Справа № 693/623/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 693/623/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Первак М.О. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

13 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Жашківського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є громадянином України і згідно законодавства України має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, однак відповідачем у вказаному йому було протиправно відмовлено.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що 25 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання відповіді щодо призначення пенсії (а.с. 5).

26 лютого 2015 року відповідачем надано відповідь про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку ( а.с. 8).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці: 1) за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; 2) за умови, що вони були зайняті повний робочий день.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач вважає, що стосовно нього наявні встановлені приведеною нормою підстави для призначення йому пенсії на пільгових умовах, у зв'язку із чим він неодноразово звертався до територіального органу Пенсійного фонду України. Проте, як випливає з протоколу № 1 засідання комісії по призначенню, перерахунку та виплаті пенсії від 27.02.2012 року, йому було відмовлено в призначенні такої.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність віднесення відповідачем до загального трудового стажу позивача періоду його роботи з 02.07.1981 року по 08.08.1983 з «СУ-525», яке в подальшому було реорганізоване в ПАТ «Черкаське спеціалізоване управління № 525», на посаді газоелектрозварювальника, що підтверджується довідкою підприємства від 21.02.2013 року №0221/01, враховуючи, що посада ектрозварювальника відноситься до робіт, що дають право на пільгову пенсію за віком № 2. Проте, правилами пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування показників або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Однак, судом першої інстанції було встановлено, що довідка «Черкаське спеціалізоване управління № 525» від 21.02.2013 року № 0221/01 не відповідає чинним вимогам, а тому не дозволяє віднести зазначений період роботи до пільгового.

Також, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо врахування періоду роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання з 01.01.1991 року по 01.07.1991 року у Заполярному спеціалізованому управлінні будівництва треста «Востокенергомонтаж», правонаступником є ВАТ «Норільський гірничо-металургійний комбінат імені А.П. Звенягіна», що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою цього товариства від 23.11.2011 року № 1К-171-09/2634, до спеціального трудового стажу в одинарному розмірі, оскільки, з врахуванням приписів пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до пп. «д» п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі» трудовий стаж в півторакратному розмірі зараховується особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі до 01.01.1991 року. Відтак, після вказаної дати зазначені умови обчислення трудового стажу не застосовуються.

З тих же підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача про обчислення його трудового стажу у приватних підприємствах «Саво» та Воля» в півторакратному розмірі.

Також, правомірним є неврахування відповідачем записів у трудовій книжці позивача про період роботи електрозварювальником на підприємстві «Саво» в період з 02.07.1991 року по 04.08.1993 року, оскільки такі зроблені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162, (застосовувалась до 28.07.1993 року) та Інструкції, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (діє, починаючи з 29.07.1993 року), з тих підстав, що не містять підпису та прізвища уповноваженої особи, яка здійснила записи про прийняття на роботу та звільнення.

При цьому, згідно відповіді Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Норильську Красноярського краю від 11.10.2012 року № ИГ-21408/19 приватне підприємство «Саво» не було зареєстроване в територіальному органі Пенсійного Фонду Російської Федерації. Відтак, відсутні докази дійсної роботи позивача електрозварником на підприємстві «Саво» у вказаний період.

Колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно було зараховано до спеціального (пільгового) трудового стажу період роботи позивача на підприємстві «Воля» на посаді електрозварника ручного зварювання з 05.08.1993 року по 15.12.1995 року, оскільки на порушення вище приведених правил Інструкції про порядок ведення трудових книжок, записи про прийняття на роботу з 05.08.1993 року та про звільнення його з такої 15.12.1999 року в трудовій книжці не містять посади, підпису та прізвища уповноваженої особи, яка їх здійснила. При цьому, згідно відповіді Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Норильську Красноярського Краю від 29.03.2012 року № ИГ-5320/19 назване підприємство було зняте з обліку в 1995 році. У той же час, згідно листа названого територіального органу Пенсійного фонду Російської Федерації від 17.10.2012 року № 74-22178/16-1, дане підприємство проводило сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ в 1992, 1993, 1994 та 1995 роках. Відтак, відповідач обгрунтовано обчислив трудовий стаж позивача лише в період, за який проводились страхові виплати.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не було порушено вимог чинного законодавства при розрахунку загального трудового та пільгового стажу позивача та правильно визначено, що загальний трудовий стаж позивача станом на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії (вересень 2013 року) складає 21 роки 11 місяці та 7 днів (загальний трудовий стаж), а пільговий стаж на роботах, передбачених Списком № 2 - 10 років 8 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах згідно приписів пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 13.08.2015 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.