Справа № 219/9704/2013-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/9704/2013-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Шевченко Л.В., при секретарі судового засідання Бурикіної Я.Д.,

за участі позивача ОСОБА_1

відповідач - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівськадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області про скасування постанови про накладення штрафу від 14.11.2013 року у розмірі 680 грн. та визнання незаконними вимог державного виконавця від 25.10.2013 року за вих. № 61825, від 01.11.2013 року за вих. № 63063 та 63064

В С Т А Н О В И В:

21.11.2013 року в.о. директора ПОГ «Артемівське УВП «Зоря» УТОС» ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову Артемівського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області про накладення штрафу від 14.11.2013 року у розмірі 680 грн. та визнання незаконними вимог державного виконавця від 25.10.2013 року за вих. № 61825, від 01.11.2013 року за вих. № 63063 та 63064. Позов обґрунтований ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 12.12.2013 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовку до судового розгляду. Під час підготовки справи до судового розгляду вжиті заходи для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку.

23.12.2013 року до суду надійшло клопотання, у якому відповідач в порядку ст.49 КАС України просить закрити провадження з тих підстав, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції вони видані та вважає, що справа підсудна Донецькому окружному адміністративному суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного

судочинства України).

За статтею 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» № 202/98-ВР від 24 березня 1998 року органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення) міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції. Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" зі змінами та доповненнями до неї вказується, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку. Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (п.6).

В пункті 8 цієї постанови вказується, що судам необхідно враховувати, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" до юрисдикції адміністративних судів належать справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків судів у частині, що підлягає

примусовому виконанню державною виконавчою службою (про стягнення штрафів, конфіскацію майна тощо), за винятком справ за позовами сторін виконавчого провадження.

У цій же постанові роз'яснюється, що визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. Справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконавчих документів, виданих цими судами в інших справах, крім передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України, підлягають розгляду місцевими загальними судами як

адміністративними судами, які видали виконавчий лист, у разі звернення сторін виконавчого провадження (п.9).

В пункті 10 вищевказаної постанови дано роз'яснення про те, що судам необхідно мати на увазі, що всі адміністративні справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час проведення виконавчих дій, розглядаються з особливостями, установленими статтею 181 КАС України. Щодо справ про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності цих органів, то такі справи розглядаються за загальними правилами КАС України. Це слід розуміти так, що на адміністративні справи щодо оскарження інших рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, не пов'язаних з проведенням виконавчих дій, не поширюються особливості розгляду таких справ, які встановлені статтею 181 КАС України, в тому числі й щодо скороченого 10-денного строку розгляду адміністративних справ. З огляду на вищевказане клопотання відповідача про закритття провадження у справі на тій підставі, що справа на підсудна Артемівському міськрайонному суду як адміністративному суду задоволенню не підлягає.

Розглядаючи позовні вимоги по суті, судом встановлено, що постановою ВП № 18002346 від 14.11.2013 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Сидоренко О.В. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 1161862 про стягнення з Артемівського УВО «Зоря» УТОС заборгованості за зведеним виконавчим провадженням на користь стягувачів вимоги яких пов'язані з трудовими правовідносинами, а також вимоги стягувачів за загально-обов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на загально-обов'язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також постанов державного виконавця «Про стягнення з боржника виконавчого збору» та «Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій» на в. о. директора підприємства - боржника ПОГ «Артемівське учбово-виробниче об'єднання «Зоря» Українського товариства сліпих ОСОБА_1 за невиконання законних вимог державного виконавця, за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця накладено штраф у розмірі 680 грн. та зобов'язано з'явитися до головного державного виконавця Артемівського МРУЮ 22.11.2013 року з 9 до 12 год., виконати вимоги державного виконавця від 25.10.2013 року за вих. № 61825, від 01.11.2013 року за вих. № 63063 та 63064.

Постанову отримано 21.11.2013 року за вх. № 85, про що зазначено на супровідному листі ВДВС № 66714 від 14.11.2013 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або діяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхня права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Звертаючись до суду щодо оскарження постанов державного виконавця, позивач вказує, що на виклик керівника підприємства до ВДВС було надано відповідь від 29.10.2013 року № 74, від 11.11.2013 року № 82 про те, що надати відомості щодо власності майна заявник не має уповноважений, оскільки власністю не володіє, все майно передане підприємству в оперативне управління, що стягнення за рахунок основних засобів неможливе. В обгрунтування вказаного заявником надано, зокрема, Копію Статуту Українського товариства сліпих, витяг із Статуту ПОГ «Артемівське учбово-виробниче підприємство «Зоря» Українського товариства сліпих, з якого вбачається, що майно підприємства складають основні Фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, які є власністю Українського товариства сліпих, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Згідно статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.89 вищевказаного закону за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення невиконання законних вимог державного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Державним виконавцем прийнято рішення про застосування штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних доходів громадян. При цьому відповідачем не доведено, що при накладенні штрафу державним виконавцем враховані: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятої ним постанови про стягнення з боржника штрафу, законність вимог відповідача також не доведена, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач не заявляв вимоги про стягнення судового збору з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 8 - 11, 40, 71, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Замінити неналежного відповідача - ВДВС Головного управління юстиції в Донецькій області на належного відповідача - ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області.

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області про скасування постанови про накладення штрафу та визнання дій неправомірними - задовольнити.

Скасувати постанову ВП № 18002346 від 14.11.2013 року, прийняту головним державним виконавцем ВДВС Артемівського управління юстиції Сидоренко О.В., про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 грн.

Визнати незаконними вимоги ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції від 25.10.2013 року за вих. № 61825, від 01.11.2013 року за вих. № 63063 та 63064.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Л.В.Шевченко