Справа № 2-а/1970/1800/12
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2012-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/1800/12

28 травня 2012 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

при секретарі Бойко Н.Б., Стасюк А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 ОСОБА_2

представника відповідача 2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом державно-комунальної аптеки №142 до Тернопільської обласної ради, Тернопільської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», третя особа Тернопільсько-Зборівська архиєпархія ОСОБА_4 Католицької Церкви про скасування рішень та визнання свідоцтв на право власності недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Державно-комунальна аптека №142 (надалі позивач,) звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської обласної ради (надалі відповідач 1), Тернопільської міської ради (надалі відповідач 2), товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», третя особа, Тернопільсько-Зборівська архиєпархія ОСОБА_4 Католицької Церкви про скасування рішень та визнання свідоцтв на право власності недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.03.2012 року головою Тернопільської обласної ради винесено розпорядження № 28 «Про комісію щодо передачі наявного майна державно-комунальної аптеки № 142 м. Тернопіль на зберігання Тернопільському обласному виробничо-торговому аптечному обєднанню» яким неправомірно, на думку позивача, здійснено розпорядження майном.

Позивач вважає розпорядження голови облради № 28 від 13.03.2012 року протиправним з огляду на те, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного від 24.07.2008 року справа № 22-а-6483/08 заборонено виселення державно комунальної аптеки №142 із приміщень в будинку по вул. Миру, 13 у м. Тернополі до розгляду апеляційної скарги.

Щодо рішення Тернопільської міської ради №6/16/39 від 16.12.2011 року «Про надання в безоплатне користування обєктів комунальної власності», згідно якого надано в безоплатне користування управлінню Тернопільсько-Зборівської архиєпархії нежитлові приміщення комунальної власності за адресою вул. Миру, 13 площею 482,4 м. кв., позивач вважає, що Тернопільська міська рада розпоряджається майном на яке відсутнє належним чином оформлене свідоцтва про право власності, що підтверджується ухвалою Вищого адміністративного Суду України у справі №К-13/09 від 09.12.2009 року.

Враховуючи обґрунтування позивача та позовні вимоги, ухвалою суду залучено в якості відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, зазначила, що на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №507 від 25.04.2007 року товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» видало дублікат свідоцтва про право власності на приміщення комунальної власності загальною площею 521,4 м. кв. (вул. Миру, 13, м. Тернопіль).

Оскільки дублікат свідоцтва про право власності має таку саму юридичну силу як і оригінал, тому позивач вважає, що дублікат свідоцтва на нежитлові приміщення не породжує жодних правових наслідків та повинен бути визнаний недійсним.

Представник Тернопільської обласної ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подавши письмові заперечення на адміністративний позов, просила в задоволені позову відмовити по суті, а подане клопотання про закриття провадження у справі не підтримує вважаючи його відкликаним. Додатково пояснила, що державна комунальна аптека №142 входить до складу обласного обєднання «Фармація», а тому на вказаних підставах майно виробничого обєднання «Фармація» та майно державно-комунальної аптеки №142 відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яке передане до комунальної власності області, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, управління яким здійснює Тернопільська обласна рада.

Також, у письмових запереченнях зазначено, що з метою вирішення ситуації, навколо майна та приміщення по вул. Миру, 13, м. Тернопіль, 13 березня 2012 року видано розпорядження № 28 «Про комісію щодо передачі наявного майна державно-комунальної аптеки № 142 м. Тернопіль на зберігання Тернопільському обласному виробничо-торговому аптечному обєднанню», згідно пунктів 1 та 2 якого, передбачено утворення комісії для передачі наявного майна на зберігання.

Таким чином, розпорядження голови Тернопільської обласної ради не стосується відчуження та інших способів розпорядження майном спільної власності, а лише передбачає створення комісії для передачі його на зберігання.

В судовому засіданні представник Тернопільської міської ради позовні вимоги не визнав, вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на письмові заперечення.

На думку представника відповідача 2 факт, незаконного перебування державно-комунальної аптеки №142 та зобовязання останньої звільнити нежитлове приміщення, котре перебуває у власності територіальної громади міста Тернополя встановлений рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.07.2005 року по справі №8/65-1408, яке набрало законної сили, що свідчить про відсутність застосування до позивача оскаржуваного рішення Тернопільської міської ради від 16.12.2011 № 6/16/39 те, що державно-комунальна аптека №142 не є субєктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта та дія свідоцтва про право власності на майно від 27.12.2005 року та його дублікат.

В судовому засіданні 25.05.2012 року представник Тернопільсько-Зборівської архиєпархї УГКЦ просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що позивачем не обґрунтовано яким чином рішення Тернопільської міської ради №6/16/39 прийняте компетентним органом в межах своїх повноважень, порушує його права та інтереси. У позовній заяві не вказано які його права та інтереси порушено, оскільки таке порушення не мало місця, а тому звернення позивача є безпідставним.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи за відсутністю їхнього представника. В письмових запереченнях вказали, що скасувати державну реєстрацію права власності шляхом виключення з реєстру прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності від 27.12.2005 року за Тернопільською міською радою на приміщення, які розташовані за адресою вул. Миру, 13 в м. Тернополі є технічно неможливо, оскільки даний запис не є активний, так як Тернопільською міською радою зареєстровано дублікат свідоцтва про право власності на підставі рішення виконкому №507 від 25.04.2007 року.

Щодо юрисдикції адміністративного суду при вирішення позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності виданого 27.12.2005 та дублікату свідоцтва про право власності виданого 24.05.2007, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч .1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, у публічно-правових відносинах одна особа має та реалізує певні публічні права чи інтереси, а інша особа відповідно виконує певні публічні обов'язки або дотримується публічних заборон. У разі невиконання останньою особою своїх публічних обов'язків або недотримання публічних заборон вона порушує публічні права чи інтереси першої особи, яка не в змозі їх належним чином реалізувати. За цих обставин ця особа має право подати до суду адміністративний позов на захист своїх порушених публічних прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідач ОСОБА_5 «Міське бюро технічної інвентаризації» є субєктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства на виконання делегованих повноважень - оформлює право власності з видачею свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання свідоцтва про право власності з підстав порушення правил оформлене свідоцтва, тобто неналежного виконання відповідачем делегованих повноважень, - є публічно правовим спором. З метою захисту прав, свобод та інтересів у публічно правових відносинах особа, яка вважає, що її права порушено може звернутися до адміністративного суду.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, судом встановлені наступні обставини, які мають значення для справи.

Згідно з пунктами 1.2, 3.1, 3.2 статуту державно-комунальної аптеки №142 (а.с. 80-87), затвердженого наказом фонду комунального майна Тернопільської обласної ОСОБА_1 народних депутатів №41 від 6 липня 1993 року, аптека входить до складу обласного об'єднання «Фармація»; аптека для виконання статутних вимог має майно, яке знаходиться на правах повного господарського відання; майно аптеки складається з основних і оборотних коштів, а також інших цінностей, вартість яких відображається в самостійному балансі. На підставі пунктів 1 і 2 рішення Тернопільської обласної ОСОБА_1 народних депутатів від 16 липня 1992 року «Про комунальну власність області» майно виробничого об'єднання «Фармація» в т.ч. майно державно-комунальної аптеки №142 м. Тернопіль відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є комунальною власністю області, управління якою здійснює Тернопільська обласна рада.

Згідно додатку від 15.03.2004 року до договору оренди нежитлових приміщень (будівель) від 15.02.2001 вказаний договір оренди продовжений до 13.03.2005 року (а.с. 44-45).

Як слідує з матеріалів справи рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.07.2005 року по справі №8/65-1408 - зобовязано державно-комунальну аптеку №142 звільнити незаконно займане приміщення, яке розташоване у м. Тернопіль по вул. Миру 13. Дане рішення суду набрало законної сили та залишено без змін Львівським апеляційним господарським судом (а.с. 54-61).

11.06.2003 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення № 645 «Про оформлення права власності за Тернопільською міською радою на обєкти нерухомого майна, що перебувають у комунальній власності (будівлі, споруди, павільйони)» (а.с. 69). На час розгляду справи рішення № 645 є чинне та не скасоване у встановленому порядку.

ОСОБА_5 «Міське бюро технічної інвентаризації» 27.12.2005 на підставі рішення виконавчого комітету № 645 від 11.06.2003 видано свідоцтво на право власності на приміщення, що розташоване за адресою м. Тернопіль, вул. Миру 13, яким посвідчено належність даного приміщення Тернопільській міській раді на праві комунальної власності.

Як слідує матеріалів справи та листа ОСОБА_5 «Міське бюро технічної інвентаризації» від 24.05.2012, направленого на запит суду, на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 507 від 25.04.2007 - Тернопільській міській раді було видано 24.05.2007 дублікат свідоцтва на право власності на приміщення, що розташоване за адресою м. Тернопіль, вул. Миру 13 взамін втраченого свідоцтва від 27.12.2005 (а.с. 120). При цьому повідомлено, що для проведення відчуження квартир по вул. Миру, 13 м. Тернопіль згідно рішень виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів було виготовлено дублікати реєстраційних посвідчень на житло (а.с. 129).

Також в листі ОСОБА_5 «Міське бюро технічної інвентаризації» від 28.05.2012 (а.с. 185) відмічено, що скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію від 27.12.2005 за Тернопільською міською радою на приміщення по вул. Миру, 13 м. Тернопіль є технічно неможливо, оскільки даний запис не є активний у звязку з реєстрацією дубліката свідоцтва про право власності від 24.05.2007 на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 507 від 25.04.2007.

При вирішенні позовних вимог щодо скасування розпорядження голови Тернопільської обласної ради від 13.03.2012 № 28 «Про комісію щодо передачі наявного майна державно-комунальної аптеки № 142 м. Тернопіль на зберігання Тернопільському обласному виробничо-торговому аптечному обєднанню» суд враховує наступне.

Судом встановлено, 13.03.2012 року Тернопільською обласною радою, на підставі листа Тернопільської міської ради від 29 грудня 2011 року №7252/01 з приводу ситуації, що склалася навколо майна та приміщення державно-комунальної аптеки №142 винесено розпорядження №28 «Про комісію щодо передачі наявного майна державно-комунальної аптеки № 142 м. Тернопіль на зберігання Тернопільському обласному виробничо-торговому аптечному обєднанню» (а.с. 101).

Відповідно до пунктів 1, 2 вказаного розпорядження №28 передбачено: утворити комісію для передачі наявного майна державно-комунальної аптеки №142 м. Тернопіль на зберігання Тернопільському обласному виробничо-торговому аптечному об'єднанню у визначеному складі; вказаній комісії у 3-денний термін провести приймання-передачу наявного майна державно-комунальної аптеки №142 м. Тернопіль на зберіганню Тернопільському обласному виробничо-торговому аптечному об'єднанню підставі відповідних актів.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що оскаржене розпорядження №28 «Про комісію щодо передачі наявного майна державно-комунальної аптеки №142 м. Тернопіль на зберігання Тернопільському обласному виробничо-торговому аптечному об'єднанню» не передбачає відчуження чи інших способів розпорядження майном комунальної власності, а лише передбачає створення комісії для передачі його на зберігання від одного об'єкта спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області іншому, з метою забезпечення охорони майна.

Важливим є той факт, що майно яке повинно бути передано на зберігання згідно вказаного розпорядження, залишилося на правах повного господарського відання державно-комунальної аптеки №142, і тільки рішенням Тернопільської обласної ради від 27.03.2012 №1348 (а.с. 102) передано з балансу державно-комунальної аптеки №142 на баланс Тернопільського обласного виробничо торгового аптечного обєднання основні засоби та матеріальні цінності.

Згідно до п. 10., ч. 6, ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті ради здійснює керівництво виконавчим апаратом ради.

Вказані обставини спростовують твердження позивача щодо неправомірного розпорядження майном державно-комунальної аптеки №142 Головою Тернопільської обласної ради на підставі розпорядження №28 від 13.03.2012.

Судом відхиляються доводи позивача про необхідність виконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного від 24.07.2008 року у справі № 22-а-6483/08, якою заборонено виселення державно комунальної аптеки №142 із м. Тернопіль із вбудовано-прибудованих нежилих приміщень в будинку по вул. Миру, 13 у м. Тернополі до розгляду апеляційної скарги (а.с.89). Оскільки апеляційної скаргу Тернопільської обласної ради розглянуто згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2008 року у справі №22-а-6483/08 (а.с.92), то вжиті цим судом заходи забезпечення адміністративного позову щодо заборони виселення державно-комунальної аптеки №142 м. Тернопіль втратили чинність.

За таких обставин, суд не вбачає в діях Голови Тернопільської обласної ради порушень вимог діючого законодавства при вирішенні питання щодо створення комісії для передачі наявного майна державно-комунальної аптеки №142 м. Тернопіль на зберігання шляхом прийняття розпорядження №28 від 13.03.2012.

Вирішуючи позовні вимоги про та визнання недійсним свідоцтва про право власності виданого 27.12.2005 та дублікату свідоцтва про право власності виданого 24.05.2007, суд зазначає наступні підстави.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого само врядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конвенція про захист прав і основних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушаються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено право особи в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Аналіз зазначених норм свідчить, що під час розвязання спорів в порядку адміністративного судочинства, в тому числі й під час перевірки рішень, дій і бездіяльності, суди повинні встановити, чи порушено оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю права, свободи та інтереси особи, (позивача) у сфері публічно-правових відносин з боку субєктів владних повноважень (відповідача).

Крім того, суд зазначає, що за аналогією з правилами частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є субєктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказані приписи можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

З врахуванням того, що договір оренди нежитлових приміщень (будівель) від 15.02.2001 на приміщення по вул. Миру, 13 м. Тернопіль був чинний до 13.03.2005 року, а рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.07.2005 року по справі №8/65-1408 - зобовязано державно-комунальну аптеку №142 звільнити незаконно займане приміщення, яке розташоване по вул. Миру, 13 м. Тернопіль, - суд констатує відсутність у позивача будь - яких прав на дане приміщення та відсутність правовідносин між позивачем і відповідачами:Тернопільською міською радою та ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», при оформленні свідоцтва про право власності виданого 27.12.2005 та дублікату свідоцтва про право власності виданого 24.05.2007.

В наслідок чого оформлення оскарженого свідоцтва про право власності від 27.12.2005 та дублікату свідоцтва про право власності від 24.05.2007 не впливає на права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, що в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійним оскаржених свідоцтв про право власності.

Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі (аналогічна позиція викладена у Розясненні Президії Вищого Арбітражного Суду України від 26.01.2000 року. « 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів»).

Суд відзначає, що за результатами розгляду справи, - факту такого порушення не встановлено, а тому у суду немає правових підстав для задоволення позову щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності виданого 27.12.2005 та дублікату свідоцтва про право власності виданого 24.05.2007.

При цьому запис про реєстрацію від 27.12.2005 за Тернопільською міською радою на приміщення по вул. Миру, 13 м. Тернопіль не є активний, тобто недійсний, у звязку з реєстрацією дубліката свідоцтва про право власності від 24.05.2007 на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 507 від 25.04.2007 чинного і не оскарженого у встановленому порядку. Вказане свідчить про безпідставність вимоги позивача про визання недісним свідоцтва про право власності виданого 27.12.2005.

Інші доводи позивача на прийняття судового рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним рішення Тернопільскої міської ради від 16.12.2011 № 6/16/39 «Про надання в безоплатне користування обєктів комунальної власності», суд вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення враховуючи слідуючі обставини і висновки.

Рішенням Тернопільскої міської ради від 16.12.2011 № 6/16/39 «Про надання в безоплатне користування обєктів комунальної власності» було надано в безоплатне користування терміном до 31.12.2016 року управлінню Тернопільсько Зборівської єпархії ОСОБА_4 Католицької Церкви нежитлові приміщення комунальної власності за адресою вул. Миру, 13 площею 482, 4 кв. м.

Підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження було, зокрема, звернення Голови Тернопільської обласної ради 04.11.2011 щодо розвязання спірного питання про право власності на нежитлове приміщення по вул. Кн. Острозького, 20 у м. Тернополі (місцезнаходження Тернопільського окружного адміністративного суду) та надання взамін приміщення Тернопільського окружного адміністративного суду по вул. Кн. Острозького, 20 саме приміщення державно-комунальної аптеки №142 по вул. Миру, 13 у м. Тернополі (а.с. 8).

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до п. 31 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Оскільки спірним рішення відповідач розпорядився майном, яке перебуває у його віданні, на підставі ч. 3 ст. 2 КАС України суд вважає, що приймаючи рішення від 16.12.2011 № 6/16/39 Тернопільська міська рада діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, а тому підстав для визнання протиправним оскарженого рішення від 16.12.2011 № 6/16/39 немає.

Також суд відзначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено факту застосування до нього оскаржуваного рішення Тернопільської міської ради від 16.12.2011 №6/16/39 те, що державно-комунальна аптека №142 є субєктом відповідних правовідносин, на які поширюється дія цього акта, що в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

За сукупністю наведених обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги державно-комунальної аптеки №142 не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 6, 52, 70, 71, 79, 128, 153, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову державно-комунальної аптеки №142 до Тернопільської обласної ради, Тернопільської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», третя особа, Тернопільсько-Зборівська архиєпархія ОСОБА_4 Католицької Церкви про скасування рішень та визнання свідоцтв на право власності недійсними відмовити.

/Постанова складена в повному обсязі та підписана 1 червня 2012 року/

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.