2015 та особовою карткою по рахунку відповідача.

Несплата відповідачем податкового боргу в сумі 17 501, 46 грн. стала підставою для звернення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з даним позовом до суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Приписами пп. 97.4.3. п. 97.4. ст. 97 Податкового кодексу України встановлено, шо особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Згідно з п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Положеннями пп. «є» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами одночасно двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Пунктом 179.1 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Відповідно до п. 179.7 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була нарахована відповідачу до сплати пеня за період з 30.04.2014 по 30.12.2014 в сумі 17 501, 46 грн.

Згідно з п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Положеннями пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пунктом 129.5 ст. 129 Податкового кодексу України передбачено, що зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов'язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.

Судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок пені та встановлено, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем було невірно визначено період нарахування пені.

Так, зокрема, з урахуванням вимог п. 179.7 та п. 129.1 Податкового кодексу України та дати подання відповідачем уточненої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік від 31.12.2014, суд дійшов висновку про те, що періодом нарахування пені за податковим зобов'язанням ОСОБА_1 зі сплати податку на доходи фізичних осіб слід вважати період з 01.08.2014 по 30.12.2014, тобто з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, та до дня припинення існування податкового боргу, тобто до подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, керуючись нормами Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої

Наказом Державної податкової адміністрації України від 17.12.2010 № 953, розрахунок пені є наступним:

155 200, 00 грн. (сума податкового боргу) х 152 дн. (кількість днів затримки сплати податкового зобов'язання) : 100% х 14% (більша з облікових ставок Національного банку України, що діяли на день виникнення податкового боргу або на день його (його частини) погашення) х 1,2: 365 дн. = 10 858, 05 грн.

Отже, за розрахунком суду, зробленим за вищезазначений період, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 10 858, 05 грн.

Відповідно до п.87.11 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 10 858, 05 грн.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер - НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб (пеню) в сумі 10 858, 05 грн. (десять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім гривень 05 коп.)

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дудін С.О.