Справа № 826/10185/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2015 року № 826/10185/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг - Україна»
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.01.2015 р. № ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг - Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, в якому просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 19.01.2015 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі незаконних висновків акту перевірки від 19.08.2014 р. № 2042/26-53-22-01-21-37768114 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства винесено податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 р. № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 194616,00 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Вважають, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Укрпапір», ТОВ «Готика ЛТД», ТОВ «Стиль Медіа», ТОВ «Макадам», ПП «Малахіт - 2004» мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарських операцій не мали, що зумовлюють хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що господарські операції позивача з його контрагентами не мали на меті настання реальних наслідків, обумовлених укладеними правочинами, зокрема, в них відсутня розумна економічна мета.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 02.07.2015 р. сторони заявили клопотання про подальший розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Промагролізинг-Україна» з питання правомірності формування від'ємного значення з податку на додану вартість за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.12.2013 по 30.06.2014 встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту по податку на додану вартість всього на суму 194 616,00 грн., а саме: грудень 2013 р. на суму 76250,00 грн., лютий 2014 р. на суму 70 000,00 грн., березень 2014 р. на суму 46333,00 грн., квітень 2014 р. на суму 833,00 грн., червень 2014 р. на суму 1200,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 19.08.2014 р. № 2042/26-53-22-01-21-37768114 та винесено податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 р. № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 194616,00 грн.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві надано відповідь від 16.01.2015 р. № 715/10/26-53-22-02-11, якою висновки, викладені при розгляді заперечення та в акті позапланової виїзної перевірки від 19.08.2014 р. № 2042/26-53-22-01-21-37768114 залишено без змін.

За результатами розгляду первинної скарги, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 26.03.2015 р. № 4952/10/26-15-10-05-35, яким податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 р. № залишено без змін, а первинну скаргу - без задоволення.

За результатами розгляду повторної скарги, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 24.04.2015 р. № 8755/6/99-99-10-01-04-25, яким податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 р. № та, рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення неконтрольованих операцій), у розрізі здійснення контрольованих операцій, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

ТОВ «Промагролізинг - Україна» зареєстровано Головним управлінням юстиції у м. Києві. Взято на податковий облік в органах державної податкової інспекції за № 21279 від 13.07.2011. Станом на період проведення перевірки товариство перебувало на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та мало статус платника податку на додану вартість.

Розглядаючи дану справу по суті позовних вимог, суд зауважує на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в акті перевірки зазначає, що перевірці підлягав період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р., проте, як встановлено судом, фактично перевірка проводилася відповідачем за інший період, а саме: з 01.12.2013 р по 30.06.2014 р., що також вказано в акті перевірки від 19.08.2014 р. № 2042/26-53-22-01-21-37768114.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі встановленого перевіряємого періоду, та здійснити дослідження господарських взаємовідносин позивача з його контрагентами за період, який фактично перевірений, тобто з 01.12.2013 р по 30.06.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на те, що правочини, укладені ТОВ «Готика ЛТД» з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків; ТОВ «Стиль Медіа» не подано звітів про надання агентських послуг; правочини між ТОВ «Макадам» з контрагентами-постачальниками за період з 01.04.2011 р. по 28.02.2014 р. здійснені без мети настання реальних наслідків; відповідач не виявив відповідних виробничих та складських приміщень, не встановив наявність трудових ресурсів для здійснення господарських операцій з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного; не встановлено факту передачі товарів (послуг) від ТОВ «Макадам» до контрагентів-покупців; незаконне формування податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «Укрпапір», а з боку контрагентів-покупців ТОВ «Укрпапір» - податкового зобов'язання; не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ПП «Малахіт-2004» по взаємовідносинах з платниками податків за березень, квітень, травень 2014 р.

Оцінюючі спірні правовідносини, суд виходить із наступного.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Укрпапір»:

Між ТОВ «Укрпромлізинг-Україна» (замовник) та ТОВ «Укрпапір» (перевізник), укладено договір № 01/08 від 01.08.2013 р., відповідно до умов якого перевізник приймає на себе зобов'язання щодо доставки переданого замовником вантажу в строки та в пункт, визначені замовником, передати вантаж особі, якій надано право на його отримання.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду акти прийняття - передачі виконаних робіт: № 9 від 17.02.2014 р., № 3 від 11.02.2014 р., які свідчить про надання перевізником транспортних послуг.

На підставі податкових накладних від 11.02.2014 р. № 3, від 17.02.2014 р. № 9, виданих ТОВ «Укрпапір» було нараховано податкові зобов'язання.

Оплата за надані транспортні послуги була здійснена на підставі платіжних доручень: № 201 від 26.02.2014 р., № 202 від 26.02.2014 р.; рахунків - фактур: № 3 від 11.02.2014 р., № 9 від 17.02.2014 р.

На підтвердження здійснення перевезень позивачем надано суду товарно-транспортні накладні від 11.02.2014 р. № Р80, від 18.02.2014 р. № Р103.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Стиль Медіа», слід зазначити наступне.

Між ТОВ «Промагролізинг-Україна» (замовник) та ТОВ «Стиль Медіа» (агент) укладено агентську угоду № 10/06 від 01.06.2012 р., відповідно до умов якої агент у порядку та на умовах, визначених цією угодою власними силами чи/або із залученням третіх осіб зобов'язується за плату виконати дії з пошуку замовників (покупців), сублізингоодержувачів на продукцію замовника (послуги). Послуги надаються агентом у сфері купівлі-продажу та фінансового лізингу сільськогосподарської техніки. Вищевказані дії здійснюються на території України.

Відповідно до п. 2.2 угоди агент зобов'язується надавати замовнику звіти про надання послуг та акти здачі-приймання наданих послуг.

Позивачем надано суду звіти про виконання зобов'язань згідно агентської угоди № 10/06 від 01.06.2012 р. за період з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р.; звіт № б/н за період з 01.01.2014 р. по 31.01.2014 р. із зазначенням контрагентів, з якими було налагоджено контакти.

На виконання вказаної угоди суду надано акти надання послуг № 70 від 11.03.2014 р., № 71 від 13.03.2014 р., № 94 від 20.02.2014 р., № 93 від 18.02.2014 р., № 308 від 24.12.2013 р., № б/н від 17.12.2013 р.

Нарахування податкових зобов'язань підтверджується податковими накладними: від 11.03.2014 р. № 70, від 13.03.2014 р. № 71, від 20.02.2014 р. № 94, від 18.02.2014 р. № 93, від 24.12.2013 р.№ 308, від 17.12.2013 р. № 111.

Оплата послуг здійснена на підставі платіжних доручень: № 267 від 17.12.2013 р., № 296 від 24.12.2013 р., № 172 від 18.02.2014 р., № 189 від 20.02.2014 р., № 214 від 11.03.2014 р., № 221 від 13.03.2014 р.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Готика ЛТД», суд зазначає наступне.

Між ТОВ «Промагролізинг-Україна» (замовник) та ТОВ «Готика ЛТД» (агент) укладено агентську угоду № 121208 від 12.11.2013 р., відповідно до умов якої агент в порядку, визначених цією угодою власними силами чи/або із залученням третіх осіб зобов'язується за плату виконати дії з пошуку замовників (покупців), сублізингоодержувачів на продукцію замовника (послуги). Послуги надаються агентом у сфері купівлі-продажу та фінансового лізингу сільськогосподарської техніки.

Відповідно до п. 2.2 угоди агент зобов'язується надавати замовнику звіти про надання послуг та акти здачі-приймання наданих послуг.

На підтвердження виконання умов укладеного договору, позивачем надано суду податкову накладну від 12.12.2013 р. № 1150, акт надання послуг № 1150 від 12.12.2013 р., платіжні доручення: № 763 від 18.12.2013 р., № 258 від 13.12.2013 р.; звіт № б/н від 31.12.2013 р., в якому визначено контрагенти, пошук яких було здійснено в процесі виконання договору.

Щодо господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Макадам», слід зазначити наступне.

ТОВ «Проманролізинг-Україна» (замовник) та ТОВ «Макадам» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 2/11 від 01.11.2013 р., відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати ряд фактичних дій по перепродажній підготовці техніки, що знаходиться на балансі замовника, на умовах, визначених в даному договорі, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи. Характер робіт встановлюється у технічному завданні (Додаток № 1), що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість робіт визначається на підставі кошторису (Додаток № 2 до даного договору).

Відповідно до п. 5.1 здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом трьох календарних днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмету підряду до приймання.

Пункт здачі-приймання: с. Озерна, Білоцерківського району, Київської області.

На підтвердження виконання робіт позивачем надано суду: акти № 885 здачі-прийняття робіт (послуг) від 24.12.2013 р. із визначенням переліку витрат на виконання робіт; технічне завдання; кошторис; податкову накладну від 24.12.2013 р. № 125; платіжне доручення № 297 від 24.12.2013 р.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ПП «Малахіт-2004», суд зазначає наступне.

Як вбачається з пояснень позивача, ПП «Малахіт-2004» надав позивачу консультаційні послуги з економіки підприємства та бухгалтерського обліку підприємства на загальну суму 5000,00 грн., що підтверджується актом № 82 від 30.04.2014 р. Оплата здійснена на підставі рахунку-фактури № 22 від 18.04.2014 р. та платіжного доручення № 788 від 23.04.2014 р. Податкові зобов'язання нараховано на підставі податкової накладної № 15 від 23.04.2014 р.

Придбані послуги внаслідок виконання агентських угод дали можливість в подальшому заключити позивачу нові договори, а саме:

- договір фінансового лізингу № 120/12Л від 12.12.2013 р., укладений з ДП «Березнівське лісове господарство»;

- договір фінансового лізингу № 121/12Л від 12.12.2013 р., укладений з ДП «Клесівське лісове господарство»;

- договір фінансового лізингу № 109/12Л від 11.12.2013 р., укладений з ДП «Городницьке лісове господарство»;

- договір фінансового лізингу № 51/12Л від 05.12.2013 р., укладений з ДП «Овруцьке лісове господарство»;

- договір фінансового лізингу № 126/12Л від 12.12.2013 р., укладений з ДП «Сарненське лісове господарство»;

- договір фінансового лізингу № 37/12Л від 05.12.2013 р., укладений з ДП «Словечанське лісове господарство»;

- договір фінансового лізингу № 127/12Л від 12.12.2013 р., укладений з ДП «Соснівське лісове господарство»;

- договір фінансового лізингу № 181/12Л від 23.12.2013 р., укладений з ДП «Волинський лісовий селекційно-насіннєвий центр»;

- договір фінансового сублізингу № 67/12Л від 09.12.2013 р., укладений з ДП «Миргородське лісове господарство»;

- договір фінансового сублізингу № 01/05Л від 15.05.2014 р., укладений з ТОВ «Голдкор»;

- договір купівлі-продажу № 10/12 від 05.12.2013 р., укладений з ДП «Голованівське лісове господарство»;

- договір фінансового лізингу № 35/11Л від 28.11.2013 р., укладений з ДП «Овруцьке спеціалізоване лісове господарство»;

- договір фінансового сублізингу № 69/12Л, укладеного з ДП «Полтавське підприємство».

Наказом від 05.01.2015 р. № 1 «Про облікову політику ТОВ «Промагролізинг-Україна на 2015 р.» здійснено організаційні заходи щодо порядку ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, складання і подання звітності, створення організаційної основи бухгалтерського обліку

Також матеріали справи свідчать, що позивачем декларувалися податкові зобов'язання за вищевказаними господарськими взаємовідносинами.

Разом з тим, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду:

- на акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 29.04.2014 р. № 1226/26-55-22-08/38388548 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Готика ЛТД» щодо підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «Альянс-Експерт та ТОВ «Санторг ЮГ» за січень 2013 року та за період з 01.04.2013 р. по 31.12.2013 р.», яким встановлено, що правочини, укладені з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб;

- на акт ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.03.2014 р. № 230/3-22-01-37560038 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Макадам» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з контрагентами - постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.04.2011 р по 28.02.2014 р.», висновками якого встановлено не підтвердження реальності поставок товарів з контрагентами-постачальниками за період з 01.04.2011 р. по 28.02.2014 р.;

- на акт ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 08.05.2014 р. № 83/10-16-22-09/32152800 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Укрпапір» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Ярмак Трейд», ТОВ «Кій Транс», ТОВ «Інтер Груп Союз», ТОВ «НьюДіл», ТОВ «Велес 368», ТОВ «Фрейтедж», ТОВ «Транслогістика» за весь період з 01.04.2011 року по 04.04.2014 року», яким встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з продажу товарів (послуг) з контрагентами за період з 01.04.2011 року по 04.04.2014 року;

- на акт ДПІ у м. Херсоні ГУ у Херсонській області від 23.06.2014 р. № 169/21-03-22-06/32821602 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Малахіт-2004» щодо підтвердження господарських взаємовідносин із контрагентами - постачальниками та покупцями за березень-травень 2014 року», згідно якого не підтверджено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинах з платниками податків за березень, квітень, травень 2014 року.

Стосовно посилання податкового органу на неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, як на підставу неправомірності включення позивачем певних сум за угодами з такими контрагентами до складу податкового кредиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В силу приписів статті 16 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1999 № 2657-ХП податковою інформацією є сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно з приписами статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Так, в силу приписів пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, податкова інформація є підставою для прийняття посадовими особами органів державної податкової служби відповідних висновків під час проведення перевірок.

Оформлення результатів перевірок здійснюється шляхом складання акта перевірки, який є носієм доказової інформації та повинен містити висновки посадових осіб податкового органу про порушення суб'єктом господарювання законодавства.

У свою чергу, метою проведення зустрічної звірки платника податків є виключно отримання податкової інформації, тобто, зібрання відомостей, які розкривають процес поточної господарської діяльності платника податків, дані про його контрагентів, кількісні, якісні та інші характеристики отриманих та наданих товарів (робіт, послуг).

Враховуючи, що зустрічні звірки не є перевірками платника податків, письмовий документ, який складається після проведення зустрічної звірки (довідка) та у разі неможливості її проведення (акт) не може містити у собі висновки посадових осіб податкового органу про порушення суб'єктом господарювання вимог чинного законодавства, у тому числі, і про реальність, повноту, достовірність господарських операцій такої особи.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 4.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року №236, передбачено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами Державної податкової служби України.

При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу Державної податкової служби забезпечує проведення такої звірки.

Таким чином в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчується факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснюються між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

З аналізу вищевикладених норм права та обставин справи вбачається, що висновки суб'єкта владних повноважень, викладені в актах про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів, а також про нікчемність правочинів, здійснених між позивачем та його контрагентами зроблені з перевищенням компетенції органів державної податкової служби України та не відповідають визначеному змісту акта про неможливість проведення зустрічної звірки.

Відповідачем не надано доказів фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання позивачем та контрагентами правочинів.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Зазначені висновки викладені в постанові Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 року № К/9991/50772/12.

При цьому законодавцем, безумовно, презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про необґрунтованість висновків відповідача, позаяк останні не підкріплені належними доказами та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що витрати позивача безпосередньо пов'язані з його господарською діяльністю, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Суд також враховує вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

На час здійснення господарських взаємовідносин контрагенти позивача: ТОВ «Готика ЛТД», ТОВ «Стиль Медіа», ТОВ «Макадам», ТОВ «Укрпапір», ПП «Малахіт-2004» були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб та мали статус платників ПДВ, що не спростовано відповідачем.

Відповідачем не доведено, що установчі документи, первинні та інші документи платників, з якими позивачем було укладено угоди, були визнані в судовому порядку недійсними.

Разом з тим, п. 78.4 п. 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Як вбачається з наказу від 07.08.2014 р. № 1528 та направлення на перевірку від 01.08.2014 р. № 1120 метою перевірки з питань правомірності формування від'ємного значення з податку на додану вартість за період 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р.

Враховуючи, що фактично відповідачем було перевірено період з 01.12.2013 р по 30.06.2014 р., тобто інший період ніж зазначено в наказі про проведення перевірки від 07.08.2014 р. № 1528, суд приходить до висновку, що останнім було порушено порядок її проведення.

Враховуючи наведене, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни є підставою для застосування правових наслідків саме щодо цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Зазначена позиція узгоджується з Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.10.2007 р. N К-24186/06.

Судом встановлено, що податковий кредит був сформований позивачем на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ «Готика ЛТД», ТОВ «Стиль Медіа», ТОВ «Макадам», ТОВ «Укрпапір», ПП «Малахіт - 2004», що не заперечується податковим органом. Операції позивача з вказаними контрагентами були відображені в деклараціях з податку на додану вартість.

Отже, в даній справі судом встановлено, що господарські операції здійсненні на підставі оформлених належним чином первинних документів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 19.08.2014 р. № 2042/26-53-22-01-21-37768114 спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд не знаходить порушень чинного законодавства щодо оформлення первинних документів у фінансово - господарських взаємовідносинах між позивачем ТОВ «Готика ЛТД», ТОВ «Стиль Медіа», ТОВ «Макадам», ТОВ «Укрпапір», ПП «Малахіт-2004», а тому вважає, що формування ТОВ «Промагролізинг-Україна» податкового кредиту з податку на додану вартість є правомірним, а, отже, зменшення Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 194 616,00 грн. є безпідставним.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 р. № прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ТОВ «Промагролізинг-Україна» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19.01.2015 р. № підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг - Україна» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.01.2015 р. № .

3. Судові витрати в розмірі 389,24 присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг - Україна» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук