Справа № 826/1601/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1601/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева М.А.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., а також просив зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_3, вказаних у відповідях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по вересень 2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року в частині позовних вимог про визнання дії та бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., зобов'язання розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., зобов'язання порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по червень 2014, вересень, жовтень 2014 провадження у справі закрито.

В задоволенні позовних вимог про визнання дій та бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., зобов'язання розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р. - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в листопаді 2014 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_3 з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В., в якому просив суд:

1) визнати дії та бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.2014.

2) зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.2014, зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України порахувати суму морального збитку, який поніс за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по червень 2014, вересень, жовтень 2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.14 р. у справі №826/17441/14 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Судове рішення позивачем не оскаржено і набрало законної сили.

Разом з тим, позивач у лютому 2015 р. звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В., в якому просить суд:

1) визнати дії та бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р.;

2) зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_3, вказаних у відповідях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., №6/9-Ш238924.14/15-10 від 20.01.15 р., зобов'язати Уповноваженого Верховної Ради України порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по вересень 2014 р.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що 22.12.14 р. позивач направив на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини адміністративний позов, аналогічний за своїм змістом адміністративному позову, попередньо розглянутому Окружним адміністративним судом м. Києва (постанова від 05.12.14 р. у справі №826/17441/14), з деякими доповненнями по тексту.

Позов зареєстрований у секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 30.12.14 р. за вх. №Ш-238924.14/15 (згідно наданої суду копії).

Листом від 20.01.15 р. за № 6/9-Ш238924.14/15-10 секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надав позивачу відповідь, у якій повідомлено про аналогічність вимог обох позовів, про факт розгляду попереднього позову судом, а також про припинення листування з позивачем з вказаних питань згідно ст. 8 Закону України «Про звернення громадян».

Згідно змісту адміністративного позову, поданому позивачем у лютому 2015 р. (предмет розгляду по даній адміністративній справі), ним не вказано окремих підстав для оскарження саме відповіді від 20.01.15 р. за № 6/9-Ш238924.14/15-10, тобто, позивачем оскаржено дії та бездіяльність щодо вказаної відповіді з тих самих підстав, з яких ним оскаржено дії та бездіяльність щодо попередньої відповіді за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р.

Приймаючи рішення про закриття провадження щодо частини позовних вимог та відмову в задоволенні іншої частини позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку є така, що набрала законної сили, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.14 р. у справі №826/17441/14 щодо позовних вимог про визнання дій та бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., зобов'язання розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_3, вказаних у відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 3/9-Ш-235017.14/15-44 від 13.10.14 р., зобов'язання порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення його медикаментами з квітня по червень 2014, вересень, жовтень 2014.

Отже, є така, що набрали законної сили, постанова суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Враховуючи наведені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у вказаній частині позовних вимог необхідно закрити провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Щодо іншої частини вимог, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положеннями статті 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що під скаргою розуміється звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» встановлено, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений) здійснює парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, діяльність Уповноваженого визначена у ст. 4 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» такою, що Уповноважений доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов вірно зазначив, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини не є суб'єктом перегляду судових рішень на предмет їх законності, обґрунтованості та у разі незгоди особи із такими судовими рішеннями.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача при розгляді звернення позивача від 22.12.14 р. порушення прав останнього, які б підлягали судовому захисту.

Також, положеннями статті 8 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

У відповідності до зазначеного вище, листом від 20.01.15 р. за № 6/9-Ш238924.14/15-10 відповідач правомірно повідомив позивача про припинення листування.

Враховуючи наведені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.