Справа № 804/5811/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 р. Справа № 804/5811/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.
представника позивача Свінухова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Любимівський кар'єр» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання 20.05.2015 р., 25.05.2015 р. і 28.05.2015 р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Так, перевіркою встановлено допущення позивачем порушень вимог:
- п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.4 ст.137, п.138.2, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України та заниження податку на прибуток на загальну суму 2 062 801,00 грн., в т.ч. за ІУ квартал 2012 року - 177 188,00 грн., за 2013 рік - 1 885 613,00 грн.;
З посиланням на акт перевірки № 655/22-02/23935242 від 22.10.2014 Дніпропетровською об'єднаною державною податкової інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області були винесені:
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
На підтвердження існування зазначених взаємовідносин та правомірності формування витрат та податкового кредиту позивачем подані до суду: 1) Договір № 23/07-1 від 23.07.2013 р. згідно з умовами якого ТОВ «Всесвіт» (Постачальник) зобов'язується поставляти (передати у власність) Покупця (ТОВ «Любимівський кар'єр») на умовах, визначених договором, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати на умовах, визначених цим договором нафтопродукти (товар). Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника; видаткові накладні, товарно - транспортні накладні, податкові накладні на загальну суму 633828,00 грн., в т.ч. ПДВ - 105638,13 грн., банківські виписки (т. 1 а.с. 168-190); 2) Договір підряду № 26/03-13 від 26.03.2013 р. згідно з умовами якого ТОВ «Размус» (Підрядник) відповідно до умов цього Договору бере на себе зобов'язання виконати роботи з розбиття негабариту на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» за допомогою власної техніки, а Замовник (ТОВ «Любимівський кар'єр») зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи, які відповідають умовам Договору, згідно з актом (актами) виконаних робіт; акти здачі - приймання виконаних робіт, податкові накладні на суму 700425,00 грн., в т.ч. ПДВ - 116737,50 грн. (т. 1 а.с. 191-233); 3) Договір підряду № 442 від 23.11.2012 р., згідно з умовами якого ПП «Валга» (правоприємником якого являється ТОВ «Раквере») (Підрядник) бере на себе зобов'язання виконати роботи з розбиття негабариту на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» за допомогою власної техніки, а Замовник (ТОВ «Любимівський кар'єр») зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи, які відповідають умовам Договору згідно з актом (актами) виконаних робіт; акти здачі - приймання виконаних робіт, податкова накладна на суму 1012500,00 грн., в т.ч. ПДВ - 168750,00 грн. (т. 1 а.с. 234-238); 4) Договір № 274 від 29.04.2013 р. згідно з умовами якого ТОВ «Ювімет» (Виконавець) зобов'язується виконати по завданню Замовника (ТОВ «Любимівський кар'єр») із своїх матеріалів власними або залученими засобами роботи по ремонту обладнання (екскаватор ЕКГ - 4,6), а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплатити їх вартість; специфікація, акт приймання - передачі веселів, акт здачі - приймання робіт, податкова накладна на суму 909729,52 грн., в т.ч. ПДВ - 151621,59 грн. (т. 1 а.с. 239-244); 5) Договір підряду №29/07-13 від 29.07.2013 р. згідно з умовами якого ПП «Епізод» (Підрядник) бере на себе зобов'язання виконати послуги з переміщення та формування складу тривалого зберігання на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» (Замовника), а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити роботи, які відповідають умовам Договору згідно з актами виконаних робіт; Договір підряду №12/07-13 від 12.07.2013 р. згідно з умовами якого ПП «Епізод» (Підрядник) бере на себе зобов'язання виконати роботи з розбиття негабариту на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» (Замовника), а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити роботи, які відповідають умовам Договору згідно з актами виконаних робіт; акти здачі - приймання веселів, акти здачі - приймання робіт, податкові накладні на суму 2069820,00 грн., в т.ч. ПДВ - 344970,00 грн. (т. 1 а.с. 245-250, т. 2 а.с. 1-84); 6) Договір підряду № 122 від 26.06.2013 р. згідно з умовами якого ПП «Вандорф Компані» (Підрядник) бере на себе зобов'язання виконати послуги з переміщення та формування складу тривалого зберігання на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» (Замовника), а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити роботи, які відповідають умовам Договору згідно з актами виконаних робіт; Договір № 162 від 05.06.2013 р. згідно з умовами якого ПП «Вандорф Компані» (Виконавець) зобов'язується виконати по завданню Замовника (ТОВ «Любимівський кар'єр») із своїх матеріалів власними або залученими засобами роботи по ремонту обладнання (бурильний верстат 2СБШ-200), а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплатити їх вартість; акти здачі - приймання робіт (послуг), специфікація, акт здачі - приймання векселя, податкові накладні на суму 1415466,26 грн. в т.ч. ПДВ - 235911,04 грн. (т. 2 а.с. 85-129); 7) Договір підряду № 26-04 від 26.04.2013 р. згідно з умовами якого ТОВ «Гефест Груп» (Підрядник) бере на себе зобов'язання виконати роботи (послуги) з розробки внутрішнього відвалу на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» (Замовника), а Замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх вартість згідно з умовами Договору та згідно з актами виконаних робіт; Договір підряду № 352 від 03.06.2013 р. згідно з умовами якого ТОВ «Гефест Груп» (Підрядник) зобов'язується виконати роботи, пов'язані з ремонтом обладнання згідно із Додатком - Специфікацією, а ТОВ «Любимівський кар'єр» (Замовник) зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх вартість згідно з умовами Договору та згідно з актами виконаних робіт; акти приймання - передачі веселів, акти виконаних робіт, специфікації, податкові накладні на суму 1388083,43 грн., в т.ч. ПДВ - 321347,24 грн. (т. 2 а.с. 130-168); 8) Договір підряду № 96 від 24.06.2013 р. згідно з умовами якого ТОВ «Фостлайт» (Підрядник) зобов'язується виконати послуги з розробки внутрішнього відвалу на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» (Замовника), а Замовник (ТОВ «Любимівський кар'єр») зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи, які відповідають умовам Договору, згідно з актами виконаних робіт; акти виконаних робіт, акт здачі - приймання векселя, податкові накладні на суму 844800,00 грн., в т.ч. ПДВ - 140800,00 грн. (т. 2 а.с. 169-208); 9) Договір перевезення вантажу від 01.06.2013 р. №01/06-3 згідно з умовами якого ТОВ «Готіка ЛТД» (Перевізник) в порядку і на умовах даного Договору бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому Відправником (ТОВ «Любимівський кар'єр») згідно з транспортною накладною з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а Відправник бере на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу; акти здачі - приймання робіт (надання послуг), банківські виписки, товарно - транспортні накладні, податкові накладні на суму 1361551,91 грн., в т.ч. ПДВ - 226925,32 грн. (т. 2 а.с. 200-250, т. 3 а.с. 1-177); 10) Договір підряду № 116 від 13.03.2013 р. згідно з умовами якого ТОВ «Нові рішення - 2013» (Підрядник) зобов'язується виконати послуги з переміщення та формування складу тривалого зберігання на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» (Замовника), а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи, які відповідають умовам Договору, згідно з актом виконаних робіт; Договір підряду № 28/05-13 від 28.05.2013 р. згідно з умовами якого ТОВ «Нові рішення - 2013» (Підрядник) бере на себе зобов'язання виконати послуги з розбиття негабариту на об'єкті ТОВ «Любимівський кар'єр» (Замовника), а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи, які відповідають умовам Договору, згідно з актом виконаних робіт; акти здачі - приймання робіт (послуг), акти здачі - приймання веселів, податкові накладні на суму 2734560,00 грн., в т.ч. ПДВ - 455760,00 грн. (т. 3 а.с. 178-250, т. 4 а.с. 1-42).
Як зазначено у п. 3.0 акту № 655/22-02/23935242 від 22.10.2014, для проведення перевірки ТОВ «Любимівський кар'єр» відповідачем було використано в тому числі акти перевірок контрагентів позивача.
Проте, у даних актах не досліджувались взаємовідносини юридичних осіб, які перевіряються, та ТОВ «Любимівський кар'єр», а тому відомості вказаних актів не можуть бути підставою для висновків, наведених в акті перевірки № 655/22-02/23935242 від 22.10.2014.
З огляду на використане відповідачем джерело, для формування своїх висновків, суд вважає за необхідне зазначити, що непідтвердження продавцями сум податку на додану вартість у складі податкових зобов'язань та несплата їх до бюджету, неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів, відсутність контрагента за юридичною адресою не є підставами для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у його постановах від 09.09.2008 у справі № 21-500во08, від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанові від 31.01.2011 у справі 21-47а10, а також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.
Розумна економічна причина (ділова мета) - спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту (пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами також визначена підпунктом 1.2 пункту 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.
Витратами відповідно до пп.14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визнається сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигоду вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Суд зазначає, що позивачем було надано всю первинну документацію підприємства на підтвердження реальності спірних угод.
Надані позивачем і досліджені судом первинні документи не викликають сумнівів щодо реального вчинення правочинів з придбання товарів, зазначених у видаткових та податкових накладних, і повністю спростовують висновок відповідача щодо нереальності спірних правочинів. Натомість відповідач під час розгляду справи не навів суду жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, про незвичність цін за спірними операціями або про їх збитковості, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про фіктивність вчинених операцій, відсутність факту поставки товарів, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Також суд вважає, що за наявності документів, які підтверджують фактичне одержання товару і його використання у власній господарській діяльності, ненадання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, оскільки відповідною транспортною документацією підтверджується надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Любимівський кар'єр» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева