Справа № 804/4379/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 р. Справа № 804/4379/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ляшко О.Б.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "Металургавтоматика" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
13 листопада 2014 року головними державними ревізорами-інспекторами відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Кривунь Н.В., Якубенко М.В., за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ « ППКІ «Металургавтоматика» з питань правильності та правомірності відображення в податковому обліку операцій з продажу експортної продукції за період березень 2013 року та за відповідні періоди її придбання, складено Акт №8989/22-01/01416760.
Відповідно до акта перевірки операції придбання товару (тюбінгу) ПАТ "ППКІ "Металургавтоматика" та реалізація їх на експорт за ціною нижчою від ціни придбання з урахуванням податку на додану вартість, не були зумовлені характером виробничої або іншої господарської діяльності, оскільки не мали на меті отримання доходу від цих операцій. Намір одержати дохід шляхом відшкодування податку на додану вартість з бюджету не можна розглядати як самостійну ділову мету. У зв'язку з вищевикладеним у ПАТ "ППКІ "Металургавтоматика" відсутнє право на формування податкового кредиту по операціях з підприємствами-постачальниками в розумінні ст. 198 ПКУ. На порушення п. 198.3. ст. 198 ПКУ підприємством занижено податок на додану вартість (завищено податковий кредит) в загальній сумі 147684,00 грн.
Також встановлено, що ПАТ «ППКІ «Металургавтоматика» (Покупець), на підставі договору поставки № 0-53/010 від 28 грудня 2010 року, укладеного з ПАТ «Дніпроважмаш» (Постачальник), було придбано у Постачальника обладнання (тюбінги в асортименті) на загальну суму 886 104,00 грн. в т.ч. ПДВ 147 684,00 грн.
10 вересня 2007 року між ПАТ «ППКІ «Металургавтоматика» та ТОВ НВФ «Дніпротехсервіс» укладено договір комісії № 4/10.
В рамках даного договору комісії, обладнання, придбане у ПАТ «Дніпроважмаш», на підставі Договору № 0-53/010 від 28 грудня 2010 року, було реалізовано нерезиденту України за ціною 868725,60 грн.
Як свідчать матеріали справи позивач придбав товар у ПАТ «Дніпроважмаш» за ціною 738420,00 (сімсот тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. без ПДВ.
При реалізації товару в митному режимі експорту позивачем було сплачено на користь ТОВ НВФ «Дніпротехсервіс» комісійну винагороду в розмірі 115805,08 грн. без ПДВ.
Таким чином, загальні витрати ПАТ «ППКІ «Металургавтоматика» на вищезазначені операції складають 854225,08 грн. без ПДВ.
В той же час, реалізувавши товар нерезиденту позивач отримав дохід в розмірі 868725,60 (вісімсот шістдесят вісім тисяч сімсот двадцять п'ять) грн. 60 коп. без ПДВ.
Отже, позивачем підтверджено прибутковість оскаржуваної операції.
Згідно зі п. 14.1.181 ст. 14 ПКУ податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Отже, зміст податкового кредиту полягає в отриманні платником податку податкової вигоди у вигляді можливості зменшення розміру податкового зобов'язання зі сплати в Державний бюджет України податку на додану вартість.
За змістом п. 195.1 ст. 195 ПКУ операції з вивезення товарів за межі митної території Україниу митному режимі експорту оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою.
Суд зауважує, що суму податку на додану вартість 147684,00 грн. було сплачено позивачем при придбанні товару.
Також, відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено єдиний випадок, коли платник податку не має права віднести до складу податкового кредиту суму податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/ послуг.
Так, згідно з вказаною нормою ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/ послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Враховуючи те, що до перевірки були надані всі первинні документи, які підтверджують господарську операцію, в тому числі і податкові накладні, які оформлені в установленому законом порядку, суд приходить до висновку, що підприємством правомірно включено суму ПДВ до складу податкового кредиту.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Як зазначено у позові, 10 вересня 2007 року між ПАТ «ППКІ «Металургавтоматика» та ТОВ НВФ «Дніпротехсервіс» укладено договір комісії № 4/10.
В рамках даного договору комісії, обладнання, придбане у ПАТ «Дніпроважмаш», на підставі Договору № 0-53/010 від 28 грудня 2010 року, було реалізовано нерезиденту України за ціною 868725,60 грн.
Згідно з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: г) вивезення товарів за межі митної території України.
У відповідності до п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту.
Таким чином, операції з реалізації обладнання нерезиденту України в режимі експорту є об'єктом оподаткування та оподатковуються за нульовою ставкою.
Згідно з п.198.4 ст. 198 ПКУ, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/ послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.
Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту196.1 статті 196 цього Кодексу);
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Враховуючи той факт, що ПАТ «ППКІ «Металургавтоматика» здійснювало операції, які є об'єктом оподаткування та які оподатковуються за нульовою ставкою, що не вважається звільненням від оподаткування, в межах господарської діяльності, позивач не мав права включати до вартості експортованого обладнання суму податку на додану вартість.
До того ж, відповідно до ст. 139 Податкового кодексу України до витрат, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку, належать, зокрема, суми податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання.
Тобто, при визначенні оподатковуваного прибутку, суми ПДВ не враховуються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що операції з придбання товару (тюбінгів) у ПАТ «Дніпроважмаш» та подальша реалізація їх на експорт мали на меті отримання прибутку, що і було досягнуто, а податковий кредит сформовано без порушень чинного законодавства України.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Проектний і проектно-конструкторський інститут «Металургавтоматика» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Проектний і проектно-конструкторський інститут «Металургавтоматика» судовий збір у розмірі 443,05 грн.
Керуючись ст.ст. 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Проектний і проектно-конструкторський інститут «Металургавтоматика» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Проектний і проектно-конструкторський інститут «Металургавтоматика» судовий збір у розмірі 443,05 грн. (чотириста сорок три гривні 05 коп.).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Б. Ляшко