Справа № 425/2202/14-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олійник В.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року справа №425/2202/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області на постанову Сєверодонецького міського суду Луганської області від 25 червня 2015 року у справі № 425/2202/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області про зобов'язання провести перерахунок та нарахувати компенсацію за втрату частини доходів, -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2014 року позивач зверневся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійною фонду України в м.Рубіжному Луганської області (далі - УІІФУ в м.Рубіжному Луганської області), в якому просив: визнати відмову УПФУ в м.Рубіжному Луганської області у перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з 1 січня 2012 року та 1 липня 2012 року протиправною; зобов'язати УПФУ в м. Рубіжному Луганської області провести перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, встановивши розмір цього утримання у 80 % від суддівської винагороди, визначеною ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» діючого судді, який працює на відповідній посаді, з 1 січня 2012 року та 1 липня 2012 року та виплатн і й різницю між нарахованим та виплаченим грошовим утриманням з 01.01.2012 p.; зобов'язати УПФУ в м. Рубіжному Луганської області нарахувати йому компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання.

На обгрунтування зазначених вимог позивач вказав, що він працював суддею Рубіжанського міського суду. Постановою ВР України № 3790-VI від 22.09.201 1 року він був звільнений з посади судді у зв'язку із виходом у відставку. З травня 2011 року йому Територіальним управлінням судової адміністрації у Луганській області нараховувалось та виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % грошового утримання судді. 01 серпня 2012 року він надав всі рішення судів та довідку про заробітну плату для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці (від 20.03.2012 року за січень 2012 року) УІ1Ф України м. Рубіжне в Луганській області. Також він просив надати відомості щодо розрахунку його щомісячного довічного грошового утримання. 22 вересня 2012 року він отримав довічне грошове утримання. Відомотті про щомісячний розмір та загальну суму утримання за період з 15.10.2011 року по 30.09.2012 року були надані йому тільки у листопаді 2012 року.

Він звернувся до УПФУ м. Рубіжне в Луганській області із заявою, у якій просив зробити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2012 року у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та зробити перерахунок йото щомісячного довічного грошо-вого утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з липня 2012 року, який працює на відповідній посаді, надавши довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.08.2012 р. Листом від 12 жовтня 2012 року, який він отримав десь 18 жовтня 2012 року, відповідачем йому було відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання з посиланням на те. що суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України, законодавством перерахунок раніш призначеного грошового утримання не передбачено.

З такою позицією відповідача позивач був незгоден, тому звернувся з позовом до суду. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 27 травня 2013 року його позовні вимоги були задоволені - відповідач був зобов'язаний провести перерахунок його щомісячного довічного грошового у тримання, встановивши його розмір 80 відсотків від суддівської нагороди діючого судді, який працює на відповідній посаді, в 1 січня 2012 року та 1 липня 2012 року, та виплатити різницю між нарахованим та виплаченим грошовим утриманим з 01 січня 2012 року. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2013 року рішення Сєвєродонецького міського суду від 27 травня 2013 року було скасовано та була прийнята нова постанова, згідно якої його позовні вимоги були задоволені частково - відповідач був зобовязаний розглянути його заяву про перерахунок 'щомісячного довічного грошового утримання від 01 жовтня 2012 року з прийняттям рішення за результатами її розгляду, оскільки апеляційний суд прийшов до висновку, що відповідач не прийняв остаточного рішення з питання перерахунку. Згідно із розпорядженням відповідача № 149282 від 06.09.2013 року йому було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2012 року. Вказану відмову він вважає протиправною. Постановою Сєверодонецького міського суду Луганської області від 25 червня 2015 року у справі № 425/2202/14-а позов задоволено частково. Зобовязано УПФУ в м. Рубіжному Луганської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 встновивши розмір цього утримання у 80 % від суддівської винагороди, визначеою ст.. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» діючого судді, який працює на відповідній посаді, з 1 січня 2012 року та 1 липня 2012 року та виплатити різницю між нарахованим та виплаченим грошовим утриманням з 01.01.2012 року. В частині зобовязання УПФУ в м. Рубіжному Луганської області нарахування компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання та винесення окремої ухвали відмовлено.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що ОСОБА_2 не надав до своєї заяви від 01.10.2012 року року передбачених законом документів про розмір грошового утримання судді, у зв'язку із чим відповідач не мав підстав для здійснення перерахунку грошового утримання позивача. Крім того, позивачем пропущений строк звернення з зазначеним позовом досуду.

Частиною 8 ст.183-2 КАС України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ухвалі Донецького апеляційного суду від 27.05.2015 року зазначено, що позивач 01.10.2012 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, яка фактично відповідачем не була розглянута. Тільки 06 вересня 2013 року відповідачем на підставі постанови суду було прийнято рішення за результатами розгляду заяви позивача від 01.10.2012 року. В порушення вимог законодавства позивачу зазначене рішення від 06.09.2013 року надіслано не було. Про існування вказаного рішення відповідача позивачу стало відомо тільки 26.03.2014 року після виконання відповідачем рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року про надання до Сєвєродонецького міського суду Луганської області звіту про виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2013 року та ознайомлення позивача з матеріалами справи.

Таким чином, в даному випадку, тільки після отримання рішення відповідача від 06.09.2013 року № 149282, позивач дізнався про порушення своїх прав, оскільки, до цього часу він не міг бути обізнаний про результати виконання відповідачем рішення суду та розгляду його заяви. Тобто, позивач тривалий час не знав про існування порушеного права та дізнався через значний час не з вини позивача, що і позбавило позивача права на вчасне звернення до суду з позовом.

Крім того, колегія суддів зазначає. що позовні вимоги з якими позивач звернувся до суду є пов'язаними між собою та стосуються порушеного права позивача, яке полягає у не здійсненні відповідачем перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці».

Дослідивши надані матеріали, а також з огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що причини пропуску строку звернення до суду з зазначеним позовом є поважними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працював суддею Рубіжанського міського суду. Постановою ВР України V 3790-VI від 22.09.2011 року він був звільнений з посади судді у зв'язку із виходом у відставку.

01.10.2012 року позивач звернувся до У1ІФУ в м.Рубіжному Луганської області із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, з 01.0 1.2012 року та з липня 2012 року.

Листом начальника УПФУ в м.Рубіжному Луганської області від 12.10.2012 року № 91/70-14 позивачу у відповідь на його заяву від 01.10.2012 року було повідомлено про те. що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 27 травня 2013 року по справі № 428/3746/13-а позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені - УІ1ФУ в м. Рубіжному Луганської області було зобов'язане провести перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, встановивши його розмір 80 відсотків від суддівської винагороди діючого судді, який працює на відповідній посаді, з 1 січня 2012 року та 1 липня 2012 року, та виплатити різницю між нарахованим та виплаченим грошовим утриманим з 01 січня 2012 року. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2013 року рішення Сєвєродонецького міського суду від 27 травня 2013 року було скасовано та була прийнята нова постанова, згідно якої позовні вимоги були задоволені частково - УПФУ в м.Рубіжному Луганської області було зобов'язане розглянути заяву ОСОБА_2 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання від 01 жовтня 2012 року з прийняттям рішення за результатами її розгляду.

Згідно із розпорядженням начальника УПФУ в м.Рубіжному Луганської област і № 149282 від 06.09.2013 року ОСОБА_2 О.1. було відмовлено у перерахунку щомісячного до-вічного грошовою утримання з 01.01.2012 року. Вказана відмова мотивована тим. що ОСОБА_2 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не надав до заяви від 01.10.2012 року документи про розмір грошового утримання судді, який працював на відповідній посаді, а також тим, що перерахунок має здійснюватися лише з дати подання заяви.

Представник відповідача у запереченнях проти позову вказує, що позивачем була надана довідка № 89 від 20.03.2012 року про заробітну плату судді, який працює на відповідній посаді, а не про грошове утримання, у зв'язку із чим зробити перерахунок про який просить позивач неможливо.

Суд першої інстанції не погодився із таким твердженням представника відповідача з огляду на таке.

Згідно із ч.З ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до ґ січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Частиною 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Із змісту розділу IX Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового у тримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка в свою чергу складається із посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Надана позивачем до УПФУ м.Рубіжного довідка № 89 від 20.03.2012 року про заробітну плату, містить всі дані про розмір грошового утримання судді, який працював на відповідній посаді, що відповідає вимогам ч.З ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, надання позивачем до УПФУ в м.Рубіжному Луганської області довідки № 89 від 20.03.2012 року про заробітну плату судді, який працює на відповідній посаді, свідчить про отримання відповідачем документу про розмір грошовою утримання судці, який працював на відповідній посаді, а отже посилання відповідача у своєму рішенні № 149282 від 06.09.2013 року на відсутність такого документу є безпідставним.

Суд першої інстанції також вважає необгрунтованим твердження у рішенні № 149282 від 06.09.2013 року про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання має здійснюватися лише з дати подання заяви, з огляду на таке.

Згідно із ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35. частиною другою статті 38. частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа: у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії. - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

При цьому, відповідно до ч.І ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсією є'щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конститу ційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, в якому зокрема вказано, що одержання суддею щомісячного довічного грошового утримання обумовлене винятково наявністю стажу роботи на посаді судді не менше двадцяти років та виходом у відставку і не залежить від досягнення суддею пенсійного віку, передбаченого в частині першій статті 138 Закону № 2453. в тому числі перехідного вікує визначеного у другому реченні цієї частини для суддів-чоловіків. які народилися до 3 1 грудня 1955 року.

Таким чином, строки перерахунку призначеної пенсії, які встановлені у ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на строки перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів, яке є елементом конституційного статусу судді, а отже посилання відповідача у своєму рішенні № 149282 від 06.09.2013 року на те, що перерахунок має здійснюватися лише з дати подання заяви, є незаконним.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 етап і 63 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підпункту 3.2 пункту 3 Положення про управління пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, начальник управління керує діяльністю управління,персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань.

Таким чином від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Відповідно до частини другої етапі 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самовряду вання. їх посадові особи зобов'язані дія ти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період до перетворення Пенсійного фонду України в

Неприбуткову самоврядну організацію (стаття 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України.

Прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів.

Управлінням донині не здійснений розрахунок з урахуванням існуючого до 3 червня 2013 року обмеження у виплаті довічного грошового утримання судді.

Діяльність позивача як судді, є публічною службою в розумінні пункту 15 статті 3 КАС України, спір пов'язаний з проходженням публічної служби, вирішення якого правомірно здійснене за правилами наведеного кодексу, виходячи з компетенції адміністративних судів встановленої пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України.

Заробітна плата судді, як складова його матеріального та соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді.

Відповідно до частини першої статті 138 Закону України від 7 липня 2010 року № 245 3-У1«Про судоустрій і стату с суддів» передбачено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддівська винагорода, з якої підлягає обчислення пенсії, визначена на законодавчому рівні та встановлена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена гарантія матеріального

забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку з тим. що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

Право на виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді врегульовано пунктом 8 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року у справі № 1-2/2013. і виникає з 5 червня 2013 . в року, але це питання знаходиться за межами позовних вимог і підлягає вирішенню відповідачем в силу обов'язковості для нього цього рішення.

Враховуючи виїцевикладене, суд першої інстанції визнав обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу щодо зобов'язання УПФУ в м.Рубіжному Луганської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, встановивши розмір цього утримання у 80 % від суддівської винагороди, визначеною ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» діючого судді, який працюс на відповідній посаді, з 1 січня 2012 року та 1 липня 2012 року та виплатити різницю між нарахованим та виплаченим грошовим утриманням з 01.01.2012 р.

Крім того, постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2015 року, визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області у перерахунку щомісячного довічного утримання позивача з 01 січня 2012 року та 01 липня 2012 року, яка викладена у розпорядженні начальника управління від 06.09.2013 року №149282.

Доводи апелянта стосовно того, що позивач не надав до заяви від 01.10.2012 року документи про розмар грошового утримання судді, спростовується наявною в матеріалах справи вищезазначеною заявою. У заяві позивача про перерахунок щомісячного грошового утримання від 01.10.2012 року у додатках зазначена довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання. На заяві наявниа відмітка відповідача про одержання вказаної заяви 01.10.2012 року.

Суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області на постанову Сєверодонецького міського суду Луганської області від 25 червня 2015 року у справі № 425/2202/14-а - залишити без задоволення. Постанову Сєверодонецького міського суду Луганської області від 25 червня 2015 року у справі № 425/2202/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області про зобов'язання провести перерахунок та нарахувати компенсацію за втрату частини доходів - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду постанови, прийнятої у скороченому провадженні, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_3