Справа № 820/5961/15
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 р. Справа № 820/5961/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. по справі № 820/5961/15

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України треті особи Куп'янська Об'єднана Державна податкова інспекція Головного Управління ДФС у Харківській області, Міністерство юстиції України, Головне територіальне управління юстиції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України треті особи Куп'янська ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, Міністерство юстиції України, Головне теріторіальне управління юстиції в Харківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Харківської митниці ДФС №293-0 від 14.05.2015 року про звільнення його з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп'янськ" Харківської митниці ДФС України, поновивши на займаній посаді; стягнути з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. по справі № 820/5961/15 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Харківської митниці Державної фіскальної служби України №293-0 від 14.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп'янськ" Харківської митниці ДФС України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп'янськ" Харківської митниці ДФС України з 14.05.2015 року. Зобов'язано Харківську митницю Державної фіскальної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2015 року до моменту винесення судового рішення.

Не погодившись з даною постановою суду Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р про задоволення позову та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представником Куп'янської ОДПІ подано клопотання про заміну третьої особи, вмотивоване тим, що Куп'янську ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області реорганізовано у Куп'янську ОДПІ Головного Управління ДФС у Харківській області.

За правилами ст.55 КАС України в разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи правонаступником.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при визначенні процесуального правонаступництва судам слід виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, та враховувати, що якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то в такому випадку суду необхідно залучити до участі у справі їх правонаступників.

У випадку ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне у даних спірних правовідносинах замінити Куп'янську ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області на його правонаступника Куп'янську ОДПІ Головного Управління ДФС у Харківській області.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 11.08.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності наказу відповідача про звільнення №293-0 від 14.05.2015 року та наявності підстав для поновлення на роботі позивача.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що позивач в період з 17.01.1995 року по 14.05.2015р. перебував на державній службі.

Харківську митницю Міндоходів 25.12.2014р. реорганізовано шляхом приєднання до Харківської митниці Державної фіскальної служби. 25.12.2014р. позивача прийнято на роботу до Харківської митниці ДФС в порядку переведення з Харківської митниці Міндоходів на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп'янськ", що підтверджується копією трудової книжки.

На підставі заяви позивача від 18.12.2014р., декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік та запиту Харківської митниці ДФС №06.1/01-07/9376/49 від 25.12.2014р. Куп'янською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області проведено перевірку достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст.5 Закону України "Про очищення влади".

В ході проведення перевірки Куп'янська ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області отримала пояснення від ОСОБА_1 від 14.02.2015р. щодо декларування майна, належного йому на праві власності на користування (квартири, транспортний засіб - ВАЗ 21011, гараж та причіп ММЗ 81021).

Результати проведеної перевірки Куп'янською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області оформлені висновком №441/9/75/20-26-17-01-51 від 16.02.2015р. (а.с. 13-16).

У вказаному висновку відповідачем відображено, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік від 10.03.2014р. не вказано зареєстрований транспортний засіб - причіп ММЗ 81021 (1988).

Водночас, контролюючим органом встановлено, що вартість майна (майнових прав) вказаного (вказаних) позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади" відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Також Харківська митниця ДФС 20.02.2015р. звернулася до начальника Куп'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області із листом №20-70-04/00-1/1393 "Про проведення додаткових перевірок", в якому просила останнього провести додаткову перевірку фактів, викладених у листах та уточнити інформацію, надану у Висновках з урахуванням пояснень Декларантів, в тому числі, ОСОБА_1 (а.с. 48-50)

За результатом розгляду листа №20-70-04/00-1/1393 Куп'янською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області прийнято рішення №1487/8/20-26-17-01-51 від 04.03.2015р., відповідно до якого висновки перевірки №441/9/75/20-26-17-01-51 від 16.02.2015р. щодо ОСОБА_1 залишено без змін (а.с. 56-58).

Вподальшому, позивачу, відповідно до наказу начальника Харківської митниці ДФС за №838-кв від 23.04.2015р., надано щорічна відпустка з 13.05.2015р. по 30.05.2015р. на 18 календарних днів.

Разом з тим, наказом №293-о від 14.05.2015р. внесено зміни до наказу №838-кв та змінено в пункті "період відпустки" дату "по 30.05.2015 року" на "по 13.05.2015 року" та звільнено позивача з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп'янськ" Харківської митниці ДФС України.

Як на підставу звільнення, відповідач послався на висновок перевірки №441/9/75/20-26-17-01-51 від 16.02.2015р.

Не погоджуючись із наказом №293-о від 14.05.2015р., позивач оскаржив його до суду.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного наказу колегія суддів зазначає наступне.

У розумінні частини першої статті 1 Закону про очищення влади очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Питання застосування Закону про очищення влади регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі - Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону про очищення влади протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно з частиною восьмою статті 3 Закону про очищення влади заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 17.01.1995р. працює в митному органі, останнє місце працевлаштування згідно із наказом №06-о від 24.12.2014р. - на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп'янськ" (а.с. 17-23).

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", встановлена Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 03 листопада 2014 року № 1100 (далі за текстом - Порядок №1100).

Відповідно до п.3 Порядку №1100 проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про очищення влади" 25.12.2014р. щодо працівників Харківської митниці ДФС розпочато перевірку, про що на офіційному сайті розміщено відповідне повідомлення.

ОСОБА_1 власноручно написаною заявою від 18.12.2014р. надав згоду на проведення щодо нього перевірки та оприлюднення її відомостей.

Згідно ч.11 ст.5 Закону України "Про очищення влади" орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Відповідно до п.14 ст.5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства колегія суддів приходить до висновку, що здійснення очищення влади стосовно осіб, щодо яких здійснювалася перевірка, проводиться за наступники критеріями, підлягають встановленню контролюючим органом:

недостовірності відомостей щодо наявності майна, зазначеного у декларації;

недостовірності цих відомостей та невідповідності вартості майна, вказаного в декларації, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

невідповідності вартості майна, вказаного в декларації, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі.

Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону про очищення влади в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

При цьому, колегія суддів зазначає, що контролюючим органом під час проведення перевірки позивача встановлені неоднозначні висновки відповідності відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої ст.5 Закону України "Про очищення влади", адже попри виявлене не відображення у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік зареєстрованого транспортного засобу - причіп ММЗ 81021 (1988), Куп'янською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області зроблено висновок про відповідність вартості майна (майнових прав) позивача наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у своїх поясненнях вказав про наявність транспортного засобу - причіп ММЗ 81021 (1988), та довів законність походження такого майна, а саме отримав у спадок після смерті батька 04.04.2003р.

Підтвердження законності джерел набуття доходів та відповідності вартості майна (майнових прав) цим доходам не може бути підставою застосування заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади", відповідно до критерію, передбаченого ч.8 ст.3 Закону.

З урахуванням наведеного, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що керівник Харківської митниці ДФС України після отримання висновку №441/9/75/20-26-17-01-51 від 16.02.2015р. не врахував факту набуття доходів (майна) із законних джерел, що в свою чергу виключає застосування заборон.

Наведені обставини також спростовують доводи апеляційної скарги, відповідно до яких відповідач вказує на те, що висновок податкового органу не оскаржено та не визнано протиправним, а отже, на думку відповідача, він слугував безумовною підставою для звільнення позивача.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що ч.11 ст. 5 Закону «Про очищення влади» передбачено, що орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Проте, чинне законодавство України не містить жодних застережень щодо неможливості поновлення на посаді незаконно звільненої особи у зв'язку з не скасуванням висновку. Згідно з частиною одинадцятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» оскарження такого висновку в судовому порядку є правом, а не обов'язком особи.

Під час вирішення даної адміністративної справи про визнання протиправним наказу про звільнення з публічної служби відповідно до Закону про очищення влади суди, серед іншого, судом надано оцінку обставинам, чи дійсно мала місце недостовірність відомостей щодо наявності майна.

Окрім того колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем під час прийняття наказу №293-о від 14.05.2015р. вимог законодавства про працю.

Так, відповідно до положень ч.14 ст.5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку.

При цьому, звільнення з передбаченої вище підстави повинно здійснюватися у суворій відповідності до вимог трудового законодавства.

Так, згідно ч.3 ст.36 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Крім того, у п.17 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" розтлумачено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Положеннями ст.24 Конституції України передбачено, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем під час звільнення позивача не було дотримано передбаченого законодавством про працю процедури звільнення, у зв'язку із чим грубо порушено вимоги ст.ст.24, 43 Конституції України та ст.40 КЗпП України.

Більше того, суд зазначає, що відповідачем наказом №293-о від 14.05.2015р. внесено зміни до наказу №838-кв від 23 квітня 2015 року "Про надання відпустки", а саме змінено період відпустку з "по 30.05.2015р." на "по 13.05.2015р.".

Отже, відповідачем фактично в односторонньому порядку зменшено період щорічної оплачуваної відпустки, а отже у примусовому порядку перервано відпустку позивача.

Однак, відповідно до ст.45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

З аналізу положень Закону України "Про відпустки" вбачається, що відносини щодо перенесення щорічної відпустки, умови та підстави такого перенесення, а також правила відкликання працівника з щорічної відпустки врегульовано ст.ст.11, 12 Закону України "Про відпустки".

Враховуючи положення вказаних вище статей колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем під час одностороннього здійснення корегування тривалості відпустки позивача, в якій останній вже перебував, було грубо порушено право позивача на відпочинок, у зв'язку із чим дії начальника Харківської митниці ДФС про внесення змін до наказу №838-кв від 23.04.2015р. "Про надання відпустки" є незаконними та такими, що суперечать Конституції України та Законам України.

Отже, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування наказу Харківської митниці Державної фіскальної служби України №293-0 від 14.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Сортувальний" митного поста "Куп'янськ" Харківської митниці ДФС України та поновлення його на посаді.

Щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2015 року до моменту винесення судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.05.2013 року № 7 задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Однак, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за певний період та зазначаючи про звернення рішення суду до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць, суд першої інстанції, в порушення зазначених приписів не вказав розмір останніх в резолютивній частині постанови, що може утруднити виконання останньої, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині, згідно до ст. 201 КАС Україні - підлягає зміні, а відповідно апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок),.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулось 14.05.2015 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці, а саме: за березень та квітень 2015 року.

Згідно довідки Харківської митниці ДФС середньоденна заробітна плата складає (3510,33+4228,75/61) 126,87 грн (а.с.27).

Період, за який підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь позивача складає 31 робочий день (з 14.05.2015 р. по 26.06.2015 р. (дата винесення судового рішення).

Даний період розраховано з урахуванням листа Міністерства соціальної політики України " Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" від 09.09.2014 р. №10196/0/14-14/13.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 14.05.2015 р. по 26.06.2015 р. становить 3932,97 грн.

Наведене відповідає практиці Верховного Суду України , зокрема викладеної в постановах від 21.01.2012 р. №6-87цс11 та від 14.01.2014 р. №21-395а13.

При цьому, згідно абзацу 2 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року № 9 при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Як встановлено під час судового розгляду позивач з 20.05.2015 р. по 27.05.2015 р. знаходився на обліку в куп'янському міськрайонному центрі зайнятості та отримав дохід в сумі 936 грн 68 коп.

Отже, сума, що підлягає стягненню на користь позивача складає 3932,97-936,68 = 2996,29 грн.

На підставі вище викладеного, та з урахуванням положень ст. 201 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга 1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Замінити Куп'янську ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області на його правонаступника Куп'янську Об'єднану Державну податкову інспекцію Головного Управління ДФС у Харківській області.

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. по справі № 820/5961/15- змінити, виклавши абз. 4 резолютивної частини постанови в наступній редакції:

Зобов'язати Харківську митницю Державної фіскальної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2015 року до моменту винесення судового рішення в розмірі 2996 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто шість) грн. 29 коп.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. по справі № 820/5961/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.