Справа № 815/2337/15
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2337/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Радчука А.А.,

при секретарі судового засідання - Бобровської О.Ю.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2. (довіреність від 30.03.2015)

представника відповідача - Прилипко О.В. (довіреність від 12.01.2015 №8/4-1)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної міграційної служби України Головного управління в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів.

02 червня 2015 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшов змінений адміністративний позов, відповідно до якого останнім визначено у якості відповідача Головне управління Державної міграційної служби України та змінивши позовні вимоги у прохальній частині позову, відповідно до якого позивач просив визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови у розгляді і документів від ОСОБА_1 на поновлення дозволу на імміграцію в Україну, щодо відмови у розгляді документів на видачу посвідки на постійне проживання в Україні та щодо відмови у розгляді документів на видачу довідки про належність до громадянства України; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року було прийнято заяву представника позивача про зміну позовних вимог.

Представник позивача протягом всього часу змінював позовні вимоги, останні були надані до Одеського окружного адміністративного суду 27 липня 2015 року, в обґрунтування яких представник позивача зазначив наступне.

ОСОБА_3 в 1988 році, та ОСОБА_4 в 1989 році прибули в Україну з Республики В'єтнам на роботу і працювали на Білоцерківському заводі «Сільгосп - машинобудування» та на «Житомирському льонокомбінаті» згідно Міжурядової угоди від 02.04.1981 між СРСР і Республікою В'єтнам. З незалежних від них обставин вони переїхали в м. Одеса до своїх родичів, де працювали на приватному підприємстві. Їх доньки народились в Україні в м. Одесі. Скориставшись Законом України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали документи і 22.07.2002 отримали посвідки на постійне проживання в Україні. Так як в посвідку на постійне проживання своєї матері ОСОБА_4 була вписана дочка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, що є дозволом на іммігрцію в Україну. Це надає законні підстави на постійне проживання в Україні по досягненню 16-ти років, або громадянство в Україні. Але ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області, було прийнято рішення (висновок) про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.09.2008, та зняття з реєстраціного обліку подружжя СГІРФО Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, був анульований дозвіл на постійне проживання в Україні.

В 2007 році батьки позивача переїхали до м. Херсон, а в серпні 2008 року отримали паспорти громадян України на основі рішення суду м. Херсона, який встановив факт проживання на території України ОСОБА_3 в 1988 році, ОСОБА_4 в 1989 році. 04 листопада 2009 року було видано свідоцтво про право власності квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3. 06 липня 2011 року у батьків позивача були вилучені паспорти громадян України на підставі рішення УМВС України в Херсонській області від 30.04.2011 про скасування рішення про набуття громадянства України гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України».

Представник позивача зазначив, що головним є питання не громадянство батьків позивача, а отримання (поновлення) посвідки на постійне проживання в Україні, які вони отримали на законних підставах. На підставі діючого Закону України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року. Згідно Закону України «Про громадянство України» на думку представника позивача ОСОБА_1 могла отримати громадянство України. Але, з незрозумілих причин, як зазначив представник позивача, документи та заяви на підтвердження громадянства позивача відділом у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Одеській області та ГУ ДМС України в Одеській області не приймались. Заяви про отримання (поновлення) батьками позивача посвідки на постійне проживання в Україні теж не приймались. Про що свідчать заяви батьків позивача та відповіді і додаткові пояснення відповідачів. Доказом того, що було звернення по видачі посвідок на постійне проживання в Україні є відповідь начальника ВГІРФО УМВС України в Херсонській області та повідомлення пошти про вручення адресату від 22.08.2011 - ДДГУРФО МВС України. 05.12.2011 ДМС України (м. Київ) надіслано лист, в якому зазначається про звернення батьків позивача щодо оформлення посвідок на постійне проживання та повідомляється, що надіслано запит до ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області по цьому питанню. 12.07.2012 та 14.09.2012 звернулись із заявою до начальника ГУ ДМС України в Одеській області по тому ж питанню. Отримали відповідь тільки на питання про реєстрацію місця проживання 28.08.2012.

15.09.2008 ВГІРФО ОМУ ГУМВС України в Одеській області прийняли рішення щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну батьків позивача, мотивуючи зміною статусу і посилаючись на п. 6 ст. 12 розділу 4 Закону України «Про імміграцію». Представник вважає, що рішення ВГІРФО ОМУ ГУМВС України в Одеській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15.09.2008 не може бути визнано таким, що прийнято на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Висновок ВГІРФО ОМУ ГУМВС України в Одеській області про скасування дозволу на постійне проживання сім'ї позивача від 15.09.2008, прийнятий з порушенням вимог ст. 2 КАС України, а саме: без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення - сім'я позивача проживає на території України з 1989 року, де народились дві доньки і відповідачем виданні посвідки на постійне проживання в Україні підтверджується законність перебування іноземців в Україні.

На думку представника позивача, що у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є законні підстави для отримання не тільки посвідки на постійне проживання в Україні. ОСОБА_1 має законні підстави для отримання громадянства України, вона народилась в Україні, навчалась з першого класу в українській школі, закінчила цю школу в Україні, отримала атестат про середню освіту в Україні, склала успішно іспит з зовнішнього незалежного оцінювання, досконально володіє Державною мовою. 22.05.2006 вона отримала дозвіл на імміграцію в Україну і батьки позивача неодноразово звертались із заявами про документування себе і доньки.

Представник позивача зазначив, що постановою Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2013 року у справі №1570/972/2012 скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконним висновок ВГІРФО ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 15.09.2008 про скасування дозволів на імміграцію в Україну громадянам В'єтнаму ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зобов'язано Державну міграційну службу України Головного Управління в Одеській області прийняти документи та видати довідки про постійне проживання в україні батькам позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

На підставі наведеного позивач просив визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови у розгляді документів від ОСОБА_1 на поновлення дозволу на імміграцію в Україну та дії щодо відмови у розгляді документів на видачу посвідки на постійне місце проживання в Україні, про дії щодо відмови у розгляді документів на видачу довідки про належність (набуття) громадянства України за територіальним походженням. Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1, прийняти документи на видачу довідки про належність (набуття) громадянства України ОСОБА_1 за територіальним походженням та видати довідку про належність (набуття) громадянства України за територіальним походженням.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (Том ІІ арк. справи 11-17), просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення та думку представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 у 1988 році та ОСОБА_4 у 1989 році прибули в Українську РСР з Республіки Вєтнам відповідно до Міжурядової Угоди «Про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР» від 2 квітня 1981 року.

З 1988 року по 1998 рік ОСОБА_3 працював на Білоцерківському заводі сільськогосподарського машинобудування ім. Першого травня.

З 1989 по 1992 рік ОСОБА_4 працювала на Житомирському ткацькому об'єднанні.

В подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надано дозволи на імміграцію та видані посвідки на постійне проживання, на підставі п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», згідно якого вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 06.03.1998 за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР «Про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР» від 02.04.1981, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

22.07.2002 ВГІРФО УМВС України в Одеській області було видано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посвідки на постійне проживання в Україні з терміном дії - безстроково. У зв'язку із втратою зазначеної посвідки 22.05.2006 ВГІРФО УМВС України в Одеській області було видано ОСОБА_4 посвідку на постійне проживання в Україні НОМЕР_1.

17.08.2006 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (Том І арк. справи 98). Під час перебування на території України у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилися діти - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Донька позивачів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. була вписана у посвідку на постійне проживання в Україні матері ОСОБА_4 НОМЕР_1 (Том І арк. справи 77).

05.08.2008 згідно ст. 8 Закону України «Про громадянство України» УМВС України в Херсонській області, а саме у зв'язку із встановленням факту постійного проживання, рішенням Дніпровського районного суду Херсонської області, відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було прийнято рішення про оформлення документів для набуття громадянства України.

08.08.2008 Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області було видано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 паспорти громадян України.

15.09.2008, на підставі висновків складених завідувачем сектору імміграційної роботи ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області, дозволи на імміграцію в Україну ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було скасовано згідно з п. 6 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», у зв'язку зі зміною статусу перебування на території України та набуттям громадянства України, та визнано недійсними посвідки на проживання.

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2011 було скасовано постанову Дніпровського районного суду Херсонської області, яким було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на території України до 24.08.1991.

На підставі вказаного рішення апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2011 було скасовано громадянство України ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а паспорти громадянин України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - визнано недійсними та вилучено.

07 лютого 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління МВС України в Одеській області, Головного управління МВС України в Одеській області, Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, третя особа - Державна міграційна служба України про визнання протиправною бездіяльності Відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Одеській області щодо не оформлення документів (посвідок на постійне проживання) ОСОБА_3 та ОСОБА_4; скасування рішення (висновку) від 15.09.2008 Відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Одеській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнання незаконним та протиправним зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 СГІРФО Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та зобов'язання поновити реєстрацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 Відділ у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Одеській області, СГІРФО Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області; зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити реєстрацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняти документи на видачу посвідки на постійне місце проживання в Україні доньці позивачів - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка отримала дозвіл на імміграцію в Україну 22.05.2006.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

23 жовтня 2014 року постановою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2013 року у справі №1570/972/2012 скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково (Том І арк. справи 109-111).

Скасовано висновки Відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 15 вересня 2008 року про скасування дозволів на імміграцію в Україну громадянам В'єтнаму ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дозволи на імміграцію в Україну та посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянам В'єтнаму ОСОБА_4 та ОСОБА_3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Вищого адміністративного суду України поновлено дозвіл на імміграцію в Україну гр. В'єтнаму ОСОБА_4 (Том І арк. справи 172-173).

У зв'язку з тим, що у 2002 році батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивача ОСОБА_1 були документовані посвідками на постійне проживання в Україні на підставі абзацу 3 пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» яким визначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 06.03.1998 за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02.04.1981, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію, тому на той час ОСОБА_1 вважалася такою, що має дозвіл на імміграцію, оскільки вона народилася від громадян В'єтнаму, які залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців, з дня набрання чинності Закону України «Про імміграцію» із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення і видачі посвідки на постійне проживання який затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 26.12.2002 №1983 (в редакції чинній на час виникнення правовідносин).

Відповідно до п.2 Порядок оформлення і видачі посвідки на постійне проживання заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Згідно п.3 зазначеного Порядку для оформлення посвідки на постійне проживання разом із заявою подаються: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; копія рішення про надання дозволу на імміграцію; квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі її наявності).

При цьому, п.7 Порядку для оформлення посвідки на постійне проживання передбачено, що посвідки оформляються іноземцям та особам без громадянства, які досягли 16-річного віку. У виняткових випадках посвідка на постійне проживання може оформлятися особі до досягнення 16-річного віку за наявності нотаріально засвідченої згоди обох батьків. Відомості про дитину, яка не досягла 16-річного віку і отримала дозвіл на імміграцію в Україну разом з батьками (законними представниками) або прибула разом з батьками (законними представниками) в Україну для тимчасового проживання зазначаються в посвідці одного з батьків (законних представників).

Відповідно до частини 4 ст. 11 Закону України «Про імміграцію», особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто досягла 16 - річного віку 01.04.2011, заяви з відповідним пакетом документів відповідно до Порядку для оформлення посвідки на постійне проживання до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання нею подано не було. Під час судового розгляду справи, судом було запропоновано позивачу надати докази щодо звернення до відповідних органів з відповідними заявами, проте відповідних доказів суду надано не було.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови у розгляді документів від ОСОБА_1 на поновлення дозволу на імміграцію в Україну, визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови у розгляді документів на видачу посвідки на постійне проживання в Україні та зобов'язання поновити Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання дій протиправними Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови у розгляді документів на видачу довідки про належність (набуття) громадянства України за територіальним походженням, прийняття документів на видачу довідки про належність (набуття) громадянства України ОСОБА_1 за територіальним походженням та видати довідку про належність (набуття) громадянства України за територіальним походженням суд зазначає наступне.

Спірні правовідними регулюються Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданням з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок), затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27 березня 2006 року №588/2006).

Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом IIцього Порядку.

У випадках, передбачених законодавством України, за подання заяви та інших документів з питань громадянства сплачується державне мито або консульський збір, документ про сплату якого подається разом із заявами та іншими документами з питань громадянства.

Згідно п. 43 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданням з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок), затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27 березня 2006 року №588/2006) встановлено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем (частина третя статті 8 Закону), один із батьків дитини або інший законний представник подає документи, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 39 цього Порядку, а також копію свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до п. 39 розділу ІІ Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, один із батьків якої народився до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент його народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і яка є особою без громадянства або іноземцем (частина друга статті 8 Закону), один із батьків дитини або опікун чи піклувальник подає такі документи:

а) заяву про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм) дитини;

в) заяву дитини віком від 14 до 18 років про згоду щодо набуття громадянства України;

г) один із таких документів:

- декларацію про відсутність у дитини іноземного громадянства - для дітей, які є особами без громадянства;

- зобов'язання припинити іноземне громадянство - для дітей, які є іноземцями. Для дітей-іноземців, які є громадянами (підданими) кількох держав, - зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов'язання припинити іноземне громадянство не вимагається для дітей, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є діти, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- декларацію про відмову дитини, якій надано в Україні статус біженця чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання дитині статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, - для дітей-іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- заяву про зміну громадянства - для дітей-іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

д) копію свідоцтва про народження дитини або інші документи, що засвідчують родинні стосунки дитини з одним з її батьків, який народився на одній із територій, зазначених в абзаці першому цього пункту;

е) документ, що підтверджує факт народження одного з батьків дитини на одній із територій, зазначених в абзаці першому цього пункту.

Якщо документи про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням подає опікун чи піклувальник, подається також копія рішення про встановлення опіки чи піклування.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 не зверталася до територіального органу за місцем проживання з питання набуття громадянства, жодних доказів про подання заяви та відповідних документів до районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області суду не надано.

Також, судом встановлено, що 19.02.2013 ОСОБА_1 Посольством В'єтнаму в Україні був виданий паспорт №1486318, відповідно до якого вбачається громадянство: В'єтнам. Позивачем жодних доказів стосовно звернення до відповідних органів з відповідними заявами щодо зміни громадянства суду надано не було.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зважаючи на вищенаведене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки рішення ухвалене не на користь позивача, судові витрати не підлягають стягненню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-8, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 14 серпня 2015 року.

Суддя А.А. Радчук

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 14 серпня 2015 року.

14 серпня 2015 року.