Справа № 823/1230/15
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року справа № 823/1230/15

м. Черкаси

16 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каліновської А.В.,

при секретарі Шалько І.П.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати нечинними та скасувати: податкове повідомлення рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 16 квітня 2015 року № про донарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 386608 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 96652 грн. 00 коп.; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 149432 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11096 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, результати перевірки оформлені актом від 27.03.2015 №52/23-01-17-01/НОМЕР_1 на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Позивач зазначив, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки з контрагентами - ТОВ «Ост ОСОБА_4», ТОВ «Карат-2012», ТОВ «Ітако груп-33», ТОВ «Палет-сервіс», ТОВ «Евертон-2012», ФОП ОСОБА_5 здійснені реальні господарські операції. Крім того, помилковим є твердженням контролюючого органу, що вартість витрат позивача на закупівлю товарів та послуг за готівковими розрахунками з постачальниками не підтверджена первинними документами, оскільки позивачем надані квитанції до прибуткових касових ордерів та фіскальні чеки, які підтверджують вартість таких витрат. Враховуючи, що позивачем не завищено вартість витрат, повязаних з господарською діяльністю, що у свою чергу виключає факт заниження суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених вище.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, з огляду на те, що позивачем завищено вартість витрат на загальну суму 2245332 грн. 90 коп., в тому числі за 2013 рік на суму 194225 грн. та за 2014 рік на суму 2051107 грн. 09 коп., у звязку із відсутністю між позивачем та ТОВ «Ост ОСОБА_4», ТОВ «Карат-2012», ТОВ «Ітако груп-33», ТОВ «Палет-сервіс», ТОВ «Евертон-2012», ФОП ОСОБА_5 реального здійснення господарських операцій. Також, позивачем неправомірно задекларовано суми витрат, стосовно витраченої готівки та придбання товару, які не підтверджені первинними документами. У звязку з тим, що позивачем завищено вартість витрат на придбання товару контролюючим органом донараховано єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування на загальну суму 149432 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 72494 грн. та за 2014 рік в сумі 76938 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 09.10.1997, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

На підставі наказів ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 17.02.2015 №172 та від 25.02.2015 №265, посадовими особами відповідача проведено планову виїзну документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами вищезазначеної перевірки ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області складено акт від 27.03.2015 №52/23-01-17-01/НОМЕР_1 (далі по тексту акт перевірки).

В акті перевірки встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 386608 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 41427 грн. та за 2014 рік на суму 345181 грн.

Також, у висновку акту перевірки вказано на порушення позивачем вимог пп. 2, 3 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.10.2010 №2464-VI в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на загальну суму 149432 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 72494 грн. та за 2014 рік в сумі 76938 грн.

На підставі вищезазначеного акта перевірки ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області винесено: податкове повідомлення рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 16 квітня 2015 року № про донарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 386608 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 96652 грн. 00 коп.; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 149432 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11096 грн. 00 коп.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових витрат та податкового кредиту, врегульовано ст.ст. 138, 139, 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів у відповідності з п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Кодексу. Згідно з п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних товарів (робіт, послуг).

Об'єктом оподаткування у фізичної особи-підприємця, яка обрала загальну систему оподаткування, у відповідності з п. 177.2 ст. 177 ПК України, є чистий оподатковуваний дохід, який згідно з п. 177.2 ст. 177 Кодексу визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручкою у грошовій і негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами (які безпосередньо стосуються отриманого доходу).

Згідно пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду від 01.11.2011 №1936/11/13-11 зазначено, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач уклав договори із наступними контрагентами: з ТОВ «Ітако груп-33» укладено договір поставки від 05.05.2014 №5/05/14 (т. 2 а. с. 173); з ТОВ «Евертон-2012» укладено договір про виконання роботи №25 від 25.02.2014 (т. 2 а. с. 191); з ТОВ «Палет-Сервіс» укладено договір поставки від 03.02.2014 №03/02/14 (т. 2 а. с. 205); з ТОВ «Карат 2012» укладено договір поставки від 03.02.2014 №03/02 (т. 2 а. с. 221) та договір поставки від 04.03.2014 №04/03 (т. 2 а. с. 223); з ТОВ «Ост ОСОБА_4» укладено договір поставки від 06.02.2014 №6/02/14; з ФОП ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу від 07.11.2013 №1/7. Також, між ТОВ «Ітако груп-33» та ПП «Герас-98» укладено договір про відступлення права вимоги від 01.07.2014 №01/07/14 (т. 3 а. с. 1), відповідно до якого ПП «Герас-33» набуло права вимоги, як кредитор, по відношенню до позивача за договором поставки від 05.05.2014 №5/05/14.

Виконання вищезазначених договірних правовідносин підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, рахунками-фактурами, виписками по рахунку, які підтверджують факт правомірного відображення позивачем витрат у податковій звітності, а саме: з ТОВ «Ост ОСОБА_4» на суму 474126 грн. 94 коп.; з ТОВ «Карат 2012» на суму 418952 грн. 87 коп.; з ТОВ «Ітако груп-33» на суму 381092 грн. 73 коп.; з ТОВ «Палет-Сервіс» на суму 345989 грн. 18 коп.; з ТОВ «Евертон-2012» на суму 260429 грн. та з ФОП ОСОБА_5 на суму 185079 грн. 60 коп.

Щодо витрат на придбання товарів (робіт, послуг), які здійснені позивачем за готівку, то ФОП ОСОБА_3 надано суду квитанції до прибуткових касових ордерів та фіскальні чеки (т. 1 а. с. 225, 271, 280, т. 2 а. с. 34, 43, 52-53, т. 3 а. с. 2-3).

Таким чином у ФОП ОСОБА_3 наявні та надані суду всі договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки-фактури, виписки по рахунку, фіскальні чеки, касові ордери, тобто, первинні облікові та податкові документи, з якими Податковий кодекс України повязує право платника на формування витрат. Дані первинні документи не визнані недійсними, а тому вважаються належними доказами по справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у позивача наявні підстави для формування витрат у податковій звітності, внаслідок придбання вказаних товарів (робіт, послуг) у відповідних податкових періодах.

Отже, фактичне виконання вказаних господарських операцій свідчить про їх наповненість належним юридичним змістом, що тягне за собою настання передбачених законом правових наслідків, зокрема, в частині оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість.

Крім того, наявні в матеріалах адміністративної справи податкові накладні по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Ост ОСОБА_4», ТОВ «Карат-2012», ТОВ «Ітако груп-33», ТОВ «Палет-сервіс», ТОВ «Евертон-2012», ФОП ОСОБА_5 - містять всі необхідні реквізити та оформлені належним чином, із акту перевірки вбачається, що порушень при їх оформленні в ході проведення перевірки не встановлено.

Таким чином, усі первинні документи позивача, оформлені у відповідності до вимог вищезазначених норм законодавства, а тому являються підставою для включення відповідних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Наявність у платника податку (позивача у справі) виданої йому податкової накладної є достатніми підставами для формування податкового кредиту, з урахуванням підтвердження реального здійснення господарської операції.

Отже, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить до висновку про скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року №.

Стосовно штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів єдиного внеску згідно рішення від 16 квітня 2015 року №, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 11 ст. 8 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % встановлено заниження суми єдиного внеску за період, що перевірявся на загальну суму 149432 грн., в т.ч. за 2013 рік на суму 72494 грн. та за 2013 рік на суму 76938 грн.

Згідно з пунктом 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З огляду на те, що порушення щодо заниження позивачем єдиного внеску за 2013 2014 роки витікає з порушення про заниження останнім суми чистого оподаткованого доходу за відповідний період, та зважаючи на те, що судом встановлено необґрунтованість висновків відповідача про заниження ФОП ОСОБА_3 суми чистого оподатковуваного доходу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення від 16 квітня 2015 року № про нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 єдиного внеску у сумі 149432 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11096 грн. 00 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Представник позивача в суді обґрунтував свою позицію з посиланням на норми законодавства України.

Натомість представник державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області вмотивованих доводів на підтвердження позову не навів.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 16 квітня 2015 року № про донарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 податку на доходи фізичних осіб в сумі 386608 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 96652 грн. 00 коп.,

Визнати нечинним та скасувати рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 16 квітня 2015 року № про нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 єдиного внеску у сумі 149432 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11096 грн. 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору згідно квитанції №0.0.390729311.1 від 26.05.2015.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2015 року.