Справа № 2а-58/11/0970
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2011 р. Справа № 2a-58/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Главача І.А.

за участю секретаря судового засідання Зарицька Н.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення коштів в сумі 304,14 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2011 року Івано-Франківський міський центр зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач) про повернення виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 304 (триста чотири) грн. 14 коп. Позовні вимоги позивач мотивує тим, ОСОБА_2 з 14.09.2006 року перебувала на обліку в Івано-Франківському центрі зайнятості як безробітна, та одночасно з 21.11.2006 року зареєструвалась як фізична особа-підприємець, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру. Отже, відповідачка з 21.09.2006 року відносилась до зайнятого населення, та не мала права перебувати на обліку в Івано-Франківському центрі зайнятості як безробітна та отримувати матеріальне забезпечення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити.

Відповідач, який не є субєктом владних повноважень повторно в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, наявними в матеріалах справи. Своїм правом на подання заперечення проти адміністративного позову не скористався.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України в разі повторного неприбуття відповідача, який не є субєктом владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.09.2006 року відповідачу, згідно із поданою заявою від 07.09.2006 року, було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю.

22.10.2010 року позивачем складено Акт №1747 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття , яким згідно отриманої інформації при обміні з Державною податковою адміністрацією в Івано-Франківській області встановлено, що відповідач з 21.11.2006 року є субєктом підприємницької діяльності та одночасно перебувала на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості, як безробітний і отримувала допомогу по безробіттю з 14.09.2006р. Факт наявності в Єдиному державному реєстрі запису про те, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем підтверджується також Довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.09.2010р. Позивачем 29.10.2010 року було направлено відповідачу повідомлення з вимогою повернути кошти в розмірі 304,14грн., однак, в добровільному порядку відповідачем кошти повернуто не було.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту б), частини 3 статті 1 Закону України „ Про зайнятість населення

до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Частиною 2 статті 36 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено обовязок застрахованої особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітної, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Із змісту частини 3 статті 36 Закону випливає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг стягується з особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як передбачено частиною 1 статті 18 Закону України „ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) вул. О.Сорохтея, 41/509, м. Івано-Франківськ на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості заборгованість в сумі 304 (триста чотири) грн. 14 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 11.02.2011 року.