Справа № 760/10857/15-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А
10 серпня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Ісаєнко Ю.А.;
суддів: Губської Л.В., Оксененка О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Солом`янському районі м. Києва на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Солом`янського районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Солом`янському районі м. Києва, в якому просив суд визнати протравними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років у зв`язку з роботою у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період до 01 липня 1986 року; встановити факт його роботи в зоні відчуження у м. Чорнобиль 2 у період з 02 травня 1986 року по 04 травня 1986 року; зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років у зв`язку з робою у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період до 1 липня 1986 року.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року позов задоволено, частково, визнані протиправними дії щодо відмови у призначені позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років у зв`язку із роботою у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період до 01 липня 1986 року; зобов`язано відповідача призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років у зв`язку із роботою у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період до 01 липня 1986 року з 24.03.2015.
Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 1832.
З доповіді судді доповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Проте, листом управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва від 24.04.2015 №3786/09/Ш-174 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутня довідка за формою №122 та первинних документів, які підтверджують періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.
Відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Отже при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для підтвердження періоду роботи в населеному пункті чи об`єкті, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, надаються, у разі наявності, довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, та, у разі її відсутності, інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, те, що позивач працював у зоні відчуження у період з 02.05.1986 по 04.05.1986 підтверджується наступним: наказом від 29.04.1986 №93 про організацію обслуговування членів урядової комісії у зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС; списком працівників, направлених для обслуговування урядової комісії по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який є додатком до наказу від 29.04.1986 №93; довідкою від 28.10.1992 №53/к згідно якої позивач у період з 02.05.1986 по 04.05.1986 перебував у м. Чорнобиль 2, довідкою від 27.07.2012 року №29, виданою ТОВ Ресторан «Ділові зустрічі-Люкс», за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, відповідно до якої позивач у період з 02.05.1986 по 04.05.1986 був зайнятий на роботах, що дають право на пенсію на пільгових умовах у відповідності зі Списком №1.
Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106, с-ще Чорнобиль-2 належить до зони відчуження.
Крім того, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно частини першої статті 15 зазначеного Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до пункту 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 року зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» і «Постраждалий від Чорнобильської катастрофи» (категорії 1, 2, 3 серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту З постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 року №135, з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 р. не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.
Тому, те, що позивач перебував у зоні відчуження та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується також відповідним посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії серії НОМЕР_1 с від 12.06.2012, в якому на правій стороні по діагоналі зліва направо проставлено штамп «Перереєстровано».
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач працював у зоні відчуження у період з 02.05.1986 по 04.05.1986, що дає право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. І
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині.
Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції,
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Солом`янському районі м. Києва залишити без задоволення, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: О.М. Оксененко

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Оксененко О.М.