Справа № 826/7157/15
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7157/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

10 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної казначейської служби України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

Державна казначейська служба України звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з боржника виконавчого збору від 01 квітня 2015 року ВП № 46108163.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2015 року ОСОБА_2 з заявою про примусове виконання звернувся до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, в якій просив відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а, виданого 17.11.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області.

За наслідками розгляду вказаної вище заяви, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 20 січня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 46108163 (Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46108163 від 20.01.2015), пунктом другим якої боржнику - Державній казначейській службі України був наданий семиденний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження для самостійного виконання виконавчого документу.

Супровідним листом від 20.01.2015 вих. № К-431/2-251/6 на адресу боржника та стягувача відповідачем було направлено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 46108163 від 20.01.2015 для виконання та до відома відповідно.

12 лютого 2015 на адресу Державної казначейської служби України старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України була направлена Вимога державного виконавця № 251/6 від 11.02.2015, пунктом першим якої боржнику був встановлений строк до 18.02.2015 виконати в повному обсязі рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист № 2-а від 17.11.2011, що видав Вінницький районний суд Вінницької області.

В процесі здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 46108163, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України 12.03.2015 винесено Постанову про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником на боржника - Державну казначейську службу України накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

12 березня 2015 на адресу Державної казначейської служби України старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України була направлена Вимога державного виконавця № 251/6 від 12.03.2015, пунктом першим якої боржнику був встановлений новий строк до 18.03.2015 виконати в повному обсязі рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист № 2-а від 17.11.2011, що видав Вінницький районний суд Вінницької області.

01 квітня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України винесено Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1 360,00 грн. (оскаржуване рішення).

Супровідним листом від 02.04.2015 вих. № К-431/2-251/6 на адресу боржника відповідачем було направлено постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 01.04.2015 для виконання та до відома.

Також, 01.04.2015 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України винесено Постанову про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником на боржника - Державну казначейську службу України накладено штраф у розмірі 1 360,00 грн.

Крім того, відповідачем 01.04.2015 винесено Постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, якою вирішено з Державної казначейської служби України стягнути витрати на проведення виконавчих дій у сумі 64,47 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження").

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження ВП № 46108163, керуючись ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 20.01.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46108163, якою встановлено строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа протягом семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

12.02.2015 та 12.03.2015 на адресу боржника - Державної казначейської служби України старшим державним виконавцем направлені вимоги державного виконавця № 251/6 щодо виконання в повному обсязі рішення Вінницького районного суду Вінницької області на підставі якого було видано виконавчий лист № 2-а від 17.11.2011.

Втім, боржником у наданий строк вищевказаний виконавчий документ не виконано, що стало підставою для винесення старшим державним виконавцем в рамках виконавчого провадження ПВ № 46108163 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 01.04.2015.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, суд зазначає, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 6 постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби".

Таким чином, враховуючи, що Державною казначейською службою України рішення Вінницького районного суду Вінницької області у наданий державним виконавцем строк фактично не виконано, а старшим державним виконавцем фактично здійснювались заходи примусового виконання виконавчого документа, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що старшим державним виконавцем правомірно прийнято оскаржувану постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 01.04.2015.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.