Справа № 2а-6118/12/1370
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2015 р. м. Київ К/800/12281/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дочірного підприємство НАК "Надра України" "Західукргеологія" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі № 2а-6118/12/1370 за позовом Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова до Дочірнього підприємства НАК "Надра України" "Західукргеологія" про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИЛА:
Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова звернулась в суд з позовом до Дочірнього підприємства НАК "Надра України" "Західукргеологія", в якому просило стягнути заборгованость зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за квітень-червень 2012 р. в сумі 253 197,39 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року, позовні вимоги задоволено. Стягнено з Дочірнього підприємства НАК "Надра України" "Західукргеологія" на користь Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова заборгованість в сумі 253 197,39 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за квітень-червень 2012 р.

Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, Дочірнє підприємство НАК "Надра України" "Західукргеологія" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та закрити провадження у справі.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуальною права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, що відповідач як страхувальник, відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов'язане нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідачу за період з 06.04.2012 по 07.06.2012 належало сплатити єдиний соціальний внесок на суму - 253 197,39 грн., в т.ч. - згідно поданих щомісячних розрахунків сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за березень, квітень 2012 року - 246 926,49 грн. За несвоєчасну сплату страхових внесків до відповідача застосовано фінансові санкції - 3 778,22 грн. та нараховано пені - 2 492,68 грн.

Станом на 06.04.2012 переплата на рахунку "Утримання з осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності" (2% ) становила 148,02 грн. та платник за період з 06.04.2012 по 07.06.2012 сплатив до Пенсійного фонду України платежів на суму 176 121,22 грн., які згідно календарної черговості, зараховано в рахунок погашення боргу в сумі 413 084,08 грн., який виник за період з 01.01.2012 по 05.04.2012, в т. ч. переплата на рахунку "Утримання з осіб, які виконують роботи за договорами ЦПХ" (2,6%) станом на 07.06.2012 становить 681,00 грн.

Судами встановлено, що станом на 07.06.2012 р. заборгованість відповідача зі сплати єдиного внеску становить 253197,39 грн., в тому числі: недоїмка по внесках - 246926,49 грн., фінансові санкції - 3778,22 грн., пеня - 2492,68 грн. і залишається непогашеною.

04.04.2012 року Управлінням винесено рішення №1015 про застосування до відповідача фінансових санкцій в сумі 3778,22 грн. та нарахування пені в сумі 2492,68 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Зазначене рішення направлене боржнику 04.04.2012 року.

Відповідачем не було своєчасно виконано рішення управління пенсійного фонду у Франківському районі м. Львова, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З цього приводу колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР загальнообов'язкове державне соціальне страхування -це система прав, обов'язків та гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску, регулює Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, який набрав чинності 01 січня 2011 року .

Статтею 1 цього Закону передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 цього ж Закону платниками єдиного податку є застраховані особи та страхувальники.

Статтею 4 названого Закону визначено, що платниками єдиного податку, є, зокрема, роботодавці-підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб; фізичні особи - підприємці; фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту); філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), утворені відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами; працівники - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють; особи, які працюють на виборних посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян та отримують заробітну плату (винагороду) за роботу на такій посаді; військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу; особи, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності; особи, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Також ч. 3 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом платниками єдиного внеску вважаються платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Судами встановлено, що відповідач є платником єдиного внеску.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного податку зобов'язаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Порядок подачі такої звітності з 01 січня 2011 року встановлений Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за №1014/18309.

Статтею 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, а в разі, коли до настання зазначеної дати відбувається отримання (перерахування) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення ), то одночасно з таким отриманням (перерахуванням); єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Виходячи з вищезазначеного, суди попередніх інстанцій прийшли до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції було невірно визначено предмет позову. Суд апеляційної інстанції визначив предмет позову як стягнення заборгованості на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за квітень-червень 2012 року в сумі 253 197,39 грн., в той час, коли у позовній заяві мова йде про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за квітень-червень 2012 р. в сумі 253 197,39 грн.

Допускаючи помилку при визначенні предмету позову,суд апеляційної інстанції у мотивувальній частині рішення застосував законодавство, яке регулює питання відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а не законодавство щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що безпосередньо стосується предмету позову.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до помилки при постановленні судового рішення, а також те, що у справі не вимагається збирання або додаткова перевірка доказів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про доцільність скасування постановленого у справі рішення та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дочірного підприємство НАК "Надра України" "Західукргеологія" - задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року - скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: