Справа № 805/1987/15-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 р. Справа № 805/1987/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 нотаріуса ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4 іпотечна установа

про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 нотаріуса ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 іпотечна установа про:

- визнання протиправною відмову у державній реєстрації припинення іпотеки, обтяження та зняття заборони відчуження майна ? квартири АДРЕСА_1,

- зобовязання здійснити державну реєстрацію припинення обтяжень іпотекою нерухомого майна - ? квартири АДРЕСА_1,

- зобовязання зняти заборону щодо нерухомого майна - ? квартири АДРЕСА_1, накладену під час посвідчення договору іпотеки від 24.04.2008 року № Д098/СЖ-1.08.1 за реєстром № 2821.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, відмова приватного нотаріуса у державній реєстрації припинення іпотеки, обтяження та зняття заборони відчуження майна є протиправною та такою, що порушує його права та інтереси, оскільки приймаючи зазначене рішення відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб. Визнаний чинним законодавством та Конституцією України.

Зазначає, що рішенням Приморського районного суду від 13.08.2014 року договір іпотеки від 24.04.2008 року № Д098/СЖ-055/1.08.1, на підставі якого накладена заборона відчуження на майно позивача, визнаний недійсним.

Вважає, що за наслідком розгляду його звернення, приватний нотаріус неправомірно відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що згідно до внесених змін у ст. 34 Закон України «Про нотаріат» зняття заборони виключено з переліку нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами України, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на ? частину квартири за позивачем та у звязку з тим, що йому невідомі умови договору відступлення права вимоги від 18.07.2008 року № 1548/08.

Наполягає на тому, що він має право звертатися до приватного нотаріусу з заявою про зняття заборони та про державну реєстрацію припинення іпотеки та на останнього покладений обовязок внести відповідні відомості до ОСОБА_4 реєстру.

Враховуючи наведене, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача.

Зазначає, що з відповідними заявами повинен був звернутися обтяжувач - ОСОБА_4 іпотечна установа після того, як Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області договір іпотеки визнаний недійсним.

Вказує на те, що він правомірно відмовив у державній реєстрації припинення іпотеки, обтяження та зняття заборони відчуження майна, оскільки, згідно внесених змін у ст. 34 Закону України «Про нотаріат» зняття заборони виключено з переліку нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами України, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на ? частину квартири за позивачем та у звязку з тим, що йому невідомі умови договору відступлення права вимоги від 18.07.2008 року № 1548/08.

Враховуючи наведене, просив в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В запереченнях на позовну заяву третя особа вказала на її безпідставність та зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки рішення Приморського районного суду від 13.08.2014 року про визнання іпотечного договору недійсним, скасоване Вищим спеціалізованим судом, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що на даний момент іпотечний договір від 24.04.2008 року № Д098/СЖ-055/1.08.1 є дійсним.

Враховуючи наведене, просив в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за участю його представника не надав.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечень, суд встановив.

24.04.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_5 укладений договір про іпотечний кредит № Д098/СЖ-055/1.08.1, за умовами якого Банк надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 252500 грн., строком погашення не пізніше 24.04.2028 року включно зі сплатою 10,90 % річних.

В забезпечення виконання умов іпотечного договору від 24.04.2008 року № Д098/СЖ-055/1.08.1 нерухоме майно за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лавицького, б. 8 кв. 41 передано в іпотеку ВАТ «Родовід Банк».

18.07.2008 року між ОСОБА_4 іпотечною установою та ВАТ «Родовід Банк» укладений договір про відступлення права вимоги № 1548/08, згідно якого ВАТ «Родовід Банк» передав ОСОБА_4 іпотечній установі всі права за договором від 24.04.2008 року № Д098/СЖ-055/1.08.1 про іпотечний кредит.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.08.2014 року у справі № 266/407/13-ц, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.12.2014 року залишено без змін, задоволена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Державної іпотечної установи, ВАТ «Родовід Банк», треті особи ОСОБА_6, Служби по справах неповнолітніх Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання недійсним іпотечного договору від 24.04.2008 року № Д098/СЖ-055/1.08.1 та визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги від 18.07.2008 року № 1548/08 в частині передачі права вимоги за іпотечним договором.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 13.05.2015 року Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.08.2014 року у справі № 266/407/13-ц та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 11.12.2014 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі від 21.02.2014 року № 266/4892/13-ц, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області залишено без змін, частково задоволена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання за нею права власності, за ОСОБА_1 визнане право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

01.10.2014 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 нотаріуса ОСОБА_3 з заявою про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відомостей щодо заборони та іпотеки відносно ?? квартири, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лавицького, б. 8 кв. 41.

17.02.2015 року ОСОБА_2 нотаріус ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 письмову відповідь за № 32/01-16, в якій розяснив, що:

- згідно ч. 2 ст. 15 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державні реєстратори зобовязані надати до відома заявника інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

- згідно пп. 5.1, п. 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус, який накладає заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, за рішенням суду.

- в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості щодо реєстрації права власності на ? частину квартири, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лавицького, б. 8 кв. 41 за ОСОБА_1, тому вважає, що ОСОБА_1 не має законних підстав звертатися із заявою про припинення обтяження, як зацікавлена особа.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає неправомірною відмову у державній реєстрації припинення іпотеки, обтяження та зняття заборони відчуження майна, тому просить визнати її протиправною та спонукати відповідача вчинити певні дії.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно п. 1, 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень органу державної реєстрації прав належить проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 ч. 2 ст. 9 цього Закону.

Таким чином, у спірних правовідносинах нотаріус є субєктом владних повноважень спеціальним субєктом, на якого покладені функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до органу державної реєстрації прав або нотаріуса, як спеціального субєкта, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, подається заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається у паперовій або електронній формі.

Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державні реєстратори зобовязані надати до відома заявника інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Згідно пп. 5.1 п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:

- кредитора про погашення позики;

- про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки);

- про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки;

- про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору;

- органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини;

- про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою;

- про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт;

- про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

- про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;

- про відчуження майна, переданого під виплату ренти;

- за рішенням суду;

- в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пп. 6.2 п. 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, всі права за іпотечним договором від 24.04.2008 року № Д098/СЖ-055/1.08.1 передані ОСОБА_4 іпотечній установі.

Згідно п. 55 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ОСОБА_4 реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Згідно пп. 5.1, п. 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус, який накладає заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, за рішенням суду.

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняття ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 73 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.

Згідно п. 63 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державний виконавець.

Відповідно до п. 20 зазначеного Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не спростоване позивачем, відповідне рішення про державну реєстрацію речових прав щодо обєкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 або рішення про відмову у державній реєстрації речових прав щодо зазначеного обєкту відповідачем, як спеціальним субєктом на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, не приймалось.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не надано суду належних доказів правомірності висновків про порушення відповідачем вимог чинного законодавства у спірних правовідносинах в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку» , ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 128, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 нотаріуса ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 іпотечна установа про визнання протиправними дій щодо відмови у державній реєстрації припинення іпотеки, обтяження та зняття заборони відчуження майна ? квартири АДРЕСА_1, зобовязання здійснити державну реєстрацію припинення обтяжень іпотекою нерухомого майна - ? квартири АДРЕСА_1, зобовязання зняти заборону щодо нерухомого майна - ? квартири АДРЕСА_1, накладену під час посвідчення договору іпотеки від 24.04.2008 року № Д098/СЖ-1.08.1 за реєстром № 2821 відмовити повністю.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Давиденко Т.В.