Справа № 804/12696/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 р. справа № 804/12696/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Разумовій І.О.

за участі представників сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, начальника Криничанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Ковальчука Віктора Івановича, про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування акту перевірки, скасування рішення про застосування штрафних санкцій, -

в с т а н о в и в :

19 серпня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 03.07.2014 р. на новий розгляд після скасування попередніх судових рішень надійшла зазначена адміністративна справа (т. 2 а.с. 216).

У позовній заяві, поданій до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 09.06.2011 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати рішення Криничанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про застосування штрафних санкцій від 31.05.2011 р. №00015/1740/НОМЕР_1, визнати незаконними дії начальника Криничанської МДПІ Дніпропетровської області при призначенні наказом від 21.04.2011 р. № 86 документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань взаємовідносин з виправною колонією № 45 за період з 01.07.2007 р. по 30.06.2010 р., проведенні вказаної перевірки, складанні акту, розгляді заперечень та винесенні рішення, а також визнати незаконним та скасувати акт Криничанської МДПІ № 13/170/НОМЕР_1 від 13.05.2011 р. про результати документальної невиїзної перевірки з питань взаємовідносин позивача з Софіївською виправною колонією № 45 за період з 07.07.2007 р. по 30.06.2010 р.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань взаємовідносин з виправною колонією №45 за період з 01.07.2007 р. по 30.06.2010 р. проведена з порушенням вимог ст. 79 ПК України, та за відсутності обставин, визначених ст.ст. 77,78 ПК України, а встановлені перевіркою порушення не відповідають дійсним обставинам діяльності позивача. Позивач вважає, що оптова торгівля тютюновими виробами нею, як фізичною особою-підприємцем, не здійснювалась, а мала місце роздрібна торгівля цими виробами, покупцями яких виступали безпосередньо засуджені, які й використовували ці вироби без комерційної мети для власного споживання. Крім того, позивач вважає проведену перевірку незаконною, оскільки за результатами планової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за той самий перевіряємий період, яка проводилася з 22 вересня по 05 жовтня 2010 року, та за результатами якої було складено акт № 12/170/235907907 від 01.11.2010 року, не було встановлено фактів здійснення нею оптової торгівлі тютюновими виробами. Отже, жодних підстав призначати повторну перевірку за той самий період згідно наказу № 86 від 21.04.2011 року, у начальника Криничанської МДПІ не було. Відповідно, акт перевірки № 13/170/НОМЕР_1 від 13.05.2011 року також є незаконним (т. 1 а.с. 3-7).

У письмових запереченнях відповідача від 14.07.2011 року зазначено, що податковим органом дотримано порядок проведення перевірки, підставою для проведення якої став наказ № 86 від 21.04.2011 р. Копія зазначеного наказу вручена позивачу. Закон не вимагає присутності платника податків при проведенні невиїзної документальної перевірки. Проведеною перевіркою встановлено факт здійснення позивачем без відповідної ліцензії оптової реалізації тютюнових виробів Софіївській виправній колонії № 45 на суму 398 725 грн., яка в подальшому реалізовувала придбаний товар кінцевим споживачам - засудженим, що підтверджується як договорами купівлі-проваджу, так і листом колонії № 45 від 21.02.2011 р. № 45/4-726. Враховуючи здійснення позивачем оптової торгівлі тютюновими виробами без придбання ліцензії на оптову торгівлю, до неї застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмір 200 відсотків вартості отриманої партії товару, що відповідає вимогам абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Право начальника податкової інспекції приймати рішення про застування штрафних санкцій, встановлених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», прямо передбачено цим законом, та Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим Постановою КМУ від 02.06.2003 р. № 790. Зважаючи на це, рішення Криничанської МДПІ представник відповідача вважає законним та просить залишити без змін (т.1 а.с. 91-93).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2011 року по справі № 2а/0470/6807/11 (т. 2 а.с. 110-116), яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013 року (т. 2 а.с. 164-165), позовну заяву ОСОБА_1, в якій вона просила визнати незаконним та скасувати рішення податкового органу про застосування штрафних санкцій від 31.05.2011 р. №00015/1740/НОМЕР_1, визнати незаконними дії начальника МДПІ при призначені наказом від 21.04.2011 р. № 86 документальної невиїзної перевірки ОСОБА_1, проведенні названої перевірки, складанні акту, розгляді заперечень та винесенні рішення, а також визнати незаконним та скасувати акт МДПІ від 13.05.2011 р. № 13/170/НОМЕР_1 про результати документальної невиїзної перевірки з питань взаємовідносин з Софіївською виправною колонією № 45 за період з 07.07.2007 р. по 30.06.2010 р., задоволено частково, а саме: визнано противоправним та скасовано рішення Криничанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про застосування фінансових санкцій від 31.05.2011 р. № 00015/1740/НОМЕР_1, позовні вимоги в частині визнання незаконними дій начальника Криничанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області залишено без задоволення, в іншій частині позовних вимог провадження в адміністративній справі закрито.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 22.07.2014 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2011 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013 р. скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 212-215).

При цьому, суд касаційної інстанції в своїй ухвалі прийшов до висновку, що судами попередніх інстанцій зроблено вірний висновок відносно неправомірності рішення податкового органу про застосування до позивача фінансових санкцій за встановлені перевіркою порушення, скоєні за період з 01.07.2007 р. по 31.05.2010 р., через закінчення річного терміну застосування штрафу, передбаченого ст. 250 Господарського кодексу України. Водночас, щодо порушень, встановлених відповідачем в діях позивача за період з 31.05.2010 р. по 30.06.2010 р., строк застосування штрафних санкцій, передбачений ст. 250 ГК України, не сплинув, а отже, судам необхідно було встановити, чи здійснювались операції по торгівлі тютюном та на які суми саме в цьому періоді. При цьому, доводи податкового органу щодо застосування до спірних правовідносин нової редакції ч. 2 ст. 250 Господарського кодексу України є помилковими, оскільки застосуванню підлягають норми, чинні саме на момент скоєння такого порушення (т. 2 а.с. 214).

Судом касаційної інстанції також було зазначено, що, розглядаючи позовну вимогу щодо протиправності дій начальника Криничанської МДПІ, суд першої інстанції не врахував вимоги ч. 3 ст. 50, ст. 52, ч. 3 ст. 53 КАС України, та розглянув справу, по якій останній був залучений в якості третьої особи замість відповідача, а суд апеляційної інстанції не усунув вказані порушення. Отже, під час нового розгляду суду першої інстанції слід визначити процесуальний статус осіб, які беруть участь у справі, в залежності від заявлених позовних вимог, визначити час вчинення позивачем дій, які кваліфіковані відповідачем як порушення законодавства, застосувати при оцінці доводів сторін норми матеріального права, які повинні бути застосовані, та вирішити спір згідно чинного законодавства.

На виконання зазначеної ухвали суду касаційної інстанції, під час нового розгляду справи судом в якості співвідповідача залучено начальника Криничанської МДПІ Дніпропетровської області Ковальчука В.І., до якого звернута частина вимог позивача (т. 2 а.с. 251). Також, в судовому засіданні 30.01.2015 року допущено заміну відповідача 1 - Криничанської МДПІ Дніпропетровської області, на Верхньодніпровську ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, оскільки станом на час розгляду справи Криничанська МДПІ ліквідована, а її правонаступником визначена Верхньодніпровська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (т. 3 а.с. 9, 14-25).

Крім того, судом було зобов'язано Верхньодніпровську ОДПІ надати письмову інформацію щодо здійснення ФОП ОСОБА_1 операцій по торгівлі тютюном за період з 31.05.2010 р. по 30.06.2010 р., та на які суми вони здійснювалися (т. 2 а.с. 253).

На вимогу суду, відповідачем надано заперечення проти позову, у яких зазначено, що у вказаний період позивач здійснювала операції з торігвлі тютюном на загальну суму 17 100 грн., що підтверджується накладною № 5 від 14.06.2010 р. та платіжним дорученням № 465 від 14.06.2010 р. (т. 3 а.с. 5-8).

В судовому засіданні 16.04.2015 р. позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях проти адміністративного позову. Щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій, зазначив, що податкові органи здійснюють контроль за дотриманням норм законів з питань оподаткування, що діяли до 01.01.2011 року, а тому штрафні санкції за порушення норм таких законів застосовуються в порядку і в розмірах, встановлених законодавством, що діє на момент застосування санкцій. Відповідно, вважає, що до платників податків за наслідками перевірок за податкові періоди до 2011 року застосовується відповідальність в порядку і в розмірах, передбачених Податковим кодексом України.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини спірних правовідносин.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 20.05.1999 р., та на момент виникнення спірних правовідносин перебувала на податковому обліку у Криничанській МДПІ Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 51-52).

Посадовими особами відповідача на підставі наказу від 21.04.2011 р. № 86 була проведена документальна невиїзна перевірка з питань взаємовідносин фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Софіївської виправної колонії № 45 за період з 01.07.2007 р. по 30.06.2010 р. Результати проведеної перевірки оформлені актом від 13.05.2011 р. за № 13/170/НОМЕР_1, згідно висновків якого, встановлено факт здійснення ФОП ОСОБА_1 в період з 01.07.2007 р. по 30.06.2010 р. оптової торгівлі тютюновими виробами на загальну суму 398 725 грн. без придбання ліцензій на право здійснення оптової торгівлі тютюновими виробами, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР, в тому числі по періодах: з 01.07.2007 по 31.12.2007 - 26 500 грн., з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. - 122 355 грн., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. - 179 620 грн., з 01.01.2010 р. по 30.06.2010 р. - 70 250 грн. (т.1 а.с. 25-37).

В той же день, ФОП ОСОБА_1 ознайомлено з висновками акту перевірки, про що свідчить її особистий підпис про незгоду з такими висновками (т.1 а.с. 37).

31.05.2011 року Криничанською міжрайонною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області прийнято рішення про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій № 00015/1740/НОМЕР_1 від 31.05.2011 р. в розмірі 676 670 грн. за здійснення оптової торгівлі тютюновими виробами без придбання ліцензії на право здійснення такої торгівлі, в тому числі по періодах: з 13.05.2008 р. по 31.12.2010 р. - на суму 88 465 грн., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. - на суму 179 620 грн., з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 - на суму 70 250 грн. (т.1 а.с. 96-98).

Зазначений розрахунок зроблений з урахуванням вимог п.п. 102.1 ст. 102 ПК України щодо права податкового органу самостійно визначати суму грошового зобов'язання платника податків не пізніше закінчення 1095 дня (338 335 грн. * 200%).

Не погодившись з прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд вирішує справу з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України при касаційному перегляді даної справи, а також з огляду на законодавство, що було чинним станом на час скоєння порушення, встановленого актом перевірки.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій начальника Криничанської МДПІ Дніпропетровської області при призначенні наказом від № 86 від 21.04.2011 р. документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань взаємовідносин з виправною колонією № 45 за період з 01.07.2007 р. по 30.06.2010 р., проведенні названої перевірки, складанні акту, розгляді заперечень та винесенні рішення, суд виходить з наступного.

За змістом ст.79 ПКУ, керівник податкового органу уповноважений приймати рішення у вигляді наказу про проведення перевірки.

Наслідком вчинення керівником податкового органу означених дій є видання таких актів індивідуальної дії, як: наказу на перевірку, податкових повідомлень-рішень, рішень про застосуванні штрафних санкцій. У разі незгоди платника податків із такими актами індивідуальної дії оскарженню до суду підлягають саме згадані акти, адже саме внаслідок їх реалізації у платника виникають певні обов'язки, та можуть бути порушені його права та законні інтереси.

В даному випадку, ФОП ОСОБА_1 реалізувала своє право на судовий захист шляхом оскарження дій щодо прийняття наказу про проведення перевірки, та прийнятого за наслідками вказаної перевірки рішення Криничанської МДПІ про застосування штрафних санкцій № 00015/1740/НОМЕР_1 від 31.05.2011 р. При цьому, суд враховує, що наказ про проведення спірної перевірки є актом разової дії, він вже реалізований шляхом проведення перевірки позивача у 2011 році, а тому підстави для його скасування на даний час відсутні. Щодо оскаржуваних дій відповідача по проведенню вказаної перевірки, складанню акту перевірки, розгляду заперечень, та вимоги про визнання незаконним та скасування акту перевірки № 13/170/НОМЕР_1 від 13.05.2011 р., вони не підлягають задоволенню, оскільки не є предметом самостійного оскарження в адміністративному суді. Так, відповідно до пункту 3 розділу I Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р. за № 34/18772, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта (у разі встановлення під час перевірки порушень), або довідки (у разі відсутності порушень). Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Відповідно до пункту 7 розділу IV Порядку, за результатами розгляду керівником органу державної податкової служби (його заступником) акта перевірки, заперечень посадових осіб платника податків або його законних представників та інших матеріалів перевірки, у терміни та порядку, встановлені Кодексом, приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення.

З системного аналізу викладених вище положень нормативно-правових актів вбачається, що акт оформлення результатів перевірки є службовим документом, а не рішенням податкового органу, оскільки без подальшого винесення податкового повідомлення-рішення не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків ні для осіб -платників податків, ні для суб'єктів владних повноважень. Відповідно, такий акт не породжує правовідносин, що можуть бути предметом публічно-правового спору.

Отже, у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Стосовно строків застосування штрафних санкцій, суд виходить з такого.

Оскаржуване рішення відповідача прийнято на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (т. 1 а.с. 96-98).

З положень ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481 від 19.12.1995 р. вбачається, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до ст. 239 ГК України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкціїсанкції, в тому числі штрафні.

Статтею 241 ГК України встановлено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення. Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими статтею 239 цього Кодексу.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій визначені ст. 250 ГК України, згідно з якою (в редакції, чинній станом на момент вчинення правопорушення), адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З 01.01.2011 року положення ст. 250 ГК України доповнені частиною другою, відповідно до якої, дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

З цього ж часу внесено зміни до ст. 4 ГК України, якою передбачено, що фінансові відносини за участі суб'єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів, адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарські повноваження щодо суб'єкта господарювання, не є предметом регулювання цим Кодексом.

Таким чином, Податковим кодексом України, що набрав чинності з 01.01.2011 року, штрафні санкції, що застосовуються податковими органами, віднесено до грошових зобов'язань, порядок накладення та стягнення яких визначається виключно нормами Податкового кодексу України. При цьому, питання спливу річного строку застосування штрафних санкцій згідно ст. 250 ГК України вирішуються податковим органом за порушення, які були вчинені суб'єктами господарювання до 01.01.2011 року, оскільки до таких правопорушень положення закону, що набрали чинності з 01.01.2011 року, не застосовуються.

Оскільки щодо порушень, скоєних за період з 01.07.2007 р. по 31.05.2010 р., станом на час прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафу сплинув річний строк, передбачений ст. 250 ГК України, оскаржуване рішення відповідача № 00015/1740/НОМЕР_1 від 31.05.2011 р. про застосування штрафних санкцій у вигляді штрафу в розмірі 642 470 грн. за здійснення оптової торгівлі тютюновими виробами без придбання ліцензії на право здійснення такої торгівлі, в тому числі по періодах: з 13.05.2008-31.12.2010 - на суму 88 465 грн., з 01.01.2009-31.12.2009 - на суму 179 620 грн., з 01.01.2010-31.05.2010 - на суму 53 150 грн., прийнято неправомірно, з порушенням строків, визначених ст. 250 ГК України (в редакції, що діяла на момент скоєння правопорушення).

Вказаний висновок підтверджено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 22.07.2014 р., прийнятій за результатами касаційного перегляду даної справи. За висновками цього ж суду, вказаний строк не сплинув лише щодо порушень, вчинених в період з 31.05.2010 р. по 30.06.2010 р. (т. 2 а.с. 214).

У зв'язку з цим, рішення Криничанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про застосування штрафних санкцій № 00015/1740/НОМЕР_1 від 31.05.2011 року в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 642 470 грн., підлягає скасуванню.

Стосовно решти періоду, в ході нового судового розгляду справи встановлено, що з 31.05.2010 р. по 30.06.2010 р. позивач здійснював операції з торгівлі тютюновими виробами на загальну суму 17 100 грн., що не заперечується сторонами у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що за період з 31.05.2010 р. по 30.06.2010 р. між позивачем та Софіївською виправною колонією № 45 укладено договір купівлі-продажу № 9 від 28.01.2010 р. на постачання тютюнових виробів (т.1 а.с. 209).

Згідно специфікації до даного договору, сторонами узгоджено поставку товару у кількості 49 583 пачок на загальну суму 242 700 грн. (т.1 а.с. 210).

В період з 31.05.2010 р. по 30.06.2010 р. позивач здійснив операції з торгівлі тютюновими виробами у кількості 3 800 пачок на загальну суму 17 100 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи накладною № 5 від 14.06.2010 р., та платіжним дорученням № 465 від 14.06.2010 р. (т.3 а.с. 7-8).

Розрахунок за тютюнові вироби проводився в безготівковій формі шляхом перерахування коштів покупцем (Софіївською ВК № 45) на розрахунковий рахунок постачальника (ФОП ОСОБА_1.).

На момент здійснення сторонами вказаної діяльності, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом тютюнових виробів на території України визначались Законом № 481.

За змістом ст. 15 згаданого закону, оптова торгівля тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності виключно за наявності ліцензій. При цьому, під оптовою торгівлею законодавець розуміє діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації суб'єктам господарювання роздрібної торгівлі, іншим суб'єктам господарювання, а під роздрібною торгівлею - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Аналізуючи наведені положення, суд робить висновок, що основною ознакою, за якою оптова торгівля відрізняється від роздрібною торгівлі, є мета, з якою покупцем придбавається товар: якщо товар реалізується суб'єктом господарювання іншому суб'єкту для особистого використання останнім, тобто покупець є кінцевим споживачем, має місце роздрібна торгівля, якщо ж покупець придбаває товар у суб'єкта господарювання для подальшої реалізації іншим суб'єктам, то має місце оптова торгівля.

За викладених обставин, враховуючи, що Софіївська ВК № 45 у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 виступала покупцем тютюнових виробів з метою їх подальшої реалізації засудженим, а отже, не для використання як кінцевий покупець, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала саме оптову торгівлю, а тому мала придбати відповідну ліцензію.

Відповідно до ст. 17 Закону № 481, у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим

ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень.

Таким чином, рішення відповідача № 00015/1740/НОМЕР_1 від 31.05.2011 р. в частині застосування до позивача штрафних санкцій у вигляді штрафу в розмірі 34 200 грн. (17 100 грн. * 200%) за здійснення оптової торгівлі тютюновими виробами без придбання ліцензії на право здійснення такої торгівлі за період з 31.05.2010 р. по 30.06.2010 р., є обґрунтованим, та не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати рішення Криничанської міжрайоної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про застосування штрафних санкцій від 31.05.2011 р. № 00015/1740/НОМЕР_1 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 642 470 грн. (шістсот сорок дві тисячі чотириста сімдесят гривень).

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 21 квітня 2015 року.

Суддя В.В. Чорна