Справа № 2а-4168/10/0970
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2011-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2011 р. Справа № 2a-4168/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

при секретарі Дякун М.М.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

відповідач: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в Калуському районі

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення боргу в сумі 862,57 грн,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2010 року управління Пенсійного фонду України в Калуському районі (надалі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач) про стягнення боргу в сумі 862,57 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач по справі 30.08.2005 року зареєстрований Калуською державною районною адміністрацією та у відповідності до статті 14 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» являється страхувальником. Однак, станом на 01.10.2010 року у відповідача наявна заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України в Калуському районі в сумі 826,57 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені в адміністративному позові підтримала в повному обсязі, та пояснила суду, що станом на 01.10.2010 року у відповідача наявна заборгованість в сумі 27292,13 грн., зокрема: недоїмка по страхових внесках в сумі 23505,88 грн., борг по пені в сумі 62,98 грн та борг по штрафних санкціях в сумі 3723,27 грн. Однак борг в сумі 26439,56 грн. опрацьовано в судовому порядку, а рішення суду по стягненню вищезазначеної суми перебувають в органах ДВС, а тому стягнення заборгованості в даній справі підлягає лише 862,57 грн. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення в матеріалах справи, своїм правом подання заперечення на адміністративний позов не скористався, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності або інші причини неявки суду не направив. Відповідно до змісту ст.128 КАС України повторне неприбуття в судове засідання без поважних причин сторони або її представника або неповідомлення ними про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач по справі 30.08.2005 року зареєстрований Калуською державною районною адміністрацією як фізична особапідприємець та зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Калуському районі, як платник страхових внесків.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до частини 3 статті 15 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон) відповідач набув статусу платника страхових внесків до Пенсійного фонду України. Однак у відповідача наявна заборгованість по сплаті страхових внесків в сумі 862,57 грн.

Статтею 1 Закону визначено, що страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону Страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, обєднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, обєднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи субєкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частина 2 статті 17 Закону встановлює обовязки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду, що дорівнює календарному місяцю для даного страхувальника.

Частиною 2 статті 20 даного Закону передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

У статті 18 Закону встановлено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно пункту 2 частини 9 статті 106 Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Частиною 3 статті 106 вищезазначеного Закону встановлено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і в строки, визначені управлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про їх сплату. Протягом 10 робочих днів з дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобовязаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Несплата та несвоєчасна сплата страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідачем є підставою для нарахування пені та штрафних санкцій у відповідності до вищевказаних норм Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу надсилалось першу вимогу про сплату боргу від 01.06.2010 року №Ф 4-05 на суму 477,56 грн., яку відповідач отримав 05.06.2010 року та другу вимогу про сплату боргу від 01.07.2010 року №ф 4-06 на суму 385,01, яка відповідачем отримана 06.072010 року.

Судом встановлено, що відповідачем не вживались заходи щодо узгодження чи оскарження виставлених вимог про сплату суми заборгованості. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом із застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки.

Також судом встановлено, що відповідачем, в порушення статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не в повному обсязі здійснювалась несвоєчасна сплата страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в результаті чого була допущена заборгованість зокрема: недоїмка по страхових внесках в сумі 23505,88 грн., борг по пені в сумі 62,98 грн. та борг по штрафних санкціях в сумі 3723,27 грн. Однак, як встановлено судом з пояснень представника позивача борг в сумі 26439,56 грн. опрацьовано в судовому порядку, а рішення суду по стягненню вищезазначеної суми перебувають в органах ДВС, а тому стягнення заборгованості в даній справі підлягає в сумі 862,57 грн. Даний борг підтверджується вимогами про сплату боргу та іншими матеріалами справи.

Таким чином, станом на 01.10.2010 року заборгованість відповідача перед управлінням Пенсійного фонду України в Калуському районі становить 862,57 грн. та станом на день розгляду справи не погашена, а тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2, вул.І.Олексина, 90, с.Сівка, Калуський район, Івано-Франківська область, іден.код НОМЕР_1 на користь управління Пенсійно фонду України в Калуському районі борг в сумі 862 (вісімсот шістдесят дві гривні) 57 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 17.01.2011 року.