Справа № 2а/0470/1453/12
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2012-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2012 р. Справа № 2а/0470/1453/12
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
за участю:
представників позивача представників відповідача ОСОБА_3І, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Руда" до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології", за участю Прокуратури Дніпропетровської області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.10.2011р. за № НОМЕР_1 та від 21.12.2011р. за № НОМЕР_2

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Хімічні технології», за участю Прокуратури Дніпропетровської області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.10.2011р. за № та від 21.12.2011р. за №.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 11.10.2011р. за № та від 21.12.2011р. за № прийняті на підставі висновків акту перевірки від 27.09.2011р. за № 119/08-06-332/193554901, які не відповідають дійсним обставинам, а саме: у акті перевірки зазначено, на думку відповідача, векселі ТОВ «Хімічні технології» видані у порушення ст. 76 Уніфікованого Закону «Про переказні векселі та прості векселі», не містять відомостей про господарську операцію та не підтверджують факт її здійснення, не мають силу первинних документів, складені формально; не підтверджено реальність операції купівлі продажу-простих векселів, отримані грошові кошти не можуть бути оплатою за товар (простих векселів), а є сумою безповоротної фінансової допомоги, грошові кошти у сумі 44 145 800,00 грн., отримані позивачем як оплата по договорам підлягають оподаткуванню як грошові кошти, які є доходами із інших джерел, у тому числі у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги. З огляду на викладене, на думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували та просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, обґрунтовуючи свою позицію

посиланнями на порушення позивачем вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. за № 283/97-ВР, в результаті чого платником податків занижено податок на прибуток на загальну суму 11036050,00 грн., відповідач зазначив що, не має законних підстав для відображення у окремому податковому обліку фінансових результатів операцій з цінними паперами у звітному податковому періоді, що перевірявся, так як станом на дату видачі векселів, емітентом яких є ТОВ «Хімічні технології», вони не мають статусу цінного паперу. Згідно протоколів допиту від 03.08.2011р. та від 11.08.2011р. особа, яка зареєстрована засновником та призначена на посаду директора вказаного векселедавця, не мала наміру займатись господарською діяльністю, інформацією щодо діяльності підприємства не володіла та керівником вважалась номінально.

Прокурор, який відповідно до ч. 3 ст. 60 КАС України, вступив у справу для захисту інтересів держави в особі відповідача згідно листа від 20.03.2012р. за вх. № 16336, у судове засідання не з'явився.

Третя особа, яка повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином, до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила, надала до суду відзив на позов, у якому обгрунтувала свою позицію по справі та просила відмовити у задоволенні позовних вимог, інших клопотань від третьої особи до суду не надходило.

За таких обставин на підставі положень ст. 128 КАС України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсітності прокурора та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» () зареєстроване як юридична особа рішенням Жовтоводського міськвиконкома 04.10.2002р. за № 345 та перебуває на обліку, як платник податків, в Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м.Кривому Розі Дніпропетровської області з 12.01.2011 року.

У період з 05.09.2011р. по 23.09.2011р. уповноваженими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м.Кривому Розі Дніпропетровської області було проведено документальну виїзну позапланову перевірку з питань правомірності формування витрат та доходів від операцій з векселями, емітентом яких є ТОВ «Хімічні технології» та правильності визначення скоригованих валових доходів у зв'язку з отриманням компенсацій (грошових коштів, тощо) по договорах продажу таких векселів та правомірності формування валових витрат на суму витрат по кредитних договорах (відсотків та курсових різниць), у разі використання кредитних ресурсів при розрахунках за зазначені векселі, а також щодо правомірності формування витрат та доходів від операцій з цінними паперами по договорах купівлі продажу в яких стороною виступало ТОВ «Хімічні технології» за період з 01.07.2008р. по 30.06.2011р. у зв'язку з надходженням постанови старшого слідчого СВ ПМ ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ОСОБА_7 від 11.08.2011. За результатами проведеної перевірки складено акт від 27.09.2011р. за №119/08-06-332/193554901, у якому зазначено щодо порушення наступних норм:

- підпункту 7.6.1, підпункту 7.6.3 пункту 7.6 статті7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. за № 334/94-ВР (в редакції закону України від 22.05.97 № 283/97-ВР), в результаті чого завищено суму витрат від операцій з векселями за 3 квартал 2008 року у сумі 43411200,00 грн.;

- підпункту 7.6.4 пункту 7.6 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. за № 334/94-ВР (в редакції закону України від 22.05.97 № 283/97-ВР) підприємством завищено суму доходів від операцій з векселями за 3 квартал 2008 року у сумі 43411200,00 грн.;

- абз. 1 підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.6.1, підпункту 7.6.2, підпункту 7.6.4 пункту7.6, статті7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. за № 334/94-ВР (в редакції закону України від 22.05.1997 № 283/97-ВР), в результаті чого завищено податок на прибуток за 3 квартал 2008 року у сумі 400,00 грн. та занижено податок на прибуток на загальну суму 11036450,00 грн., в т.ч. у 2 кварталі 2009р. на суму 5 286 450,00 грн., у 3 кварталі 2009р. на суму 5 750 000,00 гривень.

На підставі таких висновків акту перевірки, Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м.Кривому Розі Дніпропетровської області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 11.10.2011р. за № НОМЕР_1, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» збільшено суму грошового зобовязання з податок на прибуток у розмірі 13795162,50 грн., в тому числі за основним платежем 110364050,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2759112,50 гривень;

- від 21.12.2011р. за №, яким збільшено основний платіж по податковому повідомленню-рішенню від 11.10.2011р. за № НОМЕР_1 на 300,00 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням суд виходив з такого.

Відповідно до підпункту 7.6.1 пункту 7.6 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції Закону України № 283/97-ВР від 22.05.97) (далі по тексту - Закон № 334/94-ВР) платник податку веде окремий податковий облік фінансових результатів операцій з цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами участі, іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю та сертифікатами фондів операцій з нерухомістю) і деривативами у розрізі окремих видів цінних паперів, а також фондових та товарних деривативів. При цьому облік операцій з акціями ведеться разом з іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами.

Якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду, від'ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або деривативами такого ж виду майбутніх звітних періодів у порядку, визначеному статтею 6 цього Закону.

Також, за цих же обставин якщо витрати на придбання перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від'ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами чи деривативами такого ж, виду минулих періодів), прибуток включається до складу валових доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду.

Згідно підпункту 7.6.2 пункту 7.6 статті 7 Закону № 334/94-ВР норми цього пункту поширюються на платників податку - торгівців цінними паперами та деривативами, а також на будь-яких інших платників податку, які здійснюють операції з торгівлі цінними паперами чи деривативами.

Підпунктами 7.6.3, 7.6.4 пункту 7.6 статті 7 Закону № 334/94-ВР визначено, що під терміном «витрати» слід розуміти суму коштів або вартість майна, сплачену (нараховану) платником податку продавцю цінних паперів та деривативів як компенсація їх вартості.

До складу витрат включається також сума будь-якої заборгованості покупця, яка виникає у зв'язку з таким придбанням. Під терміном "доходи" слід розуміти суму коштів або вартість майна, отриману (нараховану) платником податку від продажу, обміну або інших способів відчуження цінних паперів та деривативів, збільшену на вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податку в зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.

За нормами підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону № 334/94-ВР, датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

На виконання вказаних норм позивачем вівся окремий облік фінансових результатів від операції з векселями, та за результатами фінансових операцій відповідно відображено їх у бухгалтерському обліку, що відповідачем не заперечується.

Судом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» було укладено договори з купівлі-продажу простих векселів з наступними контрагентами: ЗАТ «АСК Омега», ТОВ «Ді.еР.Ай», ТОВ «Нові промислові технології», ВАТ «Стахановський вагонобудівний завод», ТОВ «Хімреактив», ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «НВП ОСОБА_4», ТОВ «Агрібізнес» та ТОВ «Газотурбінні технології», векселедавцем яких був ТОВ «Хімічні технології».

Так, згідно акту перевірки зазначені векселі на момент проведення вказаних операцій не мали статусу цінних паперів, оскільки позивачем не дотримано вимог законодавства в частині оформлення простих векселів та повноважень осіб, що представляли інтереси векселедавця.

Відповідно до статей 177, 178 Цивільного кодексу України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт. Послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи.

Статтею 1 Закону № 334/94-ВР встановлено, що цінний папір документ, що засвідчує право володіння або відносини позики та відповідає вимогам, встановленим законодавством про цінні папери (пункт 1.4). Пунктом 1.6 цієї ж статті передбачено, що товари матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Згідно із пунктом 1.31 продаж товарів будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання.

Статтями 1, 3, 4, 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вiд 23.02.2006р. за № 3480-IV передбачено, що вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобовязання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Цінні папери документи встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчують грошові або інші майнові права, визначають взаємовідносини особи, яка їх розмістила (видала), і власника, та передбачають виконання зобовязань згідно з умовами їх розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають із цих документів, іншим особам До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять усі посвідчені ним права. Обіг цінних паперів - вчинення правочинів, повязаних з переходом прав власності на цінні папери і прав за цінними паперами, за винятком договорів, що укладаються під час розміщення цінних паперів.

Згідно статті 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні» вiд 05.04.2001р. за №2374-III векселі (переказні і прості) складаються у документальній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма та порядок виготовлення яких затверджуються Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національним банком України. Вексель підписується: від імені юридичних осіб власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними засобами. Підписи скріплюються печаткою. Відповідно до статті 75 Уніфікованого Закону «Про переказні векселі та прості векселі», що набрав законної сили на території України 06.01.2000, запроваджений Конвенцією, підписаною 7 червня 1930 року, простий вексель містить:

- назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

- безумовне зобовязання сплатити визначену суму грошей;

- зазначення строку платежу;

- зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

- найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;

- зазначення дати і місця складання простого векселя;

- підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Відповідно до положень частини 1 статті 76 даного Закону, документ у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя.

У процесі судового розгляду справи встановлено, що при укладенні договорів купівлі векселів, емітентом яких була третя особа були дотримані вимоги законодавства щодо форми та змісту договорів. Первинні документи, по яким здійснювались правочини були перевірені бухгалтером Позивача на відповідність законодавству, і мають всі обовязкові реквізити.

Основною підставою для встановлення висновків перевірки щодо визнання простих векселів як таких, що не мають статусу цінного паперу визначена та обставина, що вони підписані особою, що фактично не була уповноважена на здійснення таких дії.

Виходячи зі змісту акту перевірки та матеріалів протоколу допиту свідка від 03.08.2011р. та від 11.03.2011р. ОСОБА_8, який зазначав, що у 2003 році на прохання знайомих, ним здійснено реєстрацію ТОВ «Хімічні технології». Оскільки на той час необхідно було мінімум 2 засновники в товаристві з обмеженою відповідальністю, його попрохали, щоб він формально взяв на себе роль одного із засновників ТОВ «Хімічні технології» та формально директора вказаного підприємства під час реєстрації, а потім директором і засновником стане інша особа. Наміру займатися господарською діяльністю вказаного товариства під час реєстрації та й у подальшому він не мав. Однак після реєстрації підприємства його не було змінено на посаді директора у складі засновників. Таким чином, у період з моменту реєстрації у 2003 році і по час надання свідчень по справі він залишався формальним директором ТОВ «Хімічні технології». Також, ОСОБА_8 зазначено, що йому невідомо, де саме знаходяться первинні бухгалтерські та інші документи товариства та йому відомо, що ТОВ «Хімічні технології» має лише один банківський рахунок, відкрий у банку «Фінанси та кредит». Вказаним рахунком він ніколи не розпоряджався, йому не відомо які розрахунки по ньому здійснювались. Документи ТОВ «Хімічні технології» вказана особа підписувала у різних місцях, де знаходяться офіси групи компаній «Фінанси та кредит» за проханням ОСОБА_9

Втім, у письмових поясненнях третьої особи директора ТОВ «Хімічні технології» ОСОБА_8, які були надані до суду у процесі судового розгляду справи, зазначено, що надані під час допиту свідчення не відповідають дійсності, внутрішній волі допитуваного та отримані внаслідок тиску з боку перевіряючих органів. Сам допит здійснювався з порушенням прав даної особи, а у своїх наступних поясненнях особа неодноразово наголошував на даних порушеннях, та на фактах перекручування обставин в наданих поясненнях, надавши свідчення які дійсно відповідають внутрішній волі та стосуються обставин, які фактично мали місце. Зазначені свідчення, викладені письмово та підписані в присутності приватного нотаріуса, надавались підприємствам, що зазнали втручання у свою діяльність з боку перевіряючих органів та звертались до ТОВ «Хімічні технології» з відповідними запитами.

До матеріалів справи долучено належним чином завірену копію заяви ОСОБА_8, відповідно до якої стверджується, що висновки перевіряючих є помилковими та такими, що не відповідають дійсності у зв'язку з невірним трактуванням та письмовим викладення слів свідка у тих чи інших протоколах. Для уникнення непорозумінь та неточностей заявлено наступне: ТОВ «Хімічні технології» дійсно створено у 2003 році. ОСОБА_8 є одним з засновників даного підприємства (на 1%). Іншими засновником є підприємство - нерезидент (99%). Співзасновником даного підприємства виступив через те, що на той момент українським законодавством не передбачено було створення товариства з обмеженою відповідальністю з одним учасником.

ОСОБА_8 став засновником даного підприємства та його директором з моменту заснування за позицією ОСОБА_10, який є представником іншого співзасновника. Мета створення підприємства - здійснення підприємницької діяльності у сфері, пов'язаній з виробництвом та реалізацією технічного вуглецю, тощо.

З огляду на негативну ринкову ситуацію у сфері, пов'язаній з технічним вуглецем та недостатністю обігових коштів, підприємство з 2006-2007 років отримувало прибуток на цінних паперів від операцій купівлі-продажу цінних паперів через ліцензованого торгівця.

Протягом всього часу існування ТОВ «Хімічні технології» ОСОБА_8 особисто керував діяльністю товариства, приймав рішення про підписання тих чи інших договорів та інших документів.

У нотаріально завіреній заяві ОСОБА_8 вказує, що жодного тиску чи примушення з боку банку «Фінанси та кредит» та/або його посадових осіб, будь-яких третіх осіб щодо укладання тих чи інших договорів щодо купівлі-продажу векселів чи інших цінних паперів на мене, як директора ТОВ «Хімічні технології», не здійснювалось.

Таким чином, твердження про те, що ОСОБА_8 не мав відношення до господарської діяльності підприємства, твердження, що діяльністю даного підприємства керували інші невідомі особи, твердження, що діяльність ТОВ «Хімічні технології» є фіктивною - не відповідають обставинам справи.

У матеріалах справи містяться копія постанови про порушення кримінальної справи за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Хімічні технології» від 11.08.2011р., проте, згідно із статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні діяння яке містить ознаки злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому, вина особи не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суду відповідачем не надано належних та допустимих доказів вини директора ТОВ «Хімічні технології» ОСОБА_8 за фактом фіктивного підприємництва за ознаками злочину, передбаченого ст. 205 Кримінального кодексу України.

Суду не надано належних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій при укладенні та виконанні вищевказаних договорів, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. В ході судового розгляду не встановлено наявності вироків судів, що набрали законної сили та відповідно до яких виявлено ознаки узгоджених кримінально-караних діянь у діях посадових осіб позивача, його контрагентів та векселедавця.

Таким чином, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач виконав передбачені законом умови для набуття права на відповідне формування валових витрат та визначення сум податку на прибуток та має належне документальне підтвердження.

При цьому суд наголошує, що відповідач зобовязаний діяти лише у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України та з дотриманням принципів, визначених статтею 2 КАС України.

Згідно пункту 86.9 ст. 86 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

З урахуванням всього викладеного, суд приходить до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 11.10.2011р. за № та від 21.12.2011р. за №.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваного повідомлення - рішення покладено на податковий орган.

В даному випадку відповідач не довів правомірність висновків щодо порушень, виявлених в ході перевірки, а отже - правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» доведено реальність здійснення господарських операцій за договорами купівлі-продажу простих векселів, емітентом яких є ТОВ «Хімічні технології», а відтак - правомірність формування валових витрат за період з 01.07.2008р. по 30.06.2011 року.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими наявними матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Таким чином, відшкодуванню із Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» підлягають всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2146 грн. 00 копійок.

Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Хімічні технології», за участю Прокуратури Дніпропетровської області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.10.2011р. за № НОМЕР_1 та від 21.12.2011р. за № НОМЕР_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.10.2011р. за № НОМЕР_1 та від 21.12.2011р. за № НОМЕР_2.

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2146 грн. 00 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням субєкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 23 березня 2012 року

Суддя В.В ОСОБА_1