Справа № 2а-1226/10
Суддя: Янішевська О. С.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа 2а-1226/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

16 листопада 2010 року Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Вербицький М. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Ізяславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок розміру пенсії,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дій Управління пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії та провести виплату недоплачених сум пенсії, мотивуючи це тим, що вона являється постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом ІІ групи за захворюванням, повязаним з наслідками аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду ІІ групи, повинна бути призначена пенсія не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком. Крім того, у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй, як постраждалій від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду ІІ групи, повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду, спричинену її здоровю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивачка просить визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати основної та додаткової пенсії у меншому розмірі, ніж встановлено ч.4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» незаконними та неправомірними, зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області здійснити їй нарахування та виплату додаткової пенсії з 01 грудня 2007 року довічно відповідно до ст. ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розмірів мінімальної пенсії за віком, та провести перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої в розмірі основної (державної) пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплатити повязану з цим заборгованість.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою, в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглядати у його відсутності, подав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші

нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ст. 19 ст. 3 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не

нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16 листоада 2010 року позивачці ОСОБА_1 частина позовних вимог за період з 01 грудня 2007 року по 12 квітня 2010 року залишена без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, I категорії, інвалідом ІI групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії А № 434094 та довідкою МСЕ № 124008 від 08 листопада 2007 року, експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії.

Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам II групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що застосуванню підлягають стаття 50 та частина четверта статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 1293 від 27 грудня 2005 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 16 липня 2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року (набрало чинності 08 лютого 2006 року), яке є джерелом права в Україні, зазначено, що Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Із статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачці слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин відмова відповідача у проведенні такого перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом є протиправною.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач має право на нарахування та виплату пенсії, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», основної (державної) пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 13 квітня 2010 року.

Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивачки в частині зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області в подальшому здійснювати перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до збільшення розміру мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, передбаченого Законом, оскільки позивачкою не подано доказів того, що відповідач і надалі буде порушувати її права.

Керуючись ст. ст. 1,3, 6, 8, 19, 22, 23, 46 Конституції України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) № 1-28/2008 від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 р. N 523 « Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 100, 102, 158, 159, 160, 161,162, 163, 186 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області неправомірними щодо не проведення перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 13 квітня 2010 року.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 13 квітня 2010 року з у рахуванням виплачених сум.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області неправомірними щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 13 квітня 2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 13 квітня 2010 року, з урахуванням виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається Львівському адміністративному апеляційному суду через Ізяславський райсуд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя