Справа № 826/5006/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5006/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М..
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Оксененка О.М.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив суд визнати незаконним рішення Міністерства внутрішніх справ України від 14 серпня 2014 р. №6/6-Б-1187 щодо відмови у поновленні пропущеного строку подання скарги на дисциплінарні стягнення від 11.09.2012 №972 та від 14.10.2012 №216 о/с та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012 №147/12; зобов'язати відповідача в особі Міністра внутрішніх справ України поновити строки подання скарги на дисциплінарне стягнення від 11.09.2012 №972, від 14.10.2012 №216 о/с, що накладене начальником УМВС України в Хмельницькій області, за нововиявленими обставинами, виправдувальним вироком Шепетівського міськрайонного суду від 07.10.2013; зобов'язати відповідача в особі Міністра внутрішніх справ України поновити строки подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012 №147/12 за нововиявленими обставинами, виправдувальним вироком Шепетівського міськрайонного суду від 07.10.2013.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2015 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України, що оформлено листом від 14.08.2014 №6/6-Б-1187; зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 02.07.2014; в інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 10.09.2012 начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області затверджено висновок №147/12 службового розслідування за фактом порушення кримінальної справи відносно працівників відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 11.09.2012 №972 за грубе порушення вимог наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 26.03.2010 №90, рішення колегії МВС від 17.01.2012 №1КМ/1, інших наказів та вказівок МВС України та УМВС України в області з питань дотримання дисципліни і законності, присяги і Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС, вчинення дій, що підривають авторитет міліції, зокрема, старшого оперуповноваженого карного розшуку (відомча міліція) відділення спеціальної міліції при УМВС України в Хмельницькій області майора міліції ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ за дискредитацію.

Наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 14.09.2012 №216/ос майора міліції старшого оперуповноваженого групи карного розшуку (відомча міліція) відділення спеціальної міліції при УМВС ОСОБА_2 звільнено з органів МВС в запас Збройних сил відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу), з 14 вересня 2012 року.

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.10.2013 у кримінальній справі №688/3491/13-к, що залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 17.12.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2014, ОСОБА_2 виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Також згідно матеріалів справи, позивач звернувся до Міністра внутрішніх справ України з заявою від 02.07.2014, в якій просив поновити строк для подання скарги на дисциплінарне стягнення від 11.09.2012 №972 та від 14.10.2012 №216 о/с накладене начальником УМВС України в Хмельницькій області на ОСОБА_2, за нововиявленими обставинами, виправдувальним вироком суду; поновити строки для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012 №147/12 за нововиявленими обставинами, виправдувальним вироком суду; відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» просив повідомити про результати розгляду заяви.

За дорученням керівництва Міністерства внутрішніх справ України листом заступником начальника Департаменту кадрового забезпечення Міністерства внутрішніх справ України розглянуто заяву позивача від 02.07.2014 та листом від 14.08.2014 №6/6-Б-1187 відмовлено у поновленні пропущеного строку для подання скарги, оскільки Вищим спеціалізованим судом України здійснюється провадження за касаційною скаргою Хмельницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.10.2013 у кримінальній справі №688/3491/13-к та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 17.12.2013.

Вважаючи вказаний лист рішенням, позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати його незаконним та скасувати, а також зобов'язати відповідача в особі Міністра внутрішніх справ України поновити строки подання скарги на дисциплінарне стягнення та поновити строки подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування за нововиявленими обставинами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Міністерства внутрішні їх справ України, оформлене листом від 14.08.2014 №6/6-Б-1187 є протиправним та підлягає скасуванню, а заява позивача від 02.07.2014 - повторному розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтею 7 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед них є і звільнення з органів внутрішніх справ.

За змістом пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення, тобто у запас Збройних Сил України або у відставку.

Отже, в даному випадку наказами начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 11.09.2012 №972 та від 14.09.2012 №216/ос відбулося звільнення позивача за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень статті 21 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено. Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено старшим прямим начальником, який має право накладати дисциплінарні стягнення. Старший прямий начальник у разі надходження заяви про поновлення пропущеного строку подання скарги повинен всебічно та об'єктивно розглянути її і прийняти відповідне рішення не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно, заява позивача від 02.07.2014 про поновлення строків для подання скарги на дисциплінарне стягнення від 11.09.2012 №972 та від 14.09.2012 №216/ос та поновлення строків на подання скарги та письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012 №147/12 повинна розглядати в порядку, який передбачений законодавством України про звернення громадян.

Так, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 3 зазначеного Закону заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Наказом МВС України від 10 жовтня 2004 р. №1177 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 р. за N 1361/9960), затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, яке установлює єдиний для органів внутрішніх справ України, внутрішніх військ МВС України, навчальних закладів МВС України, установ, організацій і підприємств системи МВС України (далі - органи внутрішніх справ) порядок приймання, реєстрації, розгляду, узагальнення та аналізу звернень громадян, а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Згідно пункту 2.1 вказаного Положення звернення від громадян надходять до органів внутрішніх справ у вигляді листів (поштою) та під час їх особистого прийому посадовими особами (усні й письмові).

Пунктом 3.2 Положення №1177 передбачено, що усі звернення, що надійшли від громадян, мають бути зареєстровані в підрозділах документального забезпечення органів внутрішніх справ у день їх надходження.

Відповідно до п. 4.3 Положення № 1177, за результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об'єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання (додаток 9).

Пунктом 4.4 Положення № 1177 передбачено, що рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністра внутрішніх справ України, в якому просив суд зобов'язати відповідача надати належну відповідь на звернення від 02 липня 2014 року щодо поновлення строків подання скарг на дисциплінарне стягнення від 11.09.2012 №972 та від 14.09.212 №216 о/с, поновлення строків для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012 №147/12.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2014 у справі №826/12572/14 позов ОСОБА_2 задоволено.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2014 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно вказаної постанови суду апеляційної інстанції, в матеріалах справи містився службовий лист Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 20 січня 2015 року №6/6-479 щодо виконання звернення ОСОБА_2 від 02 липня 2014 року. Крім того, під час апеляційного розгляду справи представником відповідача надано до суду апеляційної інстанції роздруківку з електронного журналу за №9841/2014, з якої слідує, що відповідь від 14 серпня 2014 року №6/6-Б-1187 на заяву позивача була надіслана за відповідною адресою. У зв'язку із наведеним колегія суддів дійшла висновку, що, надаючи відповідь на звернення позивача від 02.07.2014, відповідач діяв у відповідності до положень Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2004 року №1177 та Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242. Матеріали справи свідчать, що надання відповіді ОСОБА_2 на його заяву від 02 липня 20134 року здійснювалось на виконання доручення Міністра внутрішніх справ України працівниками Департаменту кадрового забезпечення МВС України, а не Міністром внутрішніх справ України. Крім того, колегією суддів зазначено, що позивач не належить до категорій осіб, надання відповіді за наслідками розгляду звернень яких, здійснюється за підписом першого керівника державного органу, у даному випадку - Міністра внутрішніх справ України, згідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до частини п'ятої статті 254 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Згідно частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судовим рішенням, що набрало законної сили, стосовно позивача встановлені обставини, які не потребують доказуванню у даній справі. Крім того, в даній справі позивач просить зобов'язати відповідача в особі Міністра внутрішніх справ України поновити строки для подання скарг на дисциплінарні стягнення, скарги та письмових пояснень на висновок службового розслідування, тобто ту особу, яка була відповідачем у справі №826/12572/14, тому обставини, що встановлені у справі №826/12572/14 також не потребують доказуванню.

Враховуючи наведене та те, що в даному випадку заява позивача від 02.07.2014 не може розцінюватися як скарга на дисциплінарне стягнення, а лист відповідача від 14.08.2014 №6/6-Б-1187 є відповіддю, наданою державним органом відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», та не містить в собі ознак ані нормативного акта, ані акта індивідуальної дії, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, що на заяву позивача від 02.07.2014 було надано належну відповідь, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позов.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2015 року задовольнити.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2015 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 12.08.2015)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: О.М. Оксененко

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Оксененко О.М.

ОСОБА_4