Справа № 2а-4325/10/0970
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2011 р. Справа № 2a-4325/10/0970

м.Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головавтотрансінспекції в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Головавтотрансінспекція в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час перевірки було встановлено порушення ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезення вантажів згідно товарно-транспортної накладної № 7127 від 26.11.2009 року за відсутності документів - ліцензійної картки, за наслідками чого складено акт від 26.11.2009 р., у відповідності до якого 10.12.2009 р. начальником територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області прийнято постанову № 092702 якою застосовано до відповідача фінансові санкції в сумі 1700,00 грн. В наданий позивачем термін для добровільної сплати відповідач не сплатив суму фінансових санкцій.

Відповідно до ч.3 ст183-2 КАС України про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої невідкладно надсилається відповідачу разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

Згідно із п.3 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів - у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Судом 08.12.2010 року винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження по даній адміністративній справі, яку разом із копією позовної заяви та доданими до неї документів направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову.

19.01.2011 року надіслані документи повернулися до суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Згідно правил ч.4 ст.33 КАС України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи в порядку скороченого провадження. Заперечення або заяви про визнання позову від відповідача на адресу суду, у строки передбачені ст. 183-2 КАС України, не надходили.

Суд, розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.11.2009 р. при здійсненні перевірки працівниками територіального управління Головавтотрансінспекції в Львівській області автомобіля, при здійсненні вантажного перевезення відповідачем було встановлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», про що складено акт №150198.

Як вбачається з акту перевірки №150198 від 26.11.2009 р., відповідно до накладної № 7127 від 26.11.2009 р. відповідач надавав послуги з перевезення вантажів. При здійсненні перевезення у відповідача не було виявлено ліцензійної картки.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є: - для автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Як вбачається з довідки територіального управління головної держаної інспекції на автомобільному транспорті від 03.12.2010року, згідно даних регіонального реєстру щодо виданих, переоформлених ліцензій, виданих дублікатів ліцензій, анульованих та визнаних недійсними ліцензій приватний підприємець ОСОБА_1 виготовив ліцензію АВ № 334035, однак ліцензійну картку на транспортний засіб MAN державний номер НОМЕР_1 не виготовляв .

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за:

- надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження і опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України. Відповідно до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»під час здійснення перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та Севастополі. Відповідно до п. 21,27 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявлені порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обов'язковою до виконання. У відповідності до п. 28 вказаного порядку, фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання Закону України «Про автомобільний транспорт», Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»враховуючи допущені відповідачем порушення, 10.12.2009 року, начальником територіального управління щодо ОСОБА_1 прийнято постанову №092702, згідно якої, за порушення, передбачені абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до відповідача застосовано фінансові санкції в розмірі 1700,00 грн.

Постанову в порядку передбаченому п. 32 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю протягом 10 днів після її винесення чи до суду відповідачем не оскаржено.

Відповідачем, у передбачений законом термін, сума застосованих до нього фінансових санкцій в розмірі 1700,00 грн. добровільно не сплачена, а тому вона підлягає стягненню в судовому порядку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем правомірно було прийнято постанову щодо застосування до відповідача фінансових санкцій в розмірі 1700,00 грн., тому позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.2, ст.ст. 8-14, ст.86, ст.183-2, Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, вул.Д.Галицького, 61/4, с.Крихівці, м.Івано-Франківськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в дохід Державного бюджету України - фінансові санкції в сумі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.).

Відповідно до ч.9 ст.183-2 постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення.

Відповідно до ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарження не підлягає.

Суддя: Кафарський В.В.

Постанова складена 02.02.2011 року.