Справа № 2а - 120/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

10:39

23.09.2010 р. Справа № 2а - 120/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Мельника О.М.

при секретарі судового засідання Меленчук М.Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомСуб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, вул. Гагаріна, 2, с.Новофедорівка, Березанський район, Миколаївська область,57437

доДержавної податкової інспекції у Березанському районі Миколаївської області, вул. Леніна, 80, смт.Березанка, Березанський район, Миколаївська область,57400

проскасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 18.08.09 р. та №/0 від 18.08.09 р.,
За участю представників:

представник позивача: ОСОБА_2, дов. №32, від 13.01.10 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 2/8/10-014/г, від 12.01.10 р.;

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Березанському районі Миколаївської області про скасування в повному обсязі податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 19.08.2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно проведено перевірку, а саме не на підставі рішення суду та без дотримання хоча б однієї з підстав її проведення передбачених ч.6 ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні". Також при проведенні перевірки було встановлено отримання доходів та не враховано усі витрати, а зроблено розрахунок витрат на підставі норм витрат. При проведенні перевірки не було використано виключно первинні документи. Жодних доходів, як це було встановлено актом перевірки, від ПП "СиББ" та ФОП Лук'янова позивач не отримував. Крім того, оскільки на час винесення повідомлення-рішення №/0 відповідно до діючого законодавства України ставку оподаткування доходів встановлено не було, у податкового органу були відсутні повноваження для нарахування будь-яких сум з податку на доходи. Щодо повідомлення-рішення №/0 позивач зазначив про неможливість порушення ним п.п. 7.4.5 п. 7.4 та п.п.7.7.1 п. 7.7 статті 7 Закону України " Про податок на додану вартість" оскільки він не виписував податкову накладну, ні податкові накладні, ні угоди не були визнані у встановленому законом порядку недійсними. Крім того, зі змісту акту перевірки неможливо встановити підстави донарахування податку на додану вартість, факти перевіряючою не встановлено, посилань на первинні документи акт не містить.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, вважає висновки акту перевірки та прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 19.08.2009 року правомірними та обґрунтованими.

Суд заслухав думку представників сторін, всебічно і повно з'ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та дійшов висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне.

З 27.07.09 р. по 31.07.09 р. головним держподатревізором-інспектором відділу оподаткування фізичних осіб ДПІ у Березанському районі ОСОБА_4 та старшим державним податковим ревізором -інспектором відділу оподаткування фізичних осіб ДПІ у Березанському районі ОСОБА_5 з посиланням на ч. 6 ст. 111 Закону України від 04 грудня 1990 року «Про державну податкову службу в Україні» була проведена позапланова документальна перевірка з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.07 р. по 24.07.09 р., результати якої оформлені актом від 05.08.09 р. № 128/17/НОМЕР_1.

Згідно висновків акту перевірки було встановлено порушення:

1) ст. 13, ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» з урахуванням п. 22.10 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження СПД-фізичною особою ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 64516,60 грн., в тому числі за період з 01.01.08 р. по 31.12.08 р. в у в сумі 62379,10 грн. та за період з 01.01.09 р. по 24.07.09 р. в сумі 2137,50 грн.;

2) п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст.7 Закону «Про податок на додану вартість» - до податкового кредиту податкових декларацій з податку на додану вартість відносилися суми податку, не підтверджені податковими накладними, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 108523,00 грн., в тому числі в 1 кварталі 2008 р. - 24660,00 грн., в 2 кварталі 2008 р. - 23150,00 грн., 3 кварталі 2008 р. - 60380,00 грн., 4 кварталі 2008 р. - 333 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:

1) податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.08.09 р., за яким податковий орган, посилаючись на п.п. «б» п.п. 4.2.2. ст. 4, п.п. 17.1.9. п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а також на порушення ФОП ОСОБА_1 ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про податок з доходів фізичних осіб», визначає за результатами перевірки суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 64516,6 грн. без застосування штрафної санкції;

2) податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.08.09 р., за яким податковий орган, посилаючись на п.п. «б» п.п. 4.2.2. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а також на порушення ФОП ОСОБА_1 п.п. 7.4.5. п. 7.4., п.п. 7.7.1, п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначає за результатами перевірки суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 108523 грн., а також застосовує штрафні (фінансові) санкції у розмірі 54261,50 грн., всього 162784,50 грн.

Суд не погоджується з думкою позивача щодо відсутності у відповідача підстав для призначення та проведення позапланової перевірки.

Так, нормами статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" визначено підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), передбачено що позапланові виїзні перевірки проводяться за наявності хоча б однієї з зазначених в цій статі обставин. А також встановлено, що обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Законом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків.

19.01.2009 р. ПП ОСОБА_1 власноручно подана заява щодо проведення документальної перевірки.

24.07.2009р. на підставі заяви позивача від 19.01.2009 року відповідачем був виданий наказ №158 „Про проведення позапланової виїзної перевірки СПД - фізичної особи ОСОБА_1".

Таким чином, перевірка була призначена за зверненням платника податків у відповідності до діючого законодавства, а твердження Позивача про відсутність підстав для перевірки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Однак суд звертає увагу на той факт, що перевірку проведено без дотримання встановлених законодавством принципів та обовязкових умов.

Так, згідно наказу №158 „Про проведення позапланової виїзної перевірки СПД - фізичної особи ОСОБА_1", було призначено саме позапланову виїзну перевірку.

Даний факт був встановлений в ході судового розгляду справи і не заперечувався відповідачем.

Так позивач ОСОБА_1, пояснив, що йому вручили направлення на проведення виїзної перевірки №104/01-018 від 27.07.2009 р., однак жоден співробітник відповідача не здійснював виїздів з метою проведення перевірки, натомість ревізори в усному порядку попросили надати первинні документи, що і було зроблено позивачем. Під час проведення перевірки він присутній не був, з результатами перевірки ознайомлений належним чином не був, отримав акт перевірки поштою, тому був позбавлений надати необхідні документи на спростування висновків акту перевірки, тому був змушений звернутись за захистом до суду та надав усі наявні у нього документи.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка безпосередньо здійснювала перевірку, визнала той факт, що фактично було проведено невиїзну перевірку в приміщенні ДПІ у Березанському районі Миколаївської області. Жодних письмових запитів щодо надання документів для перевірки позивачеві не надсилали та не вручали. Акт перевірки не був вручений, а направлений поштою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обовязкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обовязкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус субєктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обовязок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обовязкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

З метою забезпечення єдиного порядку відображення результатів документальних перевірок субєктів господарювання Державною податковою адміністрацією України наказом від 10 серпня 2005 року № 327 затверджено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно норм підпунктів 2.4.1, 2.4.2 пункту 2.4 Порядку: висновок акту виїзної позапланової перевірки повинен відображати узагальнений опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства з посиланням на підпункти, пункти, статті нормативно-правових актів, а виявлені порушення податкового та іншого законодавства відображаються у гривнях у розрізі податків, зборів та інших обовязкових платежів з розбивкою за роками та податковими періодами, у межах періоду, що перевіряється. Аналогічні вимоги до формування висновків акту перевірки містяться у пункті 4 Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок субєктів господарювання юридичних осіб, а також їх філій, відділень та інших відокремлених підрозділів та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДПА України від 11.09.08 р. № 584.

Відповідно до податкових розяснень, наданих ДПА України від 06.07.09 р. № 14082/7/23-4017/354 Щодо окремих питань стосовно контролю за додержанням податкового законодавства платниками податків юридичними особами, фінансова, податкова та статистична звітності формуються на підставі даних бухгалтерського обліку та мають тісний взаємозвязок між собою, тому для проведення перевірок субєктів господарювання з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обовязкових платежів) вкрай необхідно досліджувати регістри бухгалтерського обліку та фінансову звітність.

Згідно статті 2 Закону № 509-XII одним із завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обовязкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством. При цьому, до функцій державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та обєднаних державних податкових інспекцій згідно із статтею 10 цього Закону віднесено, зокрема, здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів (обовязкових платежів), а також здійснення контролю за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням податків, інших платежів, а також проведення перевірок достовірності цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

При розгляді справи, судом встановлено, що не тільки висновки Акту перевірки викладені з порушенням вимог чинного законодавства. З порушенням норм чинного законодавства складений як сам Акт перевірки, так і викладені в ньому факти, які ґрунтуються на припущеннях, без зазначення первинних документів та без системного викладення порушень вимог чинного податкового законодавства.

Відповідно із пунктами 1.3, 1.5, 1.6 Порядку - результат перевірки оформлюється складанням відповідного акту. Акт, це службовий документ, який не тільки підтверджує проведення виїзної позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності субєкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктами господарювання, але він є єдиним передбаченим законом документом, який повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушення норм податкового, валютного та іншого законодавства. За результатами виїзної планової перевірки в акті викладаються усі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності субєкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Відповідно до підпунктів 2.3.1, 2.3.2 пункту 2.3 статті 2 Порядку результати виїзної позапланової перевірки групуються за окремими видами податків і зборів (обовязкових платежів) та у розрізі податкових періодів. За кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які відображаються субєктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку субєкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

- у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб субєкта господарювання щодо встановлених порушень;

- зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників субєкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів;

Відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 статті 2 Порядку не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також субєктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб субєкта господарювання (наприклад, приховування обєкта оподаткування, розкрадання, привласнення, описка тощо).

Враховуючи вищевикладене, судом було встановлено, що при проведенні перевірки відповідач допустив протиправні дії, оскільки замість виїзної перевірки провів невиїзну, при виявленні порушень не надав можливості позивачеві надати пояснення щодо порушення, наявності чи відсутності первинних документів, не склав опис первинних документів, відомості про ознайомлення з актом перевірки чи відмовою від підпису та ознайомлення відсутні. Замість вчинення передбачених нормами Порядку дій, безпідставно дійшов висновку про не підтвердження документально всієї суми задекларованого валового доходу та про ненадання позивачем первинних документів під час проведення перевірки, за якими можна визначити отриманий валовий дохід, та прийняв у сумі відображеній у Податкових деклараціях. Також відповідач протиправно, всупереч порядку проведення перевірок, без витребування документів дійшов висновку про те, що у позивача (платника) відсутні документи, що підтверджують витрати та застосував норми витрат, що враховуються при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи та інших доходів (затверджені Головною державною податковою інспекцією України 18.01.93 N 36-32, у розмірі 25 від суми валового доходу, що передбачено для підприємців,які здійснюють інші види діяльності включаючи торговельну (основний вид діяльності позивача).

Такі протиправні дії відповідача призвели до формування висновків перевірки, які не відповідають дійсності, оскільки відповідачем взагалі не було враховано первинні документи, що підтверджують витрати ФОП ОСОБА_1. за період з 01.10.07 року по 24.07.09 року, які позивач надав до суду (т.2а.с.75-282).

Таким чином, судом встановлено, що всупереч нормам ч.3 статті 2 КАС України, відповідачем при проведенні перевірки було допущено кілька суттєвих порушень норм чинного податкового законодавства, що вплинули на повноту, достовірність та обєктивність висновків проведеної перевірки, викладені в ньому висновки перевірки не підтверджені належним чином, не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського обліку і на думку суду, такі висновки не можуть бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності у виді штрафних санкцій.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до норм ч.3 статті 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

З огляду на викладене податкові повідомлення-рішення ДПІ у Березанському районі № /0 від 18.08.09 р., № /0 від 18.08.09 р., ґрунтуються на висновках перевірки, яка проведена з суттєвим порушенням норм діючого законодавства, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 18.08.2009 року та №/0 від 18.08.2009 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.М. Мельник