Справа № 2а-7358/09/1170
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 2а-7358/09/1170
Рядок звіту № 2.11.17
КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2010 року м. Кіровоград

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого-судді Ю.П. Пасічник

при секретарі - Басистий О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м.Кіровограді Головного управління Державного казначейства України в Кіровоградській області

про про стягнення надміру сплаченого податку

Обставини справи:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів про стягнення з казначейських рахунків на яких обліковуються кошти місцевого та обласного бюджетів надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 251,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог, з посиланням на норми Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»зазначає, що він має право на включення до податкового кредиту частини суми процентів за іпотечним житловим кредитом, фактично сплачених протягом звітного податкового року. Протягом звітного 2007 року та 2008 років позивачем сплачено банку відсотки за користування іпотечним житловим кредитом в розмірі 1705,39 дол. США (8612,22 грн.). та 2027,51 дол. США (10543,22 грн.) відповідно, на підставі договору іпотеки від 26.02.2007р. та кредитного договору №05-10184007-Ф від 26.02.2007р.

На підставі даних позивача за підсумками 2007-2008 років йому було нараховано для повернення з місцевого бюджету надміру сплачений податок в сумі 251,46 грн.

Позивач зазначає, що відповідач-1 відмовився прийняти у нього річні декларації за 2007 та 2008 рік у квітні 2009 року посилаючись на те, що позивач не прописаний в квартирі придбаній за рахунок іпотечного кредиту.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача-1 подано письмові заперечення на позов, яким вимоги не визнаються в повному обсязі з тих підстав, що доказів звернення до податкового органу з деклараціями за 2007-2008 роки позивач не надав, а також, що відповідно до п.п. 5.1.1. ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платник податку має право на податковий кредит за наслідками звітного податкового року, тобто позивач не має права на отримання податкового кредиту за 2007 рік у звязку з спливом строків.

Представником відповідача-2 надано письмові заперечення на позов, якими позов не визнається з тих підстав, що законодавством України, зокрема ПКМУ від 09.07.2008р. №609 передбачено порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів. За умови надходження до органів держказначейства рішень судів про повернення коштів їх виконання здійснюється у встановленому вказаною Постановою порядку. Крім того зазначає, що будь-яких неправомірних дій відносно позивача відповідач-2 не вчиняв, в спірних правовідносинах участі не приймав.

В судовому засіданні 02.02.2010 року на підставі ст. 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Складення постанови в повному обсязі відкладено до 07.02.2010р.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача його представника та представників відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1.16. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»податковий кредит - сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п.п. 5.3.1. п. 5.3. ст. 5 вказаного Закону платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року такі витрати, фактично понесені ним протягом такого звітного року - частину суми процентів за іпотечним кредитом, сплачених платником податку, яка розраховується за правилами, визначеними згідно із статтею 10 цього Закону.

Відповідно до п. 10.1. ст. 10 вказаного Закону платник податку - резидент має право включити до складу податкового кредиту частину суми процентів за іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику як у національній, так і в іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року. При сплаті процентів за іпотечним житловим кредитом в іноземній валюті сума платежів за такими процентами, здійснених в іноземній валюті, перераховується у гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діє на день сплати таких процентів.

В ході розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та ВАТ АБ «Укргазбанк»був укладений кредитний договір №05-10184007-Ф від 26.02.2007р. (а.с. 12-14).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банк прийняв в іпотеку квартиру належну позивачеві, що підтверджується іпотечним договором від 06.02.2007р.(а.с. 15-17).

За час користування кредитом позивачем сплачено банківській установі відсотки за користування кредитом в розмірі 1705,39 дол. США (8612,22 грн.). за 2007 рік та 2027,51 дол. США (10543,22 грн.) за 2008 рік, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 40, 41) та копіями валютних платіжних доручень (а.с. 18-39).

Згідно п.п. 5.1.2. п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» підстави для нарахування податкового кредиту із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації.

Відповідно до п.п. б) п. 18.1. ст. 18 зазначеного Закону річна декларація про майновий стан і доходи (податкова декларація) (далі - декларація) подається платником податку, який має право подати таку декларацію для отримання податкового кредиту.

Позивач зазначає, що він в квітні 2009 року намагався подати до відповідача-1 декларації за 2007 та 2008 роки. При цьому до матеріалів справи ним долучено примірники вказаних декларацій та розрахунки суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку (а.с. 45-50), але вказані документи не містять відповідних відміток про їх прийняття податковим органом. Позивач вказує на те, що йому було відмовлено у прийнятті декларацій у звязку з тим, що він не прописаний в даній квартирі.

Вказані доводи позивача суд вважає непереконливими та такими, що не ґрунтуються на нормах закону зважаючи на таке.

Згідно п.п. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

При цьому суд зазначає, що цією ж нормою Закону передбачено, що якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не застосовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до чч. 1 та 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підтвердження направлення на адресу відповідача-1 декларацій позивач повинен був би надати відповідні докази опис вкладення в лист та повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак позивачем на час звернення з вказаним позовом до суду не надано доказів того, що він до закінчення граничного строку подання декларації надіслав на адресу відповідача-1 поштою декларацію з описом вкладеного та повідомленням про вручення.

Вже під час розгляду справи, 02.02.2010р. позивачем залучено до матеріалів справи фіскальний чек з оплати послуг поштового звязку про направлення на адресу відповідача-1 12.11.2009р. (а.с. 85) рекомендованої кореспонденції, при цьому поштове відправлення було здійснено без опису вкладеного та повідомлення про вручення, що викликає сумнів в дійсності направлення на адресу відповідача-1 саме декларацій. При цьому суд враховує, що відповідно до службової записки залученої до справи представником відповідача-1 від 02.02.2010р. (а.с.87) до ДПІ у м. Кіровограді гр. ОСОБА_1 декларації про доходи з метою реалізації права на податковий кредит за 2007-2008 роки не подавалися.

Таким чином, доводи позивача, що ним 12.11.2009р. на адресу відповідача-1 було направлено декларації про доходи за 2007-2008 роки судом до уваги не приймаються.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.п. 5.4.3. п. 5.4. ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» якщо платник податку не скористався правом на нарахування податкового кредиту за наслідками звітного податкового року, то таке право на наступні податкові роки не переноситься.

Відповідно до п.п. г) п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

Отже, на час звернення до суду з вказаним позовом позивач втратив право на нарахування податкового кредиту за 2007 рік, оскільки в 2008 році відповідна декларація до податкового органу ним не подавалась. А також суд вважає що позивач втратив право на нарахування податкового кредиту і за 2008 рік оскільки не вжив протягом 2009 року належних заходів з своєчасного направлення на адресу відповідача-1 декларації про доходи за 2008 рік.

З урахуванням вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складено 05.02.2010р.

Суддя-підпис

з оригіналом згідно ОСОБА_2

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2