Справа № 2-а/2508/6817/2011
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/2508/6817/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Іванюк Т.І. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

10 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними дії територіального управління Управління праці та соціального захисту населення, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоотриманої допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування передбаченої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнання дій відповідача незаконними та бездіяльності щодо нарахування та виплати позивачеві доплати за період з 2010 року по 2011 рік у розмірі однієї мінімальної заробітної плати передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії територіального управління праці та соціального захисту населення, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням вживання продуктів харчування у розмірі 30% відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 07 січня 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням виплачених коштів.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції-без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є особою, яка постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення та отримує щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України.

Положеннями ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позивач має право на отримання щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30% мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 37 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даної справи, колегія суддів вважає, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з постановами Кабінету Міністрів України, та є пріоритетним у застосуванні.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України Законом про Державний бюджет України визначається розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період.

Колегія суддів, також погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог стосовно виплати позивачеві доплати за період з 2010 року по 2011 рік у розмірі однієї мінімальної заробітної плати передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки така доплата не виплачується Управління праці та соціального захисту населення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. За таких обставин колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації залишити без задоволення, постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В. Файдюк

суддя Є.В. Чаку

.

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.