Справа № 0538/5139/2012
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2012-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06 серпня 2012 року 2-а/0538/215/2012
П О С Т А Н О В А

06.08.2012 місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

при секретарі Догаєвій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання постанови адміністративної комісії Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради незаконної, та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2012 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та її скасування. Згідно позову 23 травня 2012 року Адміністративна комісія Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради визнала позивача винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП, за самовільне розміщення елементів зовнішнього художнього оформлення вивіски на фасаді споруди, над входом у приміщення без відповідних дозвільних документів з порушенням вимог п.п.17 п.15.1 Розділу 15, п.14-1.20 Розділу 14-1 Правил благоустрою на території міста Маріуполя затверджених рішенням міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 року зі змінами. Вважає, постанову не законною оскільки він не порушував вказані пункти положень та правил, тому просить суд визнати постанову виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 23 травня 2012 року незаконною та скасувати її.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що 08 травня 2012 року інспекцією міської ради з благоустрою міста Маріуполя було складено адміністративний протокол згідно якого він повісив вивіску над своїм магазином за змістом «Автозапчистини» за адресою вулиця Сичова, 33 в місті Маріуполі, в порушення вимог п.7 «Положення про порядок розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та елементів зовнішнього художнього оформлення на території міста Маріуполя» затверджених рішенням ОСОБА_2 міської ради № 151 від 14 квітня 2004 року. Але як вважає позивач, вивіска над магазином в який зазначено напрямок реалізуємих товарів не э рекламою, а є лише назвою магазина. При цьому відповідач посилається на п.6 ст.9 Закону України «Про рекламу», відповідно до якого вивіска або табличка не є рекламою. Дане положення також вказано і в п.14-1.12 доповнень до Правил благоустрою на території міста Маріуполя затверджених рішенням міської ради № 6/11-962 від 20.09.2011 року. Крім того, вважає, що розмір штрафу також визначений невірно. Просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 пояснила, що відповідно с п.44 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, міської ради вирішуються питання встановлення у відповідності із законодавством правил благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти та порядку торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачена адміністративна відповідальність. 08 травня 2012 року спеціалістами інспекції з благоустрою м. Маріуполя з виходом на місце було зафіксовано факт порушення п. п.17 п.15.1 Розділу 15, п.14-1.20 Розділу 14-1 Правил благоустрою на території міста Маріуполя затверджених рішенням міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 року зі змінами, що виявилося у самовільній установці елементу зовнішнього художнього оформлення вивіски розміром 0,5мх6мх0,5м, за змістом «Автозапчастини». По факту правопорушення було складено адміністративний протокол який було розглянуто адміністративною комісією. 23 травня 2012 року адміністративною комісією виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення та прийнято постанова № 957 про притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Вважає вказану постанову законною, та просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1

Суд вислухав пояснення сторін дослідивши матеріали справи вважає що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи адміністративної комісії у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами адміністративної комісії, які зобовязані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Статтею 152 КпАП України передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за порушення державних стандартів, норм та правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою території населених пунктів.

Згідно постанови № 957 від 23 травня 2012 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.152 КпАП України та на нього було накладено адміністративний штраф в сумі 1000 гривень. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 порушив вимоги вимог п.п.17 п.15.1 Розділу 15, п.14-1.20 Розділу 14-1 Правил благоустрою на території міста Маріуполя затверджених рішенням міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 року зі змінами.

Правила благоустрою, забезпечення чистоти та порядку в м. Маріуполі, положення яких як зазначено у постанові порушив позивач, втратили чинність з 1 серпня 2011 року згідно з рішенням ОСОБА_2 міської ради від 21.06.2011 року № 6/8-616, яким введено в дію Правила благоустрою території міста Маріуполя.

Відповідно до п.15.1.17 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням ОСОБА_2 міської ради від 21.06.2011 року № 6/8-616, на обєктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати засоби зовнішньої реклами, вивіски, торговельні лотки, павільйони, кіоски, металеві гаражі тощо.

Пункт 14-1.20 в Правилах благоустрою, забезпечення чистоти та порядку в м. Маріуполі, що втратили чинність, та у діючих Правилах благоустрою території міста Маріуполя, відсутній.

Позивач заперечує проти вказаних в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності обставинах. При цьому посилається на те, що п.15.1.17 Правил благоустрою ним не порушено, оскільки його магазин, розташовано на першому поверху будинку № 33 по вул. Сичова м. Маріуполя та займає площу на підставі договору оренди приміщення. Вивіска «Автозапчастини» розташована на фасаді споруди не вище 1 поверху.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року з наступними змінами і доповненнями продавець (виконавець) зобовязаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою. Інших обмежень щодо розмірів, матеріалу з якого виготовляється вивіска тощо у законі не міститься.

Згідно пункту 12 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 833 від 15.06.2006р., на фасаді торговельного обєкту має розміщуватись вивіска із зазначенням найменування субєкту господарювання, що і було зроблено мною. Будь-яких інших вимог до вивіски зазначений нормативно-правовий акт не встановлює.

Отже, у випадку коли на фасаді будинку (приміщення), яке займає субєкт господарювання, розміщено вивіску з його назвою, а саме: інформацією про виробника товару (послуг) та/або товар у місцях реалізації даного товару (послуги), яка не містить закликів до придбання товару чи надання послуги або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, така інформація не є рекламою і її розміщення не потребує одержання дозволу на розміщення обєкта зовнішньої реклами.

Тобто із змісту Закону України «Про рекламу» вбачається, що для розміщення вивіски або інформаційної таблички, яка не є рекламою особа, повинна володіти приміщенням, на якому розміщено таку вивіску або інформаційну табличку на відповідній правовій підставі, а саме: на праві власності, або на праві оренди. Право володіння приміщенням має бути підтверджено відповідними документами. Вивіска або інформаційна табличка може бути розміщена на внутрішній поверхні, тобто безпосередньо у приміщенні (зокрема вікна, вітрина) або на зовнішній поверхні (зокрема фасад будинку) біля входу на першому поверсі або не вище першого поверху.

На вивісці або інформаційній табличці без отримання дозволу особа може розмістити інформацію про найменування, знаки для товарів, вид діяльності та час роботи.

Таким чином, чи є вивіска рекламою залежить від того, яка інформація на ній розміщена. Обовязковою умовою для розміщення вивіски або інформаційної таблички, є забезпечення особою, яка її розміщує відсутності перешкод для пішоходів, експлуатації будинку, заборона пошкодження архітектурних деталей, конструктивних елементів будинків (будівель) та споруд, підземних та наземних комунікацій, елементів благоустрою та з поновленням фітодизайну прилеглої ділянки. Також вивіска або інформаційна табличка повинні бути розміщені не вище першого поверху або на ньому.

Інформація, розміщена позивачем, не містить жодних рекламних закликів, які б формували або підтримували обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо послуг, які надає магазин «Автозапчастини». Інформація містить лише загальні відомості про послуги та особу господарювання, яка знаходиться і функціонують в межах приміщення позначеного вивіскою.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивач заперечує проти вказаних у постанові обставинах скоєння правопорушення. Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання постанови незаконної та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати постанову № 957 від 23.05.2012 року, винесену Адміністративної комісії Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП незаконною.

Постанову № 957 від 23 травня 2012 року, винесену Адміністративної комісії Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 гривень скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя