Справа № 2а/0470/2213/12
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2012-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2012 р. Справа № 2а/0470/2213/12
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
за участю:
позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про скасування рішення №21187/10/172-130 від 03.02.2012р. та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_3 звернулась до суду із адміністративним позовом до Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, в якому просить (з урахуванням уточнень позовних вимог від 26.03.2012р., які були прийняті судом):

- скасувати відмову Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі від 03.02.2012р. за №21187/10/172-130 про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку на 2012 рік за видом діяльності (КВЕД 47.77) «роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами у спеціалізованих магазинах»;

- зобовязати Криворізьку північну міжрайонну державну податкову інспекцію Дніпропетровської області Державної податкової служби України видати субєкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 свідоцтво платника єдиного податку на 2012 рік за видом діяльності (КВЕД 47.77) «роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами у спеціалізованих магазинах».

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки відповідача щодо відсутності у позивача законних підстав для здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування є помилковими. Позивач вважає, що Податковим кодексом України не встановлено обмежень на застосування спрощеної системи оподаткування субєктами господарювання, що здійснюють діяльність з роздрібної реалізації ювелірних та побутових виробів з дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, обґрунтовуючи свою позицію такими доводами.

У заяві позивача про застосування спрощеної системи оподаткування зазначено про здійснення діяльності з роздрібної торгівлі годинниками та ювелірними виробами у спеціалізованих магазинах, в той час як відповідно до підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку субєкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення. З огляду на встановлені факти, позивачу було відмовлено у застосуванні до неї спрощеної системи оподаткування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.

Позивач субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_3 (адреса: 50014, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) зареєстрована Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 12.02.2007 р. та перебуває на обліку, як платник податків, в Криворізькій північній міжрайонній державній податковій інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби України.

24 січня 2012 року позивач звернулась до Північної міжрайонної державної податкової інспекції в м. Кривому Розі з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування за 2 групою платників єдиного податку з 01 січня 2012 року.

У заяві про застосування спрощеної системи оподаткування позивачем зазначені обрані види діяльності згідно з Класифікацією видів економічної діяльності КВЕД ДК 009:2005, відповідно до пункту 298.3 статті 298 ПК України: 47.77 (52.48.2) «Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами».

При цьому, в заяві зазначено, що обсяг доходу за попередній календарний рік становить 162187 гривень. Податковий борг відсутній.

Рішенням Північної міжрайонної державної податкової інспекції в м. Кривому Розі від 03.02.2012 року за № 21187/10/172-130 повідомлено про відмову у застосуванні спрощеної системи оподаткування позивачем на підставі положень пункту 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України так, як не можуть бути платниками єдиного податку субєкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990р. за № 509-ХІІ (далі - Закон №509) завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних, цільових фондів податків і зборів (обовязкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Пунктом 183.7 ст.183 ПК України визначено, що заява про реєстрацію особи як платника податку подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником або представником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до органу державної податкової служби за місцезнаходженням (місцем проживання) особи. У заяві зазначаються підстави для реєстрації особи як платника податку.

Згідно із пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування субєкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

Положеннями статті 299 ПК України визначено, що свідоцтво платника єдиного податку видається субєкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування. Свідоцтво платника єдиного податку видається органом державної податкової служби безоплатно протягом 10 календарних днів з дня подання субєктом господарювання заяви.

У випадку відмови у видачі свідоцтва платника єдиного податку орган державної податкової служби зобовязаний надати протягом 10 календарних днів з дня подання субєктом господарювання заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена субєктом господарювання у встановленому порядку.

Підставами для прийняття органом державної податкової служби рішення про відмову у видачі субєкту господарювання свідоцтва платника єдиного податку є:

1) невідповідність такого субєкта господарювання вимогам статті 291 цієї глави;

2) наявність у субєкта господарювання, який утворюється в результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобовязань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) подання протягом календарного року більше одного разу заяви про перехід на спрощену систему оподаткування.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність це діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Вивчення положень Податкового Кодексу надає можливість зробити висновок про те, що у певних випадках вид господарської діяльності визначається прямим посиланням на Національний Класифікатор видів економічної діяльності ДК 009:2005 (КВЕД ДК 009:2005) (статті 48, 154, 209, 291, 298, підрозділ 4 розділу XX Податкового кодексу України). При цьому, відповідно до пункту 298.3 статті 298 та пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України вид господарської діяльності згідно з КВЕД безпосередньо зазначається у заяві та свідоцтві платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця.

Підпунктом 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що не можуть бути платниками єдиного податку, зокрема, субєкти господарювання, які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Стаття 14 Податкового кодексу України не дає визначення понять «видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння».

Згідно зі статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Правові основи і принципи державного регулювання видобутку, виробництва, використання, зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними врегульовуються положеннями Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року за №637/97-ВР.

Статтею 1 цього Закону визначено, що дорогоцінні метали - це золото, срібло, платина і метали платинової групи паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо) (пункт 1); дорогоцінне каміння - це природні та штучні (синтетичні) мінерали в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах) (пункт 2); дорогоцінне каміння органогенного утворення - це перли і бурштин в сировині, необробленому та обробленому вигляді (пункт 3); видобуток дорогоцінних металів - вилучення дорогоцінних металів з надр і відходів гірничо-збагачувального або металургійного виробництва (хвости збагачення, відвали, шлаки, шлами, недогарки) усіма можливими способами (пункт 5); видобуток дорогоцінного каміння та напівдорогоцінного каміння - вилучення дорогоцінного каміння та напівдорогоцінного каміння з гірських порід усіма можливими способами (пункт 6); виробництво дорогоцінних металів - вилучення дорогоцінних металів із комплексних руд, концентратів та інших напівпродуктів, відходів і брухту, що містять ці метали, та афінаж дорогоцінних металів (пункт 7); афінаж дорогоцінних металів - металургійний процес одержання дорогоцінних металів високої чистоти шляхом відділення від них забруднюючих домішок (пункт 19).

Відповідно до пункту 298.3 статті 298 і пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у заяві субєкта господарювання та свідоцтві платника єдиного податку зазначаються, зокрема, обрані фізичною особою-підприємцем види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2005.

Як вбачається з положень статей 1, 4 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року за №637/97-ВР операції з дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням передбачають здійснення декількох видів діяльності, кожен з яких має свої особливості, у тому числі особливості правового регулювання.

Згідно із КВЕД ДК 009:2005 діяльність щодо видобутку дорогоцінних металів належить до підкласу 13.20.0 «Добування руд інших кольорових металів», а діяльність щодо видобутку дорогоцінного каміння - до підкласу 14.50.0 «Інші галузі добувної промисловості, не віднесені до інших групувань».

Діяльність щодо виробництва дорогоцінних металів належить до підкласу 27.41.0, що включає виробництво та афінаж необроблених дорогоцінних металів: золота, срібла, платини тощо; виробництво сплавів з дорогоцінних металів; виробництво напівфабрикатів з дорогоцінних металів; нанесення покриття з срібла на недорогоцінні метали; нанесення покриття з золота на недорогоцінні метали та срібло; нанесення покриття з платини або металів платинової групи на золото, срібло та недорогоцінні метали. При цьому, цей підклас не включає виробництво годинникових корпусів з дорогоцінних металів (клас 33.50); виробництво ювелірних виробів з дорогоцінних металів (клас 36.22).

Жоден із зазначених видів діяльності не містить робіт, які б включали або були б повязані з виготовленням ювелірних та побутових виробів з дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням. Зазначені види діяльності не передбачають наявність як результату їх провадження кінцевого продукту (товару) у вигляді ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, що можуть бути реалізовані.

Таким чином, не можуть обрати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності юридичні особи і фізичні особи-підприємці, які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення, за сферою регулювання Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» та вищезазначеними кодами КВЕД ДК 009:2005.

Діяльність у сфері торгівлі дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням визначена у КВЕД ДК 009:2005: підклас 51.52.4 «Оптова торгівля золотом та іншими дорогоцінними металами»; підклас 51.56.0 «Оптова торгівля іншими проміжними продуктами», який включає оптову торгівлю коштовним камінням.

Аналогічна за змістом позиція викладена у листі Міністерства фінансів України від 19.01.2012 року №31-08160-10-18/1122 «Щодо обрання спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності».

Діяльність у сфері торгівлі ювелірними виробами відноситься до інших підкласів згідно з КВЕД ДК 009:2005, а саме: підклас 52.48.2 «Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами»; підклас 52.12.0 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту», який включає в себе роздрібну торгівлю ювелірними виробами; підклас 51.47.9 «Оптова торгівля іншими непродовольчими товарами споживчого призначення, н. в. і. г.», який включає в себе оптову торгівлю ювелірними виробами.

Отже, обмеження на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності поширюється тільки на суб`єктів господарювання, які здійснюють операції дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням як сировиною, а не з готовою продукцією споживчого призначення, а саме: видобуток (підкласи 13.20.0, 14.50.0 згідно з КВЕД ДК 009:2005); виробництво (підклас 27.41.0 згідно з КВЕД ДК 009:2005); торгівля дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, у тому числі органогенного утворення (підкласи 51.52.4, 51.56.0 згідно з КВЕД ДК 009:2005).

Аналогічна позиція викладена у листі Комітету Верховної Ради України з питань фінансів, банківської діяльності, податкової та митної політики від 27.01.2012 року №04-39/10-83. Відповідно до зазначеного листа юридичні та фізичні особи-підприємці при здійсненні ними виробництва годинникових корпусів з дорогоцінних металів, виробництва ювелірних виробів з дорогоцінних металів, а також оптової та роздрібної торгівлі ювелірними виробами мають право обрати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності та зареєструватися платником єдиного податку відповідно до норм Податкового кодексу України.

При цьому, Податковим кодексом України не встановлено обмежень на застосування спрощеної системи оподаткування субєктами господарювання, що здійснюють діяльність з виготовлення та реалізації ювелірних та побутових виробів з дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням.

Таким чином, достатніми умовами для застосування спрощеної системи оподаткування відповідно до норм Податкового кодексу України є здійснення виробництва годинникових корпусів з дорогоцінних металів, виробництва ювелірних виробів з дорогоцінних металів, а також роздрібної торгівлі ювелірними виробами. При цьому, про такі види діяльності фізична особа-підприємець зазначає у заяві при обранні спрощеної системи оподаткування.

Отже, приймаючи до уваги твердження відповідача про невідповідність позивача як субєкта господарювання вимогам статті 291 ПК України в частині обраного виду діяльності, вчинені Північною міжрайонною державною податковою інспекцією в м. Кривому Розі дії щодо відмови позивачу у застосуванні спрощеної системи оподаткування є безпідставними, а рішення Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі від 03.02.2012р. за №21187/10/172-130 про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку на 2012 рік за видом діяльності (КВЕД 47.77) «роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами у спеціалізованих магазинах» підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність дій при прийнятті рішення, зазначеного у листі Північної міжрайонної державної податкової інспекції в м. Кривому Розі від 03.02.2012 року за вих. № 21187/10/172-130.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність та обґрунтованість позову.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України підлягають відшкодуванню документально підтверджені судові витрати у розмірі 32,19 гривень.

Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 до Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про скасування рішення №21187/10/172-130 від 03.02.2012р. та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Скасувати відмову Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі від 03.02.2012р. за №21187/10/172-130 про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку на 2012 рік за видом діяльності (КВЕД 47.77) «роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами у спеціалізованих магазинах».

Зобовязати Криворізьку північну міжрайонну державну податкову інспекцію Дніпропетровської області Державної податкової служби України видати субєкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 свідоцтво платника єдиного податку на 2012 рік за видом діяльності (КВЕД 47.77) «роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами у спеціалізованих магазинах».

Присудити з Державного бюджету України на користь субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 всі здійснені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 32 грн. 19 копійок.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2012 року

Суддя В.В ОСОБА_1