Справа № 824/1206/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1206/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області (в особі заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3В.) про визнання незаконним та скасування рішення.

Позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження №18847589 від 26 травня 2015 року.

Ухвалою суду від 02 липня 2015 року допущено заміну первинного відповідача у даній справі - відділ примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області (в особі заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3В.), на належного відповідача Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує про безпідставність тверджень відповідача щодо неможливості виконати рішення суду без участі боржника. На думку ОСОБА_1, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження суперечить положенням статті 3 Конституції України, порушує частину пяту статті 124 Конституції України, зупиняє в дії завдання Кримінального кодексу України та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, а тому є незаконною.

Позивач зазначає, що у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» відсутня підстава, за якою оскаржуваною постановою було закінчено виконавче провадження.

Також позивач вказує про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження №18847589 від 26 травня 2015 року є незаконною, оскільки рішення суду не було виконано і відповідач передчасно прийняв указану постанову.

Відповідач надав суду заперечення проти позову у письмовій формі, в яких зазначив про правомірність своїх дій та законність оскаржуваної позивачем постанови, винесеної у відповідності до пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Просив суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові. Додатково зазначив, що на його думку відповідачем не було вжито всіх заходів, передбачених статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», щодо виконання виконавчого листа №2а-1421 від 09 квітня 2010 року. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що містяться у письмових запереченнях проти позову, наголосивши при цьому на законності оскаржуваної постанови. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з нижченаведеного.

Судом на підставі досліджених в судовому засіданні оригіналів матеріалів виконавчого провадження №18847589, копію яких долучено до даної адміністративної справи, та пояснень сторін, встановлені наступні обставини справи, які маються значення для її вирішення.

22 грудня 2009 року Чернівецьким окружним адміністративним ухвалено постанову по справі №2а-1421/09/2470 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Вказаною постановою визнано протиправною бездіяльність Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області по факту перевірки колективної заяви про злочин від 13 липня 2009 року в порядку статті 97 КПК України та зобовязано Першотравневий РВ УМВС України в Чернівецькій області перевірити колективну заяву про злочин ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 13 липня 2009 року та прийняти рішення в порядку статті 97 КПК України.

09 квітня 2010 року Чернівецьким окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по адміністративній справі №2а-1421/09/2470.

23 квітня 2010 року заступником начальника підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №18847589 по виконанню виконавчого листа №2а-1421 від 09 квітня 2010 року.

Вказаною постановою зобовязано боржника - Першотравневий РВ УМВС України в Чернівецькій області добровільно виконати виконавчий лист та зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк воно буде виконуватись в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Крім цього, вирішено направити вказану постанову сторонам виконавчого провадження та органу або посадовій особі, яка видала документ.

В ході примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні №18847589 протягом 2010-2015 років державним виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, оскільки боржником самостійно не було виконано виконавчий документ, керуючись статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було прийнято постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №18847589 від 09 квітня 2014 року, якою за невиконання виконавчого листа №2а-1421/09/2470 від 09 квітня 2010 року накладено на боржника Першотравневий РВ УМВС України в Чернівецькій області штраф у розмірі 680,00 грн.

У звязку з тим, що станом на 02 квітня 2015 року боржник - Першотравневий РВ УМВС України в Чернівецькій області виконавчий документ самостійно не виконав, 03 квітня 2015 року державним виконавцем на підставі статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №18847589, якою накладено на боржника штраф у розмірі 1360,00 грн.

17 квітня 2015 року з метою повного та фактичного виконання рішення суду, недопущення порушень прав стягувача, керуючись статтями 5, 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем направлено до Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області подання (повідомлення) про кримінальну відповідальність боржника за невиконання рішення суду №819/02-15.

26 травня 2015 року державним виконавцем, керуючись пунктом 11 частини першої статті 49 та статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №18847589.

В указаній постанові державним виконавцем зазначено, що виконати рішення без участі боржника неможливо.

Також вказано, що державним виконавцем вжито заходів, передбачених статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: двічі накладено штраф на боржника та направлено подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

Супровідним листом від 28 травня 2015 року №1155/02-15 постанову про закінчення виконавчого провадження №18847589 від 26 травня 2015 року направлено стягувачам, боржнику та до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Крім цього, як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, що не заперечувалось позивачем, разом із указаною постановою до Чернівецького окружного адміністративного суду було направлено і відповідний виконавчий лист.

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження №18847589 від 26 травня 2015 року незаконною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення закону та робить відповідні висновки.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями частини першої та абзацу 2 частини другої статті 11 Закону №606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Підстави для закінчення виконавчого провадження передбаченні статтею 49 Закону №606-XIV.

Пунктом 11 частини першої статті 49 Закону №606-XIV визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до частин другої та третьої статті 49 Закону №606-XIV у випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями частини третьої статті 75 Закону №606-XIV визначено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Статтею 89 Закону №606-XIV передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з обставин справи, відповідачем були вчинені усі дії, передбачені вищевказаними нормами, зокрема: накладено на боржника штраф за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення (постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні №18847589 від 09 квітня 2014 року), накладено штраф у подвійному розмірі (постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні №18847589 від 03 квітня 2015 року), направлено подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону (подання (повідомлення) про кримінальну відповідальність боржника за невиконання рішення суду №819/02-15 від 17 квітня 2015 року), винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону №606-XIV та повернуто виконавчий документ до суду, який його видав.

При цьому суд погоджується із твердженням відповідача про те, що рішення -виконавчий лист по адміністративній справі №2а-1421/09/2470, виданий 09 квітня 2010 року Чернівецьким окружним адміністративним судом про зобовязання Першотравневий РВ УМВС України в Чернівецькій області перевірити колективну заяву про злочин ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 13 липня 2009 року та прийняти рішення в порядку статті 97 КПК України, не можливо виконати без участі боржника, оскільки органи державної виконавчої служби не уповноважені, на відміну від органів внутрішніх справ, розглядати заяви про злочин та приймати рішення в порядку статті 97 КПК України.

Державним виконавцем перед прийняттям оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження здійснено всі можливі заходи, передбачені Законом №606-XIV, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом. Інших заходів, які би міг здійснити державний виконавець з метою примусового виконання рішення суду, за яким боржник Першотравневий РВ УМВС України в Чернівецькій області зобов'язаний особисто вчинити певні дії, Закон №606-XIV не передбачає.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що оскаржувана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, при її прийнятті субєкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, підстави для визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №18847589 від 26 травня 2015 року відсутні, а доводи позивача необґрунтовані й не свідчать про неправомірність оскаржуваного рішення державної виконавчої служби.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач - суб'єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 86, 158 163, 181, Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 14 серпня 2015 року.