Справа № 2а-4751/11/0553
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Грачов Р.Р.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2011 року справа №2а-4751/11/0553 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гаврищук Т.Г.

суддів Білак С. В. , Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 на постанову Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 12 липня 2011р. у справі № 2а-4751/11/0553 (головуючий І інстанції Грачов Р.Р.) за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області, Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м.Макіївки Донецької області, Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення недоотриманої суми на оздоровлення,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 12 липня 2011р. у справі № 2а-4751/11/0553 задоволено частково позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області, Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м.Макіївки Донецької області, Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, внаслідок чого визнані неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Совєтського району м. Макіївки, Управління Пенсійного фонду України у Совєтському районі м.Макіївки, Донецького обласного центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат при визначенні ОСОБА_2 суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, та такими що не відповідають вимогам ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІ від 28 лютого 1991 року, протиправними; визнані неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Совєтського району м. Макіївки, Управління Пенсійного фонду України у Совєтському районі м.Макіївки, Донецького обласного центра у перерахунку та виплаті ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду здоровю у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 16.11.2010року по 18.06.2011 рік, та такими що не відповідають вимогам ст.51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІ від 28 лютого 1991 року; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Совєтського району м. Макіївки здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за 2010рік; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м. Макіївки Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст..51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 16.11.2010року по 18.06.2011р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивачем заявлені вимоги про перерахунок додаткової пенсії та стягнення недоотриманої щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період з 2007р. по 2010р.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно до частини 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом 16.05.11р.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з позовом про перерахунок додаткової пенсії та стягнення недоотриманої щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період з 2007р. по 16.11.2010р.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у ст.100 цього Кодексу, за приписами частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Позивач не звертався до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин його пропуску.

Посилання позивача на ст.268 ЦК України колегія суддів вважає безпідставним, оскільки предметом позову є перерахунок додаткової пенсії та стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення, а не сум відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоровя або смертю за правилами ЦК України.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987р., належить до другої категорії осіб, про що свідчить посвідчення серії А № 149450 від 16.12.92р.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За приписами ст.51 цього Закону особам, віднесеним до категорії 2, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зі змісту ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що за основу нарахування щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо невзяття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи в розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно до частини 3 статті 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За приписами частини 3 статті 4 Закон України „Про прожитковий мінімум від 15 липня 1999 року № 966-14 (в редакції Закону № 25054 від 25 березня 2005 року) прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, який набрав чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 частини І зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48 зазначеного Закону, якою передбачена виплата допомоги учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно було зобовязано відповідача нарахувати та сплатити позивачу недоплачену щорічну виплату на оздоровлення за 2010р. в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 29, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 на постанову Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 12 липня 2011р. у справі № 2а-4751/11/0553 залишити без задоволення.

Постанову Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 12 липня 2011р. у справі № 2а-4751/11/0553 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: С.В. Білак

ОСОБА_3