Справа № 2а-2219/10/1670
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2010-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 травня 2010 рокум. ПолтаваСправа № 2а-2219/10/1670

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Супрун Є.Б., розглянувши матеріали подання Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2010 року Відділ державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України. У поданні заявник в порядку статті 217 Цивільного процесуального кодексу України просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виплати ним боргу у розмірі 9733,49 грн. по виконавчому листу №-190 від 14 серпня 2007 року, виданого Машівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 8880,09 грн. без вилучення паспортного документа, доручивши виконання ухвали Адміністрації Державної прикордонної служби України.

У відкритті провадження за вказаним поданням слід відмовити з наступних підстав. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері врегульовано Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Пунктом 8 статті 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03 квітня 2003 року № 661-IV встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Крім покладених на органи Державної прикордонної служби України завдань вони також мають право не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України (пункт 4 статті 20 Закону № 661-IV).

Отже, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на органи Державної виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV. Так, державний виконавець зобов'язаний, зокрема, вживати заходів до примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (стаття 5 Закону № 606-XIV).

Разом з цим, статтею 217 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

З матеріалів подання вбачається, що Машівським районним судом Полтавської області у справі про обвинувачення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України вирішено стягнути з останнього на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля у розмірі 9733,49 грн.

Виходячи з наведеного слід зробити висновок, що оформлення та направлення подання до суду державним виконавцем в даному випадку має здійснюватися в порядку, визначеному положеннями Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, подання, з яким звернувся Відділ державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції, підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтею 109 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України.

Копію ухвали направити заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, в порядку, встановленому статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун