Справа № 2-а-1001/10
Суддя: Коцюба О. М.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1001/10
ПОСТАНОВА
Іменем України
13 грудня 2010 року

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Коцюба О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови у здійсненні розрахунку вартості продовольчого пайка за період з 11.03.2000 року по 31.10.2010 року та невиплаті компенсації вартості продовольчого пайка і компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку його виплати за цей період неправомірними та стягнути із військової частини НОМЕР_1 грошову компенсацію замість продовольчого пайка та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати на його користь в сумі 99810 грн. 98 коп.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на ту обставину, що з метою підвищення соціального захисту військовослужбовців частиною 2 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2012 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції від 09.02.2006 року) встановлено, що …військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, по їх бажанню, грошову компенсацію, а згідно ч.4 ст.9 цього Закону порядок і розміри грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових доходів. На вимогу вказаного закону, Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 316 від 12.03.1996 року «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань». Зазначає, що під час проходження військової служби до 10 березня 2000 року відповідно до вказаної постанови, отримував продовольчі пайки за нормою №7, але з 11.03.2000 року Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів від 17.02.2000 року була призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або, за їх бажанням, грошової компенсації. Однак цим законом не було зупинено ч.1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, відповідно до якої держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Оскільки дія норм №7 постанови КМУ № 316 була призупинена, він мав забезпечуватись за іншою, в даному випадку найменшою нормою №1 продовольчого забезпечення за ст.0430 «Продовольче забезпечення» за програмою 2101050 «Тилове забезпечення Збройних Сил України».
Крім того, Законом України Про Збройні Сили від 05.10.2000 року, статтею 16 передбачено, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб, звільнених в запас, а також гарантує отримання за рахунок держави фінансової, речової, продовольчої і інших видів забезпечення.
Вважає, що в результаті неправомірних дій відповідача були порушені його права, передбачені ч. 2 ст. 17, 22 Конституції України, відповідно до яких „держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей», «права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними», «при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод».
Відповідач у своєму запереченні не визнає позов.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на військовій службі і знаходиться на продовольчому і фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Судом встановлено, що в період до 11.03.2000 року позивачу, як військовослужбовцю, нараховувалися та були ним отримані продовольчі пайки (або замість них грошова компенсація) відповідно до вимог ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей, якою гарантовано військовослужбовцям грошове та інші види забезпечення (у тому числі речове та отримання продовольчих пайків).

Згідно зі ст. 2 Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів призупинена дія ч.2 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або, за їх бажанням, грошової компенсації, у зв`язку з чим, починаючи з 11.03.2000 року військовослужбовцям не видавались продовольчі пайки та не виплачувалась грошова компенсація замість них.

Як видно із змісту позовних вимог, позивач наполягає на тій обставині, що відповідач тривалий час порушує його права у сенсі ч.1 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, дія якої не була зупинена ст.2 Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, та відповідно до якої «держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі», а тому зупинення вже на протязі близько десяти років ч.2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та неправомірна бездіяльність у неприйнятті заходів щодо відновлення дії цієї статті грубо порушує гарантовані державою соціальні права військовослужбовців.

Стаття 2 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей застерігає, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців у правах і свободах, визначених законодавством України. Станом на теперішній час Верховною Радою України питання рівноцінної заміни пільг військовослужбовцям замість скасованих чи призупинених врегульовані Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб від 03.11.2006 року, яким передбачені зміни до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з якого також, зокрема, вбачається, що нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними.

Приймаючи до уваги наведені вище положення, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави, і в першу чергу з урахуванням приписів Конституції України, вважати дії відповідача неправомірними з приводу відмови у нарахуванні та видачі продовольчих пайків позивачу, оскільки таке право за останнім визначено діючим законодавством з урахуванням особливого характеру військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни; а надані та визначені законом пільги, гарантії та компенсації, не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.

До того ж, ч. 3 ст. 22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а виходячи з того, що приписами ч. 2 ст. 17 Конституції України та ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей, суд вважає, що і на сьогоднішній день має місце продовження порушень з боку відповідача конституційних прав людини, передбачених ст. ст. 22, 48 Конституції України.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 року №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, оцінюючи наявні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що є підстави визнати неправомірною відмову відповідача щодо проведення розрахунку вартості продовольчого пайка за період з 11.03.2000 року по 31.10.2010 року та виплати позивачу компенсації вартості продовольчого пайка за вказаний період, визнавши за ним право на отримання грошової компенсації вартості продовольчого пайка за вказаний період та грошової компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно стягнувши з військової частини НОМЕР_1 на його користь загалом 99810 грн. 98 коп.

Керуючись ч. 5 ст. 17, ч. 3 ст. 22, ст. 48 Конституції України, ст.ст. 1, 2, ч. 1 ст. 4, п. 1. ст. 9, п. 1. ст. 9-1 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей, ст. 2 Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб, ст.ст. 3, 10, 16 Закону України „Про Збройні Сили України, постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.1996 року № 316 Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань, постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 426 Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2002 №5-рп/2002, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, ст.ст. 6, 11, 69, 71, 160-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
постановив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити в повному обсязі.
Визнати неправомірними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за продовольчий пайок та компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (по КПКВ 2101020 КЕКВ 1112) на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість продовольчого пайка та грошову компенсації втрати частини доходів загалом на суму 99810 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот десять грн.) 98 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М. Коцюба