Справа № 808/144/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року (09 год. 45 хв.) Справа № 808/144/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Статор», м. Запоріжжя

про: стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя (далі позивач або УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя) звернулось із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Статор» (далі відповідач або ТОВ «Статор»), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 2 046,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (зі змінами та доповненнями, далі Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (1058-15) в розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону (1058-15) застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Всупереч вимогам чинного законодавства ТОВ «Статор» не виконує вищевказані зобовязання, в результаті чого витрати за нараховані та фактично виплачені пенсії працівникам відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року (включно) в сумі 2 046,50 грн. залишились не відшкодованими до Пенсійного фонду України. Відповідач вказану заборгованість в установлені законом строки не сплатив, тому позивач просить стягнути її в судовому порядку.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.01.2015 відкрито провадження в адміністративній справі № 808/144/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 04.02.2015.

Відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2015 розгляд справи відкладено на 16.02.2015.

В судове засідання представник позивача не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом заздалегідь. Судова повістка отримана уповноваженою особою позивача 10.02.2015, що підтверджується долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

16.02.2015 представником позивача через канцелярію суду подано заяву (вх. № 7073) про розгляд справи за відсутності представника УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя. На задоволенні позову наполягає в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився. Поштова кореспонденція направлена на адресу місцезнаходження відповідача повернулась до суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 4 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються:

юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи те що, поштова кореспонденція направлялась відповідачу за адресою, яка відповідає реєстраційним відомостям, то згідно вимог ст.ст. 33, 35 КАС України, слід вважати, що останній повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до листа Головного управління статистики у Запорізькій області від 05.08.2014 № 15-09/3129, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Статор» () зареєстроване як юридична особа 15.02.1993 Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради за номером 382.

Згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями, далі Закон України № 1788-ХІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 міс. на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами

Пунктом 20 зазначеного Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи судом встановлено, що працівникам ТОВ «Статор» ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які знаходиться на обліку в УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя, на підставі довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, призначена та виплачується пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пп. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України.

Зокрема, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.09.2008 № 01, ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Статор» та виконувала роботу, яка відповідно до чинного законодавства дає їй право на пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи ОСОБА_1 на підприємстві відповідача становить 5 р. 6.00 міс., відтак частка плати підприємства 55%. На підставі протоколу від 21.10.2008 № 2060 даному пенсіонеру була призначена і виплачується пенсія на пільгових умовах за Списком № 2 з 03.09.2008. Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, сума плати ТОВ «Статор» по даному пенсіонеру за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року (включно) до Пенсійного фонду України складає 1 830,72 грн.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_2 працювала у ТОВ «Статор» та виконувала роботу, яка відповідно до чинного законодавства дає їй право на пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи ОСОБА_2 на підприємстві відповідача становить 0 р. 7.10 міс., відтак частка плати підприємства 5,92%. На підставі протоколу від 12.09.2012 № 408 даному пенсіонеру була призначена і виплачується пенсія на пільгових умовах за Списком № 2 з 13.08.2012. Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, сума плати ТОВ «Статор» по даному пенсіонеру за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року (включно) до Пенсійного фонду України складає 215,78 грн.

Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом довідками, що підтверджують наявність пільгового стажу, розрахунками стажу з відомостями про розподіл пільгового стажу, протоколами про призначення пенсії на пільгових умовах по кожному із вищевказаних пенсіонерів.

Таким чином, загальна сума фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (за Списком № 2) вищезазначеним пенсіонерам, яка підлягає відшкодуванню відповідачем до Пенсійного фонду України за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року (включно) становить 2 046,50 грн.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (зі змінами та доповненнями, далі Закон України № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно ч. 2 абз. 2 п. 1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-ІV в разі досягнення пенсійного віку та при наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, а саме відповідно до норм Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» відшкодуванню підлягали пенсії , призначені за пунктами «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До набрання чинності Законом України № 1058-ІV, порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій регулювався Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400-97-ВР (далі Закон України № 400-97-ВР). Також застосовувалися положення Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обовязкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 4-6 від 3 червня 1999 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 436/3729 від 5 липня 1999 року, та Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 998/6189 від 29.11.2001, які наразі втратили свою чинність.

Тобто, механізм відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, був врегульований та закріплений на законодавчому рівні ще до набрання чинності Законом України № 1058-ІV.

Відповідно до абзацу 4 п.1 ст. 2 Закону України № 400/97-ВР обєктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 13 Закону України № 1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також до 2000 року врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених у відповідності до пп. «б» - «з» цієї статті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000, порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено, зокрема, порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій визначено шляхом введення окремого виду збору на обовязкове державне пенсійне страхування Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що платники збору на обовязкове державне пенсійне страхування повинні сплачувати такий збір у розмірах, встановлених ст. 4 цього Закону.

Відповідно до Закону України № 400/97-ВР, субєкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи повинні сплачувати збір на обовязкове державне пенсійне страхування у 100% розмірі від обєкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пп. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Даний порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України не змінився із набранням чинності Законом України № 1058-ІV.

Закон України № 1058-ІV, зокрема, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Виходячи з приписів п. 16 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Вищенаведена позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленою у постановах від 31.01.2011 в адміністративній справі № 21-69а10 за позовом Виробничого підприємства «Рембудмонтаж» до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про скасування розрахунку та зобов'язання вчинити дії; від 25.09.2012 в адміністративних справах № 21-293а12 та № 21-294а12 за позовом управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до закритого акціонерного товариства «Росава» про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій.

Наразі, порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначений Інструкцією № 21-1.

Згідно із абз. 2 п. 6.1. Інструкції № 21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1. пункту 2.1. цієї Інструкції - 100 % фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.2. Інструкції № 21-1 витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покривається цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Таким чином, якщо працівнику призначено пенсію відповідно до пп. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах покриваються пропорційно підприємствами, робота на яких дає право на призначення пільгової пенсії.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій., що визначено п. 6.4. Інструкції № 21-1.

Пунктом 6.5 даної Інструкції передбачено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно п. 6.7 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Позивачем до матеріалів справи надані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (за Списком № 2), якими підтверджується наявність у відповідача зобовязання з відшкодування Пенсійному фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року (включно).

Вказані розрахунки складені з дотриманням позивачем всіх необхідних вимог Інструкції № 21-1. Розмір сум з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій визначено відповідно до приписів Закону № 1058-IV та Інструкції № 21-1.

Судом зясовано, що дані розрахунки направлялись відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштових відправлень. Однак, поштова кореспонденція повернулась без вручення адресату з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями поштових конвертів.

Позивачем, на виконання вимог суду, були надані письмові пояснення (вх. № 4133) стосовно надсилання відповідачу розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з вересня 2014 року по жовтень 2014 року (включно) по зазначеним в адміністративному позові пенсіонерам.

Зокрема, позивач у своїх поясненнях посилається на положення Інструкції № 21-1 та зазначає, що оскільки розмір пенсій стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не змінювався з липня 2014 року, то відповідні розрахунки фактичних витрат за вищевказаний період не формувались.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач був обізнаний про наявність у нього зобовязань з відшкодування Пенсійному фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року (включно). Відповідач не надав суду доказів оскарження вищезазначених розрахунків.

Виплата зазначеним пенсіонерам сум пенсій, заявлених до відшкодування, підтверджується наданими позивачем та наявними в матеріалах справи довідками про фактично призначені та виплачені пенсії за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року (включно) від 20.11.2014 № 6231 та № 6232.

Відповідачем не надано суду будь-яких платіжних документів, які б свідчили про повне або часткове погашення заборгованості.

Відтак, фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спірний період в сумі 2 046,50 грн. залишаються не відшкодованими відповідачем до Пенсійного фонду України.

Крім того, відповідачем не надано суду нормативно та документально обґрунтованих заперечень проти позову, або будь-яких інших доказів, які б спростовували доводи позивача.

Вищенаведені, встановлені судом, обставини справи були підтверджені доказами, зібраними під час її розгляду.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2, заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом України становить 38 282,81 грн., з яких позивачем заявлено до відшкодування 2 046,50 грн.

Оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (по Списку № 2) пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року (включно) в сумі 2 046,50 грн., суд вважає позовні вимоги УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому чинним законодавством порядку, а ст. 94 КАС України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 41, 71, 86, 94, 128, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Статор» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Статор» (69015, Запорізька область, м. Запоріжжя, Ленінський район, вул. Дніпровські зорі, буд. 1, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя (69041, м. Запоріжжя, Ленінський район, вул. Трегубова, буд. 18, , р/р 1079, Філія ЗОУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, код платежу 50020600) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 2 046,50 (дві тисячі сорок шість гривень 50 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.