Справа № 154/1028/13-а
Суддя: Сеник Р. П.
Дата ухвалення: 2013-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2013 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Сеника Р.П.,

при секретарі: Громяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції Луцького МВ УМВС України у Волинській області старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції Луцького МВ УМВС України у Волинській області старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги мотивує тим, що постановою, серії АА2 № 825585 від 18 березня 2013 року, винесеною відповідачем інспектором ДПС ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2, на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 550 грн., за те, що нібито він 18.03.2013 року о 10 год. 30 хв., в м. Луцьку на вул. Грушевського, керуючи автомобілем «Рено» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу таким чином, що створив затор та перешкоду в русі іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п.15.2 Правил дорожнього руху і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 550 гривень, є незаконною, винесена відповідачем з надуманих мотивів, оскільки ні в протоколі про адміністративне правопорушення від 18.03.2013 року ні в оскаржуваній постанові від 18.03.2013 року, не зазначено жодного доказу порушення ним 18.03.2013 року на вул. Грушевського в м. Луцьку п. 15.2 Правил дорожнього руху, на що він звертав увагу відповідачеві при складанні ним протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови, зазначивши в своєму поясненні про те, що не згідний з цим протоколом, виклавши мотиви такої позиції. В той день, 18.03.2013 року він дійсно керував автомобілем «Рено» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, та здійснив зупинку і стоянку транспортного засобу на правому краю проїзної частини дороги на вул. Грушевського в м. Луцьку, навпроти Волинської обласної клінічної лікарні, де були припарковані і інші транспортні засоби, куди для обстеження привіз свою дружину ОСОБА_3, яка в зв'язку з отриманою під час ДТП травмою хребта самостійно не спроможна була пересуватися, що підтверджується копією консультаційного висновку спеціаліста від 18.03.2013 року. Однак, відповідач, не з'ясувавши фактичні обставини без урахування його пояснень, за відсутністю будь-яких належних доказів, в порушення вимог ст.ст. 279, 280, 283 КУпАП виніс незаконну постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Із зазначеною постановою позивач не згідний, у звязку з відсутністю в його діях вини. У позовній заяві позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія АА2 № 825585 від 18.03.2013 р.

Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю згідно викладених в позовній заяві обставин та доказів.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою, не повідомив про причину неявки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

З дослідженої постанови серія АА2 № 825585 по справі про адміністративне правопорушення від 18.03.2013 року, винесеної інспектором ДПС ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2М, встановлено, що 18.03.2013 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Рено» д.н. НОМЕР_1 в м. Луцьку по пр. Грушевського здійснив зупинку та стоянку транспортного засобу таким чином, що створив затор та перешкоду в русі іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив правила зупинки встановлених п. 15.2 Правил дорожнього руху України. Позивача ОСОБА_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 550 грн.

З дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення серія АГ2 № 599017 від 18.03.2013 р. вбачається, що ОСОБА_1, 18.03.2013 року о 10 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Рено» д.н. НОМЕР_1 в м. Луцьку по пр. Грушевського здійснив зупинку та стоянку транспортного засобу таким чином, що створив затор та перешкоду в русі іншим учасникам дорожнього руху чим порушив правила зупинки встановлених п. 15.2 Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 268 КУпАП України вказує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З оглянутого судом протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що позивач надав пояснення про те, що він не згідний із зазначеним правопорушенням.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, прийнятій відповідачем, не надається будь-якої оцінки вказаним доказам та мотиви їхнього відхилення.

Як вбачається з позовної заяви, позивач був змушений здійснити зупинку, не порушуючи Правил дорожнього руху. Автомобіль зупинив на обочині дороги, іншим учасникам дорожнього руху не заважав продовжувати рух. Інспектор розглянув справу про вчинення адміністративного правопорушення поверхнево, не врахував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Також, під час складення протоколу, позивачу не було розяснено його прав та обовязків, а його клопотання про внесення до протоколу свідків було проігноровано.

Згідно п. 15.2 Правил дорожнього руху за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

В матеріалах справи наявний консультаційний висновок спеціаліста, виданий Волинською обласною клінічною лікарнею від 18.03.2013 року з якого вбачається, що ОСОБА_3 встановлено діагноз: закритий консолідуючий перелом великих гілок лобкових кісток зі зміщенням, закритий консолідований перелом лівої ключиці і сідничних кісток зліва ( а.с. 5).

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, не подавав заперечення проти позову, не спростував доводів позивача, не надав доказів правомірності своїх дій, тому з наведених вище підстав, суд прийшов до висновку, що відсутні докази, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 18.03.2013 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин суд приходить до висновку, що для притягнення позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, не було достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, а відповідачем не доведено правомірність винесення постанови, тому позов підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст.ст. 9 , 11, 71, 72, 98, 158, 161-163 КАС України та на підставі ст.ст. 254, 256, 293 КУпАП, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 13006 суд,-

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанову серії АА2 № 825585 від 18 березня 2013 року, винесену інспектором дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції Луцького МВ УМВС України у Волинській області старшим сержантом міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 550 грн. визнати протиправною та скасувати.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий