Справа № 2а-1176/12/2670
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Київ К/800/12391/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Карася О.В., Костенка М.І.,

при секретарі: Ігнатенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 квітня 2012 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року

у справі №2а-1176/12/2670

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1)

до Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва (надалі - ДПІ у Печерському районі м.Києва)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом, в якому поставлено питання про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.01.2012р. № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.04.2012р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів попередніх інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та просить прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом було проведено планову документальну виїзну перевірку з питань оподаткування ФОП ОСОБА_1 з своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.10.2008р. по 30.12.2010р., про що складено акт №65/1704-НОМЕР_1 від 30.12.2010р.

Під час проведення перевірки, на думку податкового органу, було встановлено порушення позивачем п.1 та п.5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб за 2008 - 2010 роки на суму 86 311,95грн.; п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет за 2009 - 2010 роки на 1058810,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки 16.01.2012р. ДПІ у Печерському районі м.Києва прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: №, згідно з яким визначено зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1058810,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 264702,50грн. та №, згідно з яким визначено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 236560,04грн.

Під час проведення перевірки було встановлено, що позивач у період з 01.10.2008р. по 31.12.2010р. перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, надавав експедиційні послуги з перевезення вантажів відповідно до договорів доручення надання транспортно-експедиційних послуг, платником податку протягом цього періоду не реєструвався.

При цьому, за 2008 рік обсяг виручки ФОП ОСОБА_1 склав 702180,87грн. та формувався за рахунок безготівкових коштів з призначенням платежу «за перевезення вантажу», «за транспортні послуги», за «автотранспортні послуги».

З огляду на те, що сума фактично отриманої виручки становить 702180,87грн., податковий орган дійшов висновку, що позивач відповідно до вимог законодавства повинен перейти на загальну систему оподаткування з наступного звітного періоду (І кварталу 2009 року), а також сплачувати податок на доходи фізичних осіб відповідно до ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Тобто застосовується касовий метод обчислення виручки, при якому враховуються всі надходження коштів, отримані на розрахунковий рахунок або (та) в касу суб'єкта малого підприємництва.

Наведені правові норми свідчать про те, що до обсягу виручки від реалізації (товарів, робіт, послуг) необхідно включати суми всіх коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок або (та) в касу платника єдиного податку - фізичної особи у звітному податковому періоді.

Та обставина, що частина коштів, отриманих на рахунок позивача, підлягала перерахуванню третім особам на виконання договорів транспортного експедирування, не є підставою для невизнання її виручкою від надання послуг.

Як встановлено судами, позивачем не заперечується факт надходження у безготівковій формі на його розрахунковий рахунок у 2009 році коштів в сумі 2331252,89грн. та у 2010 році в сумі 2962793,03грн.

Таким чином, кошти, отримані позивачем внаслідок виконання зобов'язань на користь третіх осіб в межах виконання транспортно-експедиційних послуг, є виручкою ФОП ОСОБА_1 в розумінні ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Згідно зі ст. 5 Указу України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в разі порушення вимог, установлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем.

А відтак оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування.

У зв'язку з цим ДПІ у Печерському районі м. Києва цілком об'єктивно донарахувала позивачеві спірну суму податку з доходів фізичних осіб, застосовуючи до 31.12.2010 правила, визначені Декретом Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» для оподаткування доходів, отриманих від підприємницької діяльності.

Підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 тис. гривень (без урахування податку на додану вартість).

При цьому, згідно з п. 12.1 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.03.2000 №79 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), не зареєстрована платником податку на додану вартість особа, яка, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування та сплачуючи єдиний податок, перевищила обмеження щодо обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік, установленого ст. 1 Указу України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», зобов'язана подати до органу державної податкової служби заяву про реєстрацію як платника податку на додану вартість. Реєстраційна заява платника податку на додану вартість має бути подана (надіслана) податковому органу фізичною особою - підприємцем - не пізніше двадцятого календарного дня з моменту перевищення.

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Наведене свідчить про правомірність нарахування податковим органом позивачу спірної суми зобов'язання з податку на додану вартість.

Дана правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 02.06.2015р. по справі №21-516а15.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Карась

___________________ М.І. Костенко