Справа № 2917/12/2070
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2012-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
26 квітня 2012 р. № 2-а- 2917/12/2070
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

при секретарі судового засідання Кузьменко Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання дій посадових осіб неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , у червні 2007 року звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), в якому просив суд визнати дії посадових осіб неправомірними.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що проходив військову службу в частині НОМЕР_1 в якості начальника зв`язку, мав військове звання капітан. В супереч Закону України «Про звернення громадян», розділу 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України про пропозиції, заяви та скарги, після його звернення до Міністра оборони України по факту порушення його прав командиром частини НОМЕР_1 , яке він відправив рекомендованим листом від 20.02.07р. № 4791500, останній зазнав переслідування.

Так, командир частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 , дізнавшись про вказане звернення позивача, 06.03.07р. ініціював офіцерські збори за темою: Особиста взірцевість офіцерів, на яких розглядалось звернення ОСОБА_1 до Міністра оборони України як негативний приклад для офіцерів військової частини, що підтверджується протоколом № 6 від 06.03.07р. 14.03.07р. від ТВО начальника штабу першого заступника командувача військ Південного ОК полковника Косаренка С.В. надійшла телеграма за № 25/1/142 в термін з 18.03.07р. по 21.03.07р. відрядити ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 з метою надання йому методичної допомоги та підвищення професійного рівня, а також прийняття заліків. Проте, ОСОБА_1 не відбув у відрядження за станом здоров`я та у зв`язку з сімейними обставинами (довідка про вагітність дружини), про що він доповідав рапортом 16.03.07р. 19.03/06 р. в частині було проведено службове розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.07р. № 105) не врахував його прохання пропозиції «…попередити про неповну службові відповідність…», а 26.03.07р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 127 позивача було попереджено про неповну службову відповідність внаслідок чого його позбавлятимуть щомісяця 500 грн.

19.03.07р. ОСОБА_1 була надіслана на ім`я ОСОБА_3 телеграма (МО України) про порушення його прав та можливість відвідування на особистому прийомі. 27.03.07р. останній відвідав на особистому прийому заступника Міністра оборони ОСОБА_4 , де йому запропонували служити та працювати. Однак, після повернення 29.03.07р. командиром частини ОСОБА_1 було направлено на військову лікарняну комісію (направлення від 29.03.07р.) в психіатричне відділення Харківського військового шпиталю, куди його примусово (в супроводі п/п-ка ОСОБА_5 , к-на ОСОБА_6 ) помістили на стаціонарне обстеження, хоча він не звертався за медичною допомогою і в минулому на обліку не перебував.

04.05.07р. при перевірці службових карток офіцерів, прапорщиків вузла зв`язку, позивачу стало відомо, що у нього з`явилась сувора догана від 20.03.07р. за самоусунення від керівництва проведення радіотренування, яка оголошена заступником командира військової частини НОМЕР_1 п/п-ком ОСОБА_7 , та сувора догана від 05.03.07р., оголошена наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 81 за порушення пропускного режиму, при цьому, матеріали службового розслідування по цим стягненням до позивача не доводились. Позивач вважає їх безпідставними, внаслідок чого його було «підведено» під наступний вид стягнення, попередження про неповну службову відповідність, яке оголошене в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.07р. № 127.

Позивач також вважає, що його честь, гідність та ділова репутація постраждала. Під час проведення занять з підлеглими, останні насміхалися, співслужбовці також сміялися, змінилися взаємовідносини в родині, його дружина і він перенесли стрес, який вони планували лікувати в санаторії в липні 2007р., також потрібні були кошти на лікування фіброматозу матки у дружини. Позивач поніс витрати на поштові відправлення: телеграми, рапорти, заяви і т.і., поїздку до м. Києва для відвідування МО України 27.03.07р., послуги адвоката та державне мито за позовну заяву до суду.

За таких підстав, позивач просив суд задовольнити даний позов у повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином в порядку, визначеному ст.. ст.. 33-34 КАС України. Останній надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, посилаючись на скрутне матеріальне становище та неможливість у зв`язку з цим прибути до суду. Також в даній заяві, ОСОБА_1 зазначив, що підтримує позов та просить суд його задовольнити.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , направила до суду повноважного представника, який склав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу в порядку письмового провадження, а також надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначено наступне:

Військова частина НОМЕР_1 не визнає та повністю заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки капітаном ОСОБА_1 допущені чисельні порушення Статуту внутрішньої служби, Дисциплінарного статуту ЗСУ. Накладення на останнього стягнень та звільнення з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку на підставі наказу Міністра оборони України та виключення зі списків офіцерського складу Збройних Сил України є цілком обґрунтованим та правомірним.

Оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, а завданням адміністративного судочинства України згідно з ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і неухильне дотримання судом вимог даної норми процесуального закону є обов`язковим в кожній адміністративній справі, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та заперечень на позов, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини (на час їх виникнення), суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника зв`язку військової частини НОМЕР_1 , мав військове звання капітан.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2007р. № 81 полковника ОСОБА_2 за порушення пропускного режиму ОСОБА_1 оголошено сувору догану (т. 1 а.с. 115).

20.03.2007р. до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани від заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 за самоусунення від керівництва проведення радіотренування (т. 1 а.с. 152-153).

26.03.2007р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 № 127 позивача за порушення ст. ст. 11, 12, 30, 254, 255, 257 Статуту внутрішньої служби України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту військової частини НОМЕР_1 , військової присяги, кодексу Честі офіцерів Збройних Сил України попереджено про неповну службову відповідність (т. 1 а.с. 87).

Наказом командира Сухопутних військ Збройних Сил України № 237 від 05.06.2007р. ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку на підставі наказу Міністра оборони України № 308 від 04.06.2007р. (т. 1 а.с. 84).

14.06.2007р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 133 ОСОБА_1 виключено зі списків офіцерського складу Збройних Сил України з 14.06.2007р. (т. 1 а.с. 149).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу спірних наказів, суд виходить з наступного:

За матеріалами справи судом встановлено, що 15.02.2007р. черговий КПП № 1 прапорщик ОСОБА_8 доповів рапортом черговому в/частини НОМЕР_1 про те, що 15.02.2007р. об 11.25 год. капітан ОСОБА_1 на його вимогу пред`явити перепустку, відповів відмовою, перестрибнув через турнікет та в робочий час залишив територію частини. Даний рапорт був зареєстрований у відділі кадрів і стройового А 0829 (т. 1 а.с. 121).

Для з`ясування виявленого порушення пропускного режиму позивачем та прийняття рішення, командиром частини був виданий наказ № 59 від 16.02.2007р. про призначення службового розслідування. Службовим розслідуванням (т. 1 а.с. 117-120) було встановлено, що капітаном ОСОБА_1 порушені вимоги Інструкції з організації пропускного режиму на арсеналах, базах, та складах Збройних Сил України, на яких зберігаються ракети, озброєння, боєприпаси та вибухові речовини, яка затверджена наказом Міністра Оборони України від 21.12.2006р. № 739, п. 4.1 якої передбачено, що особовий склад військової частини (крім військовослужбовців строкової військової служби) вхід (вихід) на адміністративно господарчу територію здійснює за постійними перепустками.

Відповідно до п. 2.3 даної Інструкції, чергові по КПП виконують обов`язки згідно до Статуту внутрішньої служби ЗСУ, зокрема зобов`язані: знати зразки діючих перепусток і нанесені на них умовні позначення; перевіряти перепустки у всіх осіб, які проходять через КПП, брати перепустки в руки, звертаючи особливу увагу на відповідність їх зразкам, а фотокарточок особі пред`явника.

Пунктом 1.3 Інструкції встановлено, що весь особовий склад військової частини зобов`язаний твердо знати та виконувати вимоги, викладені в цій Інструкції.

Згідно до п. 1.4 Інструкції, службові особи, які своєю діяльністю чи бездіяльністю допустили порушення пропускного режиму несуть адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до чинного законодавства. Про випадки порушення пропускного режиму військовослужбовці та працівник Збройних Сил України зобов`язані встановленим порядком негайно доповісти командиру військової частини.

16.02.2007р. позивачем при проведення вказаного вище службового розслідування було написано пояснення, в якому він посилаючись на ст. 63 Конституції України відмовився надавати будь які пояснення (т.1 а.с. 120).

05.03.2007р. командиром військової частини НОМЕР_1 на підставі матеріалів службового розслідування спірним наказом № 81 (т. 1 а.с. 115) капітану ОСОБА_1 була оголошена сувора догана.

З наказом № 81 від 05.03.2007р. ОСОБА_1 був ознайомлений, проте від посвідчення своїм підписом факту ознайомлення з даним наказом відмовився, що підтверджується актом від 05.03.2007р., складеного заступником командира частини ОСОБА_9 , комендантом ОСОБА_10 та начальником відділу кадрів і стройового ОСОБА_11 (т.1 а.с. 123).

Відповідно до ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру або звернутись до суду у визначений законом строк.

Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_1 звертався зі скаргою до старшого командиру, останнім суду не надано.

Суд відхиляє доводи позивача, викладені в позові про те, що ОСОБА_1 був не обізнаний щодо накладення на нього стягнення у вигляді суворої догани наказом командиру військової частини НОМЕР_1 № 81 від 05.03.2007р. за порушення пропускного режиму, і дізнався про цю обставину лише при перевірці службової картки офіцера, оскільки дані доводи спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає наказ № 81 від 05.03.2007р. правомірним та обґрунтованим.

Також судовим розглядом встановлено, що 14.03.2007р. о 18- 58 год. до військової частини НОМЕР_1 надійшла телеграма за підписом ТВО начальника штабу першого заступника командувача військ ПОК полковника ОСОБА_12 з вимогою командирувати в/ч НОМЕР_1 в термін з 18.03.2007р. по 21.03.2007р. до ч НОМЕР_2 начальника зв`язку капітана ОСОБА_1 з метою надання йому методичної допомоги та підвищення професійного рівня, яка була зареєстрована у відділі кадрів і стройового за № 458 від 15.03.2007р. (т. 1 а.с. 133).

15.03.2007 р. позивач був ознайомлений з даною телеграмою, про що свідчить його підпис на телеграмі.

15.03.2007р. ОСОБА_1 звернувся до заступника командира в/ч НОМЕР_1 з рапортом, в якому прохав надати йому дозвіл на відвідування рентген кабінету поліклініки м. Лозова у зв`язку з біллю в суглобі великого пальця правої руки (т.1 а.с. 135 зв.стор.), а 16.03.2007р. ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини з рапортом, в якому просив дозволити йому відвідувати процедури, який призначив лікар (т. 1 а.с. 135), у зв`язку з чим останній у відрядження не відбув.

Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено (ст. 254), що військовослужбовці зобов`язані негайно повідомляти про захворювання безпосередньому начальнику, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини. Згідно до ст. 255 Статуту, амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем у години, встановлені розпорядком дня військової частини. Військовослужбовці, які захворіли раптово, або дістали травму направляються до медичного пункту частини негайно, у будь якій час доби. Відповідно до ст. 257 Статуту, офіцерам та військовослужбовцям військової служби за контрактом лікарем дається висновок про звільнення їх від службових обов`язків не більш 6 діб. Про звільнення від виконання службових обов`язків офіцерів і військовослужбовців військової служби за контрактом на підставі довідки лікаря і про вихід їх на службу після хвороби оголошується в наказі по військовій частині.

Доказів виконання вказаних вище вимог Статуту, ОСОБА_1 суду не подав. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було надано належного підтвердження про часткове або повне звільнення від виконання службових обов`язків на підставі хвороби, а також, не виконання останнім вимоги ТВО начальника штабу першого заступника командувача військ ПОК, командиром в/ч НОМЕР_1 був виданий наказ № 105 від 19.03.2007р. про призначення службового розслідування по факту порушення капітаном ОСОБА_1 виконавчої дисципліни. 19.03.2007р. позивач звернувся з рапортом на ім`я заступника командира в/ч НОМЕР_1 про клопотання перед командиром в/ч НОМЕР_1 про супровід дружини у лікарню у зв`язку з її вагітністю, але довідку про вагітність дружини не надав. 20.03.2007р. довідка була надана, в якій зазначалось, що 19.03.2007р. ОСОБА_13 відвідала жіночу консультацію ЛГБ, діагноз 8-9 тижнів вагітності, однак в довідці нічого не зазначалось про необхідність до неї сторонньої допомоги.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, за результатами проведеного службового розслідування був складений акт, наданий в/ч НОМЕР_1 , та командиром в/ частини виданий наказ № 127 від 26.03.2007р. про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність (т.1 а.с. 124).

Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 дійсно були порушені вимоги ст. ст. 11, 12, 30, 37, 254, 255. 257 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військової присяги, оскільки ним не надано належним доказів про звільнення його від виконання службових обов`язків, а також належним медичних висновків про необхідність надання його дружині необхідної допомоги.

Судовим розглядом також встановлено, що згідно з планом основних заходів підготовки військ зв`язку ЗСУ на 2007р., вимог телеграми від 15.03.2007р. № 5/П/91-1-5т ДСК ТВО начальника відділу зв`язку штабу ПОК, у військовій частині НОМЕР_1 проводилось тренування сил та засобів зв`язку 20.03.2007р.

20.03.2007р. позивачем було видано наказ підлеглому прийняти радіосигнал по радіо тренуванню, та о 20-00год. ОСОБА_1 пішов додому на відпочинок, чим допустив самоусунення від проведення радіо тренування та не вихід на зв`язок з черговим пункту управління зв`язку Південного оперативного командування.

Вказаний факт підтверджується поясненнями підлеглого ОСОБА_1 - Харченка від 21.03.2007р. По даному факту службове розслідування не проводилось, оскільки відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якщо відомі причини скоєння правопорушення, командир може прийняти рішення не проводити службове розслідування, а накласти дисциплінарне стягнення в межах своїх повноважень згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Статтею 91 Статуту внутрішньої служби встановлено, що начальник зв`язку частини підпорядковується начальнику штабу частини. Начальником штабу частини був підполковник ОСОБА_7 . В час проведення радіо тренування у частині згідно плану ПОК капітан ОСОБА_1 без відповідного дозволу старшого начальника самовільно усунувся від виконання службових обов`язків та залишив межі частини. Тоді як, відповідно до ст.. 83 Статуту внутрішньої служби він зобов`язаний був брати участь та організовувати на вузлу зв`язку з особовим складом бойову підготовку, брати участь та контролювати хід проведення радіо тренування з вищестоящим командуванням відповідно до своєї спеціальності.

В даному випадку ОСОБА_1 безвідповідально віднісся до організації проведення запланованого ПОК радіо тренування та порушив ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ щодо сприяння старшому начальнику у порядку дисципліни.

Суд відзначає, що відповідно до ст. 199 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військові навчання, які проводяться вищими штабами ЗСУ здійснюються у будь які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу.

Отже, враховуючи наведене, командиром частини був виданий цілком правомірний наказ № 108 від 21.03.2007р. (т. 2 а.с. 55) про порушення організації проведення радіо тренування начальником зв`язку капітаном ОСОБА_1 та його покарання у вигляді оголошення суворої догани.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача компенсувати матеріальні витрати, які він втрачав з моменту введення в дію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.07р. № 127 по теперішній час. Суд зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачем не наведено жодних належних обґрунтувань та не надано суду доказів завдання йому матеріальних витрат, які були спричинені наказом № 127 від 26.03.07р.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч.ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій посадових осіб неправомірними - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко