Справа № 826/4898/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2015 р. м.Київ К/800/59422/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Гончар Л.Я.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Крокурс» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Крокурс» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про визнання протиправним та скасування акту від 05 березня 2014 року та постанови від 12 березня 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Крокурс» звернулося з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, в якому позивач просив визнати протиправними та скасувати акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05 березня 2014 року та постанову від 12 березня 2014 року №111/14/7/26-32/1203/02/3 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про безпідставність проведення відповідачем позапланової перевірки, протиправність складеного за результатами перевірки акту та незаконність постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2014 року провадження в адміністративний справі в частині позовних про визнання протиправним та скасування акту перевірки від 05 березня 2014 року закрито.

Постановою Окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року позов задоволено повністю; визнано протиправною та скасовано постанову від 12 березня 2014 року №111/14/7/26-32/1203/02/3 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із протиправного притягнення позивача до відповідальності, недоведеності факту вчинення порушення та відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого абз.6 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року задоволено апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві; постанову Окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року скасовано, постановлено нову, якою в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Крокурс» відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано правомірністю постанови про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, оскільки позивачем не надано документів, що підтверджують прийняття нежилого будинку- інженерного корпусу № 91 (літ.91 та літ.91-1) площею 9485 м.кв, розташованого по вул.Бориспільській,9 у Дарницькому районі м.Києва, в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Приватне акціонерне товариство «Крокурс» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, з урахуванням уточнення до касаційної скарги від 05 лютого 2015 року, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, постанову Окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року залишити в силі.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві на підставі звернення Приватного підприємства «Лазуріт-К» від 10 грудня 2013 року №10/12 та направлення від 12 лютого 2014 року, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ПАТ «Крокурс» на об'єкті будівництва нежилий будинок - інженерний комплекс 91 на вул.Бориспільській,9 у Дарницькому районі м.Києва.

За результатами перевірки 05 березня 2014 року складено акт, яким встановлено, що нежилий будинок - інженерний комплекс 91 на вул.Бориспільській,9 у Дарницькому районі м.Києва експлуатується без прийняття в експлуатацію у встановленому законом порядку, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів». Зазначений об'єкт відповідно до ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» відноситься до V категорії складності.

На підставі акта перевірки відповідачем 05 березня 2014 року винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності до 26 березня 2014 року та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким встановлено порушення позивачем ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №461.

Постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12 березня 2014 року №111/14/7/26-32/1203/02/3 позивача Приватне акціонерне товариство «Крокурс» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.6 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 1096200 грн.

Відповідно до абз.6 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі Закон № 208/94-ВР) суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність до експлуатації чи акті готовності до експлуатації об'єктів V категорії - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон №3038-VІ) (який набрав чинності 12 березня 2011 року) визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії. Дія даного Закону не поширюється на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

Питання щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів було вперше врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449, Державними будівельними нормами ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення», затвердженими наказом Держкоммістобудування від 05 жовтня 1994 року № 48. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, мав визначатися Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Міністерством інвестицій і будівництва.

З дня набрання чинності у листопаді 1994 року Закон № 208/94-ВР, стаття 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об'єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію. Вперше таке положення закріплено у цьому Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21 вересня 2000 року №1988-ІІІ).

19 січня 2012 року згідно із Законом України від 22 грудня 2011 року №4220-VІ Закон №208/94-ВР викладено у новій редакції, пунктом 6 частини другої статті 2 було встановлено відповідальність за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, положення п.6 ч.2 ст.2 Закону № 208/94-ВР щодо накладення штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, регулюють питання відповідальності тих суб'єктів містобудування, які вчинили правопорушення у сфері містобудування, а саме, не ввели в експлуатацію відповідні об'єкти до початку їх використання після набрання чинності цим Законом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Таким чином, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена певна відповідальність.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року № 21-433а13.

Із матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нежилий будинок серії НБ № 010007937, виданого виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 23 грудня 2003 року, позивачу Приватному акціонерному товариству «Крокурс» на праві приватної власності належить нежилий будинок - інженерний корпус 91 площею 9770,50 кв. м., розташований по вул.Бориспільській,9 у Дарницькому районі м.Києва.

Даний нежилий будинок введено в експлуатацію у 1974 році на підставі акту приймання в експлуатацію державної приймальної комісії завершеного будівництвом корпусу №91-1, затвердженого 04 грудня 1974 року, згідно якого прийнято в експлуатацію корпус №91, площею 6 500 м.кв., та акту приймання в експлуатацію державної приймальної комісії завершеного будівництвом будинку вставки між корпусами №91 та №8 від 28 березня 1975 року, площею 1500 м.кв.

Відповідно до технічного паспорту на нежитловий будинок (приміщення) літ.« 91», літ « 91-1» по вул.Бориспільська,9, виготовленого 28 вересня 2012 року, загальна площа нежитлової будівлі складає 9485,00 м.кв.

Посилаючись на розбіжність у площі будівель станом на 1974-1975 р.р. (8000 м.кв.) та на 2012 рік (9485 м.кв.) та наявність різниці 1485 м.кв, ненадання представниками позивача документів щодо прийняття нежилої будівлі у існуючому розмірі в експлуатацію, а також на те, що Інспекція не видавала та не реєструвала жодних документів, якими зазначений об'єкт приймався в експлуатацію, відповідач дійшов висновку, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, про виконання позивачем будівельних робіт на даному об'єкті та його експлуатацію в порушення ч.8 ст.39 Закону України №3038-VІ, п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, без прийняття в експлуатацію у встановленому порядку.

Позивач факт виконання будівельних робіт, здійснення добудови або реконструкції об'єкта з моменту оформлення у 2003 році права власності заперечує.

Судом першої інстанції обґрунтовано відзначено, що Свідоцтво про право власності на нежилий будинок інженерний корпус 91 загальною площею 9770,50 м.кв. (серія НБ №010007937 від 23 грудня 2003 року) є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавалося.

Відповідно до п.п.11.1 п.11 Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2001 року № 1820, зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції 31 серпня 2001 року за № 62/364, (чинного на момент отримання позивачем свідоцтва) додатково до документів, зазначених в пунктах 9 і 10 цього Положення, для оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності заявниками до Головного управління комунальної власності м.Києва надаються:

- на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані нежитлові будинки та приміщення, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, їх частини, на вбудовані в житлові будинки та прибудовані до житлових будинків нежитлові приміщення, як частини цих будинків, в тому числі на об'єкти спільної власності, внаслідок перебудови чи реконструкції в яких змінились належні власникам частки:

- правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна на момент початку перебудови, реконструкції, зареєстрований в БТІ (відносно перебудованих та реконструйованих об'єктів);

- передбачені законодавством документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт, оформлені (видані, укладені) в установленому порядку (за виключенням випадків оформлення права власності на приміщення);

- дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий управлінням держархбудконтролю Київської міської державної адміністрації;

- акт приймальної комісії про прийняття об'єкта в експлуатацію в установленому порядку (у відповідних випадках затверджений місцевим органом виконавчої влади та зареєстрований в управлінні держархбудконтролю Київської міської державної адміністрації).

Отже, факт оформлення позивачу свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості свідчить про наявність актів прийняття його в експлуатацію відповідною комісією у встановленому законом порядку. Вказані обставини відповідачем не спростовані, доказів протиправних дій при видачі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості не надано.

Загальна площа нежилого будинку по вул.Бориспільська,9 (літ 91, 91-1) згідно Свідоцтва від 23 грудня 2003 року - 9770,50 м.кв., є більшою ніж визначена у технічному паспорті станом на 28 вересня 2012 року (9485 м.кв.). Відповідно до примітки у технічному паспорті загальна площа зменшилася в результаті обшивки стін гіпсокартоном.

Будь-яких доказів виконання позивачем будівельних робіт після оформлення у 2003 році права власності на об'єкт, в тому числі у період з 19 січня 2012 року, матеріали справи не містять і відповідачем не надано. Висновок Інспекції щодо самочинного реконструювання та експлуатації позивачем будинку без введення в експлуатацію є безпідставним та необґрунтованим.

За вказаними обставинами, враховуючи відсутність події правопорушення та підстав притягнення позивача до відповідальності за абз.6 п.6 ч.2 ст.2 Закону № 208/94-ВР, застосування до позивача штрафу оскаржуваною постановою є неправомірним, у зв'язку з чим судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення про визнання протиправною та скасування постанови Інспекції від 12 березня 2014 року №111/14/7/26-32/1203/02/3. Рішення суду апеляційної інстанції про скасування постанови суду першої інстанції та відмову у задоволенні позову не відповідає фактичним обставинам справи та є невірним.

У відповідності із ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Крокурс» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді