Справа № 804/15942/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріЛегкій А.В.
представника позивача представників відповідача представник третьої особи третя особа Яковишен І.В. Тимченко Л.В., Філіпков С.В. ОСОБА_6 ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Дніпропетровській області, треті особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області, Відділ державної експертизи умов праці та питань охорони праці департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації в Дніпропетровській області, Дніпропетровське обласне об'єднання профспілок України, ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Дніпропетровській області, треті особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області, Відділ державної експертизи умов праці та питань охорони праці департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації в Дніпропетровській області, Дніпропетровське обласне об'єднання профспілок України в якому позивач просить зобов'язати Територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Дніпропетровській області призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_8 26.06.2012 року на ТДВ «Дніпрокомунтранс», спеціальною комісією в іншому складі.
В обґрунтування позову зазначено, що розслідування смерті ОСОБА_8 не відповідає дійсним обставинам, за яких стався нещасний випадок, а тому висновки комісії є хибними та недостовірними. Таким чином, існують всі підстави вважати, що тільки проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_8, може виправити суттєві недоліки розслідування.
В подальшому залучено як третю особу ОСОБА_7.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.
Представники відповідача, представник Дніпропетровського обласного об'єднання профспілок України та ОСОБА_7 проти позовних вимог заперечували, просили суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Представники Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області та Відділу державної експертизи умов праці та питань охорони праці департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
26.06.2012 року на території Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» стався нещасний випадок з електромонтером ОСОБА_8, в результаті чого останній загинув на робочому місці.
Відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 в період з 27.06.2012 року по 07.09.2012 року на території Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» працювала комісія із спеціального розслідування нещасного випадку, що стався на виробництві.
За результатами проведеного розслідування комісією складено Акт форми Н-5 від 10.09.2012 року та Акт форми Н-1 від 10.09.2012 року.
Не погоджуючись з висновками Акту форми Н-5 та Акту форми Н-1 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративним позовом про захистом своїх прав.
Виконуючи вищевказане рішення суду Територіальне управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області призначило повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку (надалі - повторна комісія), що стався з ОСОБА_8 26.06.2012 року на Товаристві з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс», спеціальною комісією в іншому складі.
За результатами проведення повторного спеціального розслідування комісією складено Акт форми Н-5 від 28.07.2014 року та Акт форми Н-1 від 28.07.2014 року. Попередні акти за формою Н-5 від 07.09.2012 року та формою Н-1 від 07.09.2,012 року повторна комісія визнала недійсними.
На думку представника позивача, під час проведення засідань комісії, членами комісії не враховувались доводи представника Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс», у зв'язку з чим не встановлено всіх обставин нещасного випадку, що стався з ОСОБА_8 та відповідно необхідно провести повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку.
Так, суд звертався до позивача з питанням з приводу того, якими саме діями Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Дніпропетровській області порушено права та інтереси позивача, та у зв'язку з чим відповідно необхідно провести повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку.
Представником позивача суду зазначено, що члени комісії ігнорували його звернення в процесі проведення спеціального розслідування, зокрема і членом комісії, який є посадовою особою Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Дніпропетровській області.
Таким чином, саме до членів комісії щодо змісту актів форми Н-5 від 28.07.2014 року та форми Н-1 від 28.07.2014 року направлені вимоги позивача.
З огляду на зазначене суд зазначає, що згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (далі - Порядок), цей Порядок визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах.
Відповідно до п.7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків..
Згідно п.36 Порядку спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого. Спеціальне розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, проводиться за рішенням Держгірпромнагляду або його територіальних органів залежно від характеру і ступеня тяжкості травми.
Пунктом 38 Порядку встановлено, що спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.
До складу спеціальної комісії входять:
посадова особа територіального органу Держгірпромнагляду (голова комісії);
представник Фонду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку в разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
представник органу управління підприємства або місцевої держадміністрації у разі, коли зазначений орган відсутній або нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
представник роботодавця або роботодавець (у виняткових випадках);
представник первинної організації профспілки незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці);
представник профспілкового органу вищого рівня або територіального профоб'єднання за місцем настання нещасного випадку;
представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, або такого закладу за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, у разі розслідування випадку гострого професійного захворювання (отруєння);
представник Держсільгоспінспекції у разі, коли нещасний випадок стався під час експлуатації зареєстрованих в ній сільськогосподарських машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторних причепів, обладнання тваринницьких ферм, посівних та збиральних машин).
Відповідно до п.42 Порядку Спеціальна комісія зобов'язана:
1) обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нещасного випадку;
2) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;
3) визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи для встановлення причини нещасного випадку і розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам;
4) вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо);
5) з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку;
6) визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом;
7) установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам;
8) зустрітися з потерпілим (якщо це можливо) або членами його сім'ї чи уповноваженою особою, яка представляє його інтереси, щодо роз'яснення їх прав у зв'язку з настанням нещасного випадку.
Згідно п.47 Порядку за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1.
Відповідно до п.52 Порядку примірники затверджених актів за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) надсилається:
потерпілому, членам його сім'ї або уповноваженій особі, яка за довіреністю представляє його інтереси;
Фондові за місцезнаходженням підприємства;
територіальному органу Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства.
Пунктом 54 Порядку передбачено, що у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держгірпромнагляду або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держгірпромнагляду, які порушили вимоги цього Порядку.
Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.

Отже, за змістом приписів Порядку № 1232 за результатами спеціального розслідування, призначеного відповідним наказом, складаються акт форми Н-5, акт форми Н-1 стосовно кожного потерпілого. Такий акт може бути переглянутий керівником Держгірпромнагляду за наслідками повторного (додаткового) спеціального розслідування у разі надходження скарги або незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку.

В подальшому акти форми Н-5, форми Н-1 спеціальної комісії може бути оскаржено лише у судовому порядку, як це зазначено в п.54 Порядку №1232.

Таким чином, законодавцем встановлено чіткий порядок оскарження вищевказаних актів та рішень.

За таких обставин, підстав для призначення ще одного повторного (додаткового) розслідування та видачі спірного наказу у відповідача не було, оскільки це не передбачено законодавством, яке діяло в період спірних правовідносин.

Крім того, статтею 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Суд зазначає, що спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки, перелік яких містить п. 36 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1232 (далі по тексту - Порядок).

Спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

Перелік осіб, які включаються до складу спеціальної комісії, містить п. 38 Порядку.

Спеціальна комісія не є органом Держгірпромнагляду, а особи, що входять до її складу, крім голови комісії, не є посадовими особами територіального органу Держгірпромнагляду.

Згідно п. 47 Порядку, за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку.

До повноважень керівника органу Держгірпромнагляду, який призначив спеціальну комісію входить розгляд та затвердження примірників актів форми Н-5 та форми Н-1 протягом доби після надходження матеріалів спеціального розслідування, що встановлено п.49 Порядку.

Таким чином, безпосередньо акт форми Н-5 і Н-1 не є рішенням територіального органу Держгірпромнагляду як суб'єкта владних повноважень, а також не є його дією. Дією керівника органу Держгірпромнагляду є призначення спеціальної комісії, розгляд і затвердження примірнику акту форми Н-5 та Н-1 у встановлений термін.

Акти, складені згідно п. 47 Порядку є висновками призначеної у встановленому порядку спеціальної комісії, які затверджуються керівником територіального органу Держгірпромнагляду і не є безпосередньо його висновком.

Відповідно до п. 54 Порядку, у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держгірпромнагляду або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держгірпромнагляду, які порушили вимоги цього Порядку.

За п. 54 Порядку, рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.

Законодавством визначено конкретний механізм оскарження обставин та причин нещасного випадку.

Зміст актів форми Н-5 і Н-1 та самі акти не є рішенням територіального органу Держгірпромнагляду, а сам такий орган не є спеціальною комісією.

Керівник такого територіального органу своїм наказом призначив спеціальну комісію, розглянув і затвердив примірники актів форми Н-5 і Н-1 після надходження матеріалів спеціального розслідування спеціальною комісією, тобто здійснив дії, передбачені Порядком.

Разом із тим, суд зазначає, що за змістом ст.ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ, або незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Суд зазначає, що заявлені позивачем вимоги фактично зводиться до оспорювання рішення спеціальної комісії, яке міститься в затверджених актах за формою Н-5 і Н-1, складених за наслідками розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_8 26 червня 2012 року та така вимога підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

Також, зазначена правова позиція була висловлена колегією суддів Верховного Суду України в ухвалі від 13 квітня 2011 року та у постанові від 28 листопада 2011 року.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 01 липня 2015 року

Суддя О.В. Єфанова