Справа № 826/13579/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

10 серпня 2015 року 10:17 №826/13579/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Коровай Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомаудиторської фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит»
до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.06.2015 № та від 25.06.2015 №,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 серпня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Аудиторська фірма у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.06.2015 № та від 25.06.2015 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.06.2015 № та від 25.06.2015 № винесені контролюючим органом протиправно, оскільки відповідні грошові зобов'язання товариством сплачено своєчасно.

Відповідач проти позову заперечив, з огляду на обґрунтованість висновків акту перевірки від 25.06.2015 №96/15-03 та, відповідно, податкових повідомлень-рішень від 25.06.2015 № та від 25.06.2015 №.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість аудиторською фірмою у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит».

Перевіркою встановлено порушення аудиторською фірмою у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» вимог 57.1 статті 57 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на додану вартість за лютий та березень 2015 рік.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 25.06.2015 №96/15-03 та прийнято податкові-повідомлення рішення:

від 25.06.2015 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції (10%) у розмірі 1 268,50 грн.;

від 25.06.2015 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції (20%) у розмірі 5 347,98 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України визначено, що сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки, контролюючим органом встановлено порушення терміну сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість, а саме, заявлені позивачем податкові зобов'язання по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, граничний строк сплати - 30.03.2015, сплачено 25.05.2015, тобто із затримкою в 56 днів. Заявлені позивачем податкові зобов'язання по декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, граничний строк сплати - 30.04.2015, сплачено 25.05.2015, тобто із затримкою в 21 день.

Проте, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем вчасно перераховано податок на додану вартість за лютий 2015 рік платіжними дорученнями від 18.03.2015 №596 на суму 10 000,00 грн., №597 на суму 10 000,00 грн., №598 на суму 10 000,00 грн., №599 на суму 10 000,00 грн. з рахунку № ПАТ «Укргазпромбанк» з призначенням платежу: 101, сплата податку на додану вартість за лютий 2015 року.

Відповідні платіжні доручення отримані банком 18.03.2015, що підтверджується штампом останнього на платіжних дорученнях.

Також, позивачем вчасно перераховано податок на додану вартість за березень 2015 рік платіжним дорученням від 24.04.2015 №10 на суму 12685, 00 грн. з рахунку №7736 ПАТ «Креди Агриколь Банк»» з призначенням платежу: 101, сплата податку на додану вартість за березень 2015 року.

Відповідне платіжне доручення отримано та проведено банком 24.04.2015, що підтверджується навіть карткою особового рахунку платника податків, наданою суду відповідачем.

За посиланням сторін, платіжні доручення від 18.03.2015 №597, №598, №599, №596 банком не виконані, хоча на поточному рахунку позивача було достатньо коштів, що підтверджується випискою по рахунку позивача.

Про вчинення дій щодо сплати податку на додану вартість за лютий 2015 рік, позивачем було повідомлено відповідача листом від 07.04.2015 №04/07, до якого були додані відповідні копії платіжних доручень з відміткою банку про їх прийняття до виконання.

Пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням пункту 22.4 статті 22 названого Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (пункт 1.29 статті 1 Закону №2346-III). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 26 лютого 2014 року №К/800/13275/13, від 15 грудня 2014 року № К/800/45490/14.

Згідно картки особового рахунку платника податків - позивача, сплачене аудиторською фірмою у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» податкове зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2015 року, на підставі платіжного доручення від 24.04.2015 №10 у розмірі 12 685,00 грн., було зараховано контролюючим органом в рахунок погашення заборгованості з податку на додану вартість за лютий 2015 рік та нараховано штрафні санкції у розмірі 10% за несвоєчасну сплату у сумі 1 268,50 грн.

Суд звертає увагу, що державна податкова інспекція у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві не взяла до уваги лист аудиторської фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» від 07.04.2015 №04/07 та притягнула до відповідальності позивача на порушення вимог пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України.

Так, під час судового розгляду справи відповідач не надав суду доказів щодо реалізації приписів пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України і застосування за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду відповідної відповідальності до банку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги аудиторської фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-аудит» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 25.06.2015 № та від 25.06.2015 №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 14.08.2015