Справа № П/811/105/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2015 року справа № П/811/105/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000381701 від 11.12.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Кіровоградській області №000381701 від 11.12.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконними, необґрунтованим та безпідставним, а також такими, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України. Зокрема, посилалася на протиправність висновків відповідача в акті перевірки щодо безпідставного включення позивачем до витрат діяльність по операціям з ТОВ «Універсалавтотранс», в рамках укладених угод, які є нікчемними.

Відповідачем до суду надано письмове заперечення, відповідно до якого позов ним не визнається в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідач зазначив, що податковим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення у відповідності до норм чинного законодавства України. Оскільки, договори, укладено позивачем з ТОВ «Універсалавтотранс» без наміру створення правових наслідків. Відповідач зазначав, що позивачем порушено вимоги п.177.4 ст.177, в результаті чого позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб.

Відповідно до ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.05.2015 року подальший розгляд справи проведено у прядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, долучені до справи документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 07.06.2005 року (а.с.181, 257).

На підставі наказу Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області від 04.11.2014 року №2147 посадовими особами податкового органу проведено документальну невиїзну планову перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт №58/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 04.12.2014 року (а.с.257-273), в якому зафіксовано порушення позивачем:

- п. 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за №2755- VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого ФОП ОСОБА_1 донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 182866,83 грн.;

- п. 2 частини 1 ст. 7 закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) в результаті чого ФОП ОСОБА_1 донараховано ЄСВ за 2012 рік в сумі - 3613,52 грн., 2013 рік в сумі - 8271,21 грн.;

- п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по ПДВ за грудень 2013 року в сумі 6901,67 грн.

Зазначені висновки відповідача ґрунтуються на висновках акта перевірки позивача №257/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 20.11.2013 року (а.с.180-200).

На підставі акту перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення №000381701 від 11.12.2014 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 274300,25 грн., із яких 182866,86 грн. за основним платежем та 91433,42 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с.17).

Згідно зі ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13 від 26.12.1992 року (в редакції до 01.01.2012р.) оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування фізичних осіб - підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб - підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п.177.4 ст.177 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат виробництва (обігу) згідно з розділом III цього Кодексу. Не належить до витрат фізичної особи - підприємця вартість придбаного рухомого і нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, у разі якщо таке майно придбано до державної реєстрації фізичної особи - суб'єктом підприємницької діяльності та/або не використовується в такій діяльності.

Склад витрат та порядок їх визначення зазначено у статті 138 Податкового Кодексу.

Отже, за своїм змістом наведені норми передбачають як підставу для невключення до витрат лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, що відповідають вимогам Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 25.05.1995 року №88, а тому і неможливість віднесення до складу витрат нереальних сум, непідтверджених будь-якими документами взагалі.

Вищий адміністративний суд України в своєму інформаційному листі № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року зазначив: «Судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Також, Верховним Судом України у справі № 21-737во09 (постанова від 08.09.2009 року) зазначено: «здійснення поставки товару на будь-яких умовах поставки не звільняє учасників господарської операції від складання первинних документів, які передбачені законодавством про бухгалтерський облік, а відтак суду слід звернути увагу і дати належну оцінку доводам ДПІ щодо відсутності таких документів у платника податку під час його перевірки, оскільки таке може свідчити і про нездійснення самих господарських операцій».

Судом встановлено, що основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 визначено: виробництво бетонних розчинів готових для використання.

Судом встановлено, що позивач протягом перевіряємого періоду перебував у фінансово-господарських відносинах з ТОВ «Універсалавтотранс».

Позивачем укладено з ТОВ «Універсалавтотранс» договір поставки №1-01-13 від 01 березня 2013 року, згідно якого ТОВ «Універсалавтотранс» (Продавець) зобов'язується передати у власність фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (Покупцю) цемент відповідно до заявок та Специфікації до договору, а Покупець - зобов'язується прийняти даний товар та здійснити оплату (а.с.168-171).

Згідно пункту 1.2 цього договору партією товару вважається погоджена сторонами кількість товару на підставі заявки покупця.

Відповідно до пункту 2.1 договору ціна, вартість, марка товару, тип його пакування та кількість наведені в Специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Отримання позивачем від ТОВ «Універсалавтотранс» вищезазначеного товару, підтверджуються первинними бухгалтерськими документами у справі.

Згідно заявок ФОП ОСОБА_1 у відповідності до додатків договору поставки №1-01-13 від 01 березня 2013 року, просило контрагента - ТОВ «Універсалавтотранс» відвантажити на адресу позивача цемент відповідно до умов укладеного договору (а.с.150-155).

У відповідності з заявками ТОВ «Універсалавтотранс» ПАТ «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» відвантажило придбаний ТОВ «Універсалавтотранс» цемент марки ПЦ ІІ/А-Ш 400 на адресу ООО «ЖБИ М-400», власником одержуваного цементу є ФОП ОСОБА_1 (а.с.156-161).

На підтвердження направлення зазначеного товару до матеріалів справи надані залізничні та вантажні накладні (а.с.230-231, 234-236, 238, 241-243, 146-248).

Також виробником надано документи про якість товару та паспорт радіаційної якості сировини і будівельного матеріалу (а.с.59-64).

Як підтверджують матеріали справи, між позивачем та ООО «ЖБИ М-400» (виконавець) укладено договір №103 від 09 квітня 2013 року про надання послуг.

Пунктом 1.1 договору визначено, що виконавець зобов'язується прийняти на свою залізничну колію вагони з цементом для ФОП ОСОБА_1 від постачальника ТОВ «Універсалавтотранс», який відправляє цемент через вантажовідправника ПАТ «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА» (а.с.164-167).

Виконання вищезазначеного договору підтверджується заявками ФОП ОСОБА_1, актом виконаних робіт від 30 серпня 2013 року, рахунком на оплату №245 від 30 серпня 2013 року, платіжними дорученнями (а.с.65-69 135, 143).

Згідно актів приймання-передачі товару до договору поставки №1-01-13 від 01 березня 2013 року ТОВ «Універсалавтотранс» за серпень 2013 року поставило цементу у кількості 1440 тон (а.с.73-92).

Згідно видаткових накладних, рахунків на оплату та виписаних на адресу ФОП ОСОБА_1 податкових накладних, ТОВ «Універсалавтотранс» поставило товару на загальну суму 1249414,98 грн., в тому числі податок на додану вартість - 208235,83 грн.

ФОП ОСОБА_1 розрахувалась за поставлений товар шляхом перерахування на рахунок контрагента грошових коштів, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.21-35).

Вищезазначені податкові накладні позивачем включено до складу податкового кредиту за 2013 рік (37-58).

Крім того суд зазначає, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року у справі №811/4049/13-а визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 04.12.2013 року (а.с.274-278).

Вищезазначеним судовим рішенням встановлено реальність правочинів укладених між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Універсалавтотранс» за період серпня - вересня 2013 року.

Постанова суду у справі №811/4049/13-а набрала законної сили (а.с.18-20).

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що матеріалами справи доведено фактичне здійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включені до складу витрат у серпні - вересні 2013 року.

Відповідно до акту №58/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 04.12.2014 року посадовими особами податкового органу встановлено порушення вимог п. 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за №2755- VI (зі змінами та доповненнями), ФОП ОСОБА_1 до складу задекларованих витрат за перевіряємий період, включено витрати по придбанню цементу, який був придбаний в грудні 2013 року на суму 34508,33 грн. без ПДВ та згідно наданих на перевірку документів (калькуляцій вартості вироблення бетону, книги обліку доходів та витрат, актів виконаних робіт, договорів, видаткових накладних) не був використаний у господарській діяльності (а.с.262, зворот).

Позивачем до суду не було надано жодних документів на підтвердження придбання, перевезення чи використання цементу у грудні 2013 року.

Отже, суд вважає неправомірним включення 34508,33 грн. до витрат по придбанню цементу в грудні 2013 року, а тому, в цій частині позивачу слід відмовити.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного

Суд враховує, що податковим органом обставини реального здійснення позивачем господарської діяльності, не досліджувались та в ході розгляду справи не спростовані.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з положеннями частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з огляду на сплату позивачем судового збору в сумі 487,20 грн., з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір в сумі 156,37 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.12.2014 року №000381701, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування 238066,50 грн. в тому числі за основним платежем - 148358,50 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 89708,00 грн.

3.У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УК у м.Кіровогр./м.Кіровоград/ 22030001; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО: 823016; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Кіровоградський окружний адміністративний суд) витрати зі сплати судового збору у розмірі 156 (сто п'ятдесят шість) грн. 37 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Жук