Справа № 820/5964/13-а
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 серпня 2015 р. № 820/5964/13-а

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Зінченка А.В.

Суддів Чудних С.В., Спірідонова М.О.

При секретарі Алавердян Е.А.

За участі:

Представника позивача ОСОБА_1

Представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області та державної фіскальної служби України про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФО-П ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому з урахуванням уточнень просить суд: скасувати податкові повідомлення рішення від 19.03.2013 року №; від 19.03.2013 року за №0; від 19.03.2013 року №; від 19.03.2013 року №; скасувати рішення ОСОБА_4 доходів і зборів України про результати розгляду скарги від 26.06.2013р. вих. №2399/Я/99-99-10-01-03-14.

Позивач вважає рішення відповідачів неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення ним податкового законодавства, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою суду було замінено відповідача ОСОБА_4 доходів і зборів України на державну фіскальну службу України в звязку з реорганізацією.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ФО-П ОСОБА_3 пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації набув статусу субєкта господарювання фізичної особи підприємця, про що йому видане відповідне свідоцтво серії В 04 № 021178 та є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом НБ № 548627 і перебуває на податковому обліку в ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області

26.02.2013 року фахівцями відповідача було проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.12.2010 року по 31.12.2012 року, про що складено акт № 570/17-217/НОМЕР_1, яким зафіксовані порушення ст. 1, п.2 абз.6 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, ст. 13 Декрету КМ України від 26.12.1992 року № 13-93 Про прибутковий податок з громадян; ст. 188.1 ст.188, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.193.1 ст.193 ПК України; п.121.1 ст.121 ПК України.

На підставі Акту перевірки ДПІ було прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.03.2013 року № НОМЕР_2, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 171723,50 грн., в т.ч. основний платіж 148743,00 грн., штрафні санкції 22980,50 грн.; № НОМЕР_3, яким донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 58364,39 грн., в т.ч. основний платіж 146600,70 грн., штрафні санкції 366503,18 грн.; № НОМЕР_4, яким нараховано штраф у розмірі 510,00 грн. в порядку визначеному ст. 121 ПК України (ненадання контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій); № НОМЕР_5 яким до підприємця застосований штраф у розмірі 40,00 грн.

Позивачем було оскаржено дані рішення в адміністративному порядку. Проте ОСОБА_4 доходів і зборів України своїм рішенням про результати розгляду скарги від 26.06.2013р. вих. №2399/Я/99-99-10-01-03-14 було відмовлено позивачу в задоволенні скарги.

Судом в судовому засіданні також було встановлено, що ФО-П ОСОБА_3С надавав послуги ФО-П ОСОБА_5 та ФО-П ОСОБА_6 за договорами комісії та реалізовував продукти харчування, а саме фактично у 1-4 кв. 2011 року та у 1-2 кв. 2012 року він здійснював оптову торгівлю продуктами харчування до закладів бюджетної сфери на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності без використання найманих працівників за безготівкові кошти.

У 2011році відповідно до поданих звітів платника єдиного податку він отримав виручку від реалізації товарів на суму 579072, 00 грн., а згідно з банківською випискою про рух коштів по розрахунковому рахунку сума отриманої виручки за цей період становить 901051,67 грн., тобто більше 500000 грн.

Дані обставини не заперечувались сторонами.

Але позивач зазначає, що кошти, отримані позивачем у 2011 році за вказаними вище договорами комісії, відповідно до статті 1 Указу № 727/98, не є виручкою від реалізації товарів (робіт, послуг), оскільки не належить субєкту підприємницької діяльності - фізичній особі на праві власності, а тому висновки про перевищення виручки у вказаному періоді 500 тис. грн. є безпідставною. ФО-П ОСОБА_3 отримано лише комісійна винагорода у розмірі 2%, а інші кошти оскільки не є його власністю повернуті ФО-П ОСОБА_5С та ФО-П ОСОБА_7

Згідно актів послуг комісіонера розрахунки за отриманий товар виконані в повному обсязі.

З цього приводу суд зазначає, що Указом № 727/98 запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для субєктів малого підприємництва, пункт перший статті 1 якого надає фізичним особам право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Суд зазначає, що статтею 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98, із змінами та доповненнями, (далі Указ) передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно ст.1 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", із змінами та доповненнями, внесеними Указом Президента України від 28.06.1999 № 746/99 виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Суд зазначає, що якщо суб'єкт підприємницької діяльності, який обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, отримує доходи за умов відмінних ніж встановлено Указом для провадження спрощеної системі оподаткування, зокрема якщо доход (виручка) перевищує 500,0 тис. грн. на рік, то такі доходи одержані суб'єктом підприємницької діяльності, підлягають оподаткуванню у порядку, встановленому о п.296.5 ст.296, п.296.5.1 ст.296, п.296.5.5 ст.296, п.296.6 ст.296, п.296.7 ст.296 ПК України.

Суд вказує, що до спеціального законодавства, в даному випадку, зокрема належить спеціальна (спрощена) система оподаткування обліку і звітності. Порядок провадження якою здійснюється фізичними особами субєктами підприємницької діяльності за правилами, встановленими Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності субєктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.98 р.

Згідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності субєктів малого підприємництва» фізична особа платник єдиного податку сплачує єдиний податок у фіксованому розмірі, який встановлюється місцевими радами по місцю державної реєстрації цього платника залежно від виду діяльності в межах від 20 до 200 грн. на місяць і розмір єдиного податку не залежить від результатів підприємницької діяльності. Тобто від розміру чистого доходу за умови, що обєм виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 500 тис. грн.. за календарний рік.

Абзацом 5 ст.1 вище зазначеного Указу встановлено, що виручкою від реалізації продукції (товарів. робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів. робіт, послуг).

Статтею 5 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" закріплено, що у разі порушення вимог, встановлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, починаючи з наступного звітного періоду.

При цьому слід враховувати, що кошти, отримані позивачем за здійснений продаж товару за договорами комісії, є виручкою від реалізації продукції в розумінні положень Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, оскільки наявність хоча б однієї з таких підстав як: загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладання угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців - платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків - передбачають перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, зокрема, не є платником податку на додану вартість.

Поширення загальної системи оподаткування, зокрема, положень Закону України Про податок на додану вартість, на платника можливе з моменту перевищення розміру виручки визначеного статтею 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України Про податок на додану вартість платником податку будь-яка особа, яка, зокрема підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Підстави, за якими особа підлягає реєстрації як платник податку, визначені у п. 2.3 ст. 2 Закону. Відповідно до пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

При цьому абз. 2 п. 9.4 ст. 9 Закону передбачено: якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що до моменту перевищення платником єдиного податку граничного обсягу виручки, визначеного у ст. 1 Указу, положення Закону України Про податок на додану вартість щодо оподаткування поставок товару (послуг) не можуть поширюватися на такого платника. З моменту перевищення обсягу виручки, визначеного у ст. 1 Указу, починають розповсюджуватись положення Закону України Про податок на додану вартість, зокрема пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону щодо підстав для обов'язкової реєстрації платником податку.

Відповідно, у разі, коли з моменту перевищення граничного розміру виручки, визначеного ст. 1 Указу, особою, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, допущено перевищення операції з поставки товарів (послуг) сукупно протягом останніх дванадцяти календарних місяців 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), у такої особи виникає обов'язок зареєструватися платником та сплатити податок на додану вартість, починаючи з операції, за якою відбулось перевищення загальної суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, зокрема, викладеній у постановах Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 19.01.2010 (справа № 21-1966во09) та від 20.04.2010 р. (справа № 21-2366во09).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Щодо податкових повідомлень рішень від № НОМЕР_4, яким нараховано штраф у розмірі 510,00 грн. в порядку визначеному ст..121 ПК України (ненадання контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій); № НОМЕР_5 яким до підприємства застосований штраф у розмірі 40,00 грн. та скасування рішення ОСОБА_4 доходів і зборів України про результати розгляду скарги від 26.06.2013р. вих. №2399/Я/99-99-10-01-03-14, суд зазначає наступне.

Пунктом 51.1. ст..51 ПКУ країни передбачено, що податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу-зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України - особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Судовим розглядом встановлено, що у 2011 році позивачем виплачувався гр.. ОСОБА_8 дохід у вигляді орендної плати, проте в порушення пп.2.1. розділу 2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (виплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1020, пп.49.18.2 п.49.18, п.49.20 ст.49, пп.51.1. ст..51, п.176.2 б ст..176 ПК України не надав до податкового органу відповідного розрахунку (ф. № 1-ДФ).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про правомірність нарахування позивачу спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій з податку з доходів фізичних осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що по особовому рахунку позивача, який є платником єдиного податку нараховано єдиний солдатко у розмірі 200 грн. (строк сплати 20.01.22011 1), який фактично сплачено 01.12.2011 року з затримкою 364 дні, чим порушено ст..2 Указу Президента України № 727/98

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачу спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати єдиного податку.

Щодо вимоги про скасування рішення ОСОБА_4 доходів і зборів України про результати розгляду скарги від 26.06.2013р. вих. №2399/Я/99-99-10-01-03-14, яким позивачеві відмовлено у задоволенні скарг на податкові повідомлення рішення, суд зазначає, що воно не підлягає скасуванню, оскільки вказаним рішенням не порушуються права та обовязків позивача.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії податкового органу щодо винесення податкових повідомлень-рішень є правомірними та такими, що жодним чином не порушують норми діючого законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачами надано суду докази правомірності своїх дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є документально та нормативно не обґрунтованими, не законними, не правомірними, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області та державної фіскальної служби України про скасування рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена 14 серпня 2015 року.

Головуючий суддя А.В. Зінченко

Судді С.В. Чудних

ОСОБА_9