Справа № 806/1361/15
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"11" серпня 2015 р. Справа № 806/1361/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області № 11-1/39-К від 03 квітня 2015 року щодо не зарахування до вислуги років навчання у Житомирському технологічному коледжі за період з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1994 року із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, а також просив зобов'язати відповідача зарахувати до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років та тривалості чергової відпустки час його навчання в Житомирському технологічному коледжі в період з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1994 із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Позов обґрунтовано тим, що з 01.09.1991 року по 30.06.1994 року позивач навчався в Житомирському технологічному коледжі, однак, станом на 01.01.2015 загальний термін навчання не зараховано до вислуги років в ОВС, з приводу чого він звертався до відповідача з рапортом та отримав відмову. Позивач таку відмову вважає протиправною, оскільки, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і Закону Української РСР "Про освіту", отримавши у 1994 році диплом старого зразка про середню спеціальну освіту, має всі права, встановлені для особи з вищою освітою.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1994 року навчався у Житомирському технологічному коледжі на денному відділенні зі спеціальності "Технологія деревообробки", про що свідчить архівна довідка № 18 від 14.03.2015 року, видана Житомирським технологічним коледжем та дипломом.

Спеціальне звання «молодшого лейтенанта міліції» позивачу було присвоєно наказом УМВС від 05 грудня 1998 року № 143 о/с, що підтверджується довідкою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області № 11/394 від 24 квітня 2015 року.

Позивач звертався до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з рапортом, у якому просив зарахувати до вислуги років при призначенні йому пенсії як військовослужбовцю час навчання у цивільному навчальному закладі, Житомирському технологічному коледжі, із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Листом від 03 квітня 2015 року № 11-1/39-К УМВС в Житомирській області відмовило ОСОБА_3 у зарахуванні до вислуги років періоду навчання у Житомирському технологічному коледжі, посилаючись на те, що офіцерське (спеціальне) звання до вступу на військову службу після закінчення навчального закладу йому не присвоювалося.

Відповідно до ч. 2 статті 17 Закону Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно п. 2 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справі та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язковою умовою для включення до вислуги років часу навчання у цивільних вищих навчальних закладах та інших навчальних закладах є присвоєння офіцерського (спеціального) звання.

В даному випадку позивач закінчив навчання у Житомирському технологічному коледжі 30 червня 1994 року, а спеціальне звання «молодший лейтенант міліції» йому було присвоєно лише у грудні 1998 року.

На підставі викладеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що так як після закінчення Житомирського технологічного коледжу позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, тому таке навчання не може бути зараховано до вислуги років.

Аналогічна правова позиція міститься у судовому рішенні Верховного Суду України від 10 березня 2015 року по справі №21-411а14.

Згідно ч. 2 ст. 161-2 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 пров. 7-й Західний, 1, м.Житомир,10006

3- відповідачу/відповідачам: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області Старий бульвар, 5/37, м.Житомир,10008

- ,