Справа № 2а-1441/10/1170
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2010-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2010 року Справа № 2а-1441/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П. при секретарі Колтуновій А.Ю.

за участю представників:

- від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

- від відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді адміністративну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції (надалі - відповідач) про визнання дій неправомірними, скасування податкових повідомлень-рішень, зобовязання вчинити певні дії.

Встановив:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання таким, що не був вручений акт камеральної перевірки від 31.07.2009р. №248/1720, в звязку з чим визнати неправомірними дії ДПІ у м. Кіровограді щодо зменшення в особовому рахунку з податку на додану вартість переплати в сумі 3492,13 грн.; визнати недійсним та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Кіровограді від 27.11.2009 року №/0, від 15.03.2010 року №/0, від 15.03.2010 року №/0, від 15.03.2010 року №/0; зобовязати ДПІ у м. Кіровограді внести зміни до картки особового рахунку з податку на додану вартість ПП ОСОБА_1 та збільшити переплату з податку на додану вартість на суму 4379 грн.

Ухвалою суду від 15.06.2010р. здійснено заміну первинного відповідача - ДПІ у м. Кіровограді на належного Кіровоградську обєднану державну податкову інспекцію, у звязку з реорганізацією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем здійснені перевірки з питання дотримання граничного строку сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість позивачем, за підсумками яких складені акти перевірок та прийняті податкові повідомлення - рішення:

- за вересень 2009 року (задекларована сума 6883,00), акт від 27.11.09 №590/1720/НОМЕР_1, податкове повідомлення - рішення від 27.11.09 №/0 на суму штрафної санкції 327,90 грн.;

- за вересень 2009 року (задекларована сума 6883,00), акт від 15.03.10 № 129/1720/НОМЕР_1, податкове повідомлення - рішення від 15.03.09 № /0 на суму 357,57 грн.;

- за серпень 2009 року (задекларована сума 3279,00), акт від 15.03.10 № 130/1720/НОМЕР_1, податкове повідомлення - рішення від 15.03.09 № /0 на суму 135,08 грн.;

- за жовтень 2009 року (задекларована сума 5134,00), акт від від 15.03.10 №131/1720/НОМЕР_1, податкове повідомлення - рішення від 15.03.10 № /0 на суму 31,01 грн.

Всього штрафних санкцій 851,56 грн.

Правовою підставою прийняття зазначених податкових повідомлень рішень визначені норми підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181 "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами": у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідачем застосовані штрафні санкції внаслідок подання позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість 29.07.09р. № 89740 з виправленням помилки за травень 2009 року, а саме:

14 липня 2009 року позивачем, подано в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку декларацію з податку на додану вартість за червень 2009 року з визначенням у рядку 27 податкового зобов'язання у сумі 3492 грн.

29 липня 2009 року позивачем подано уточнюючий розрахунок з виправленням помилки за травень 2009 року, а саме, збільшено суму податкового кредиту на 18763,00 грн. З врахуванням задекларованого податкового зобовязання за травень 2009 року в сумі 2996,00 грн., коригування відображено в рядку 8.3 уточнюючого розрахунку (збільшення суми від'ємного значення, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з ПДВ), тобто задекларовано суму - 15767,00 грн. (18763,00-2996,00).

Платіжним дорученням від 24.06.09р. № 1615 сплачено 2996,00 грн. з призначенням платежу - ПДВ за травень 2009 року. За таких обставин, сума 2996,00 грн. має стати переплатою.

29 липня 2009 року позивач на вимогу працівників відповідача, яка, в свою чергу, пояснювалася вимогами розпорядження КМУ від 17 липня 2009 року № 838-р «Про врегулювання деяких питань адміністрування податку на додану вартість», подано уточнюючий розрахунок за червень 2009 року, яким збільшено суму, яка підлягала сплаті до бюджету на 18763,00 грн., що відображено в рядку 8.1 уточнюючого розрахунку. Отже, в результаті здійснених коригувань сума 18763,00 грн. має бути взаємопогашеною.

Одночасно з подачею уточнюючого розрахунку було сплачено нараховане декларацією за червень податкове зобов'язання 3492,00 грн. та штрафну санкцію у сумі 938,00 грн. за виправлення помилки щодо збільшення податкового зобовязання (платіжне доручення від 29.07.09р. №1668 на загальну суму 4430 грн.), тобто, за хронологією подій та при наявності сплати задекларованих податкових зобовязань, підстав для виникнення податкового боргу не було.

В подальшому, при сплаті узгоджених податкових зобовязань визначених деклараціями з податку на додану вартість за липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2009 року, відповідач зараховував їх не за призначенням, а на погашення податкового боргу минулих періодів. За рахунок таких дій щомісячно штучно виникали суми недоплати та в картці особового рахунку в автоматичному режимі нараховувалися штрафні санкції та пені, які в грудні 2009 року погашені платіжним дорученням від 14 грудня 2009 року № 1867 в сумі 1100,00 грн.

Вказана ситуація виникла в зв'язку з тим, що, відповідно до наказу ДПА України від 31.12.2008 року №827, задекларована сума податкового зобов'язання 3492,00 грн., відображена в декларації за червень 2009 року, поданій до відповідача 14.07.09, проведена по особовому рахунку тільки 30.07.09р. в звязку з чим, станом на 29.07.09 в картці особового рахунку нарахування, а, відповідно, і податковий борг на суму 3492 грн. були відсутні.

Саме тому, відображене коригування в рядку 8.3 розрахунку 29.07.09р. призвело до виникнення переплати в сумі 3492 грн., яка 31.07.09р. актом камеральної перевірки вилучена із картки особового рахунку.

Зважаючи на обставини викладені в позовній заяві позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем подано письмові заперечення на позов, якими вимоги позивача не визнаються в повному обсязі.

В судовому засіданні 16.08.2010 року на підставі ст. 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Складення постанови в повному обсязі відкладено до 21.08.2010р.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.

14 липня 2009 року позивачем, подано декларацію з податку на додану вартість за червень 2009 року з визначенням у рядку 27 податкового зобов'язання у сумі 3492 грн. (а.с. 17, 18).

29 липня 2009 року позивачем подано уточнюючий розрахунок (а.с. 19) з виправленням помилки за травень 2009 року, а саме, збільшено суму податкового кредиту на 18763,00 грн. З врахуванням задекларованого податкового зобовязання за травень 2009 року в сумі 2996,00 грн. згідно декларації з податку на додану вартість (а.с. 13-15), коригування відображено в рядку 8.3 уточнюючого розрахунку (збільшення суми від'ємного значення, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з ПДВ), тобто задекларовано суму - 15767,00 грн. (18763,00-2996,00).

В цей же день позивач на вимогу працівників відповідача, яка, в свою чергу, пояснювалася вимогами розпорядження КМУ від 17 липня 2009 року № 838-р «Про врегулювання деяких питань адміністрування податку на додану вартість», подано уточнюючий розрахунок за червень 2009 року (а.с. 20), яким збільшено суму, яка підлягала сплаті до бюджету на 18763,00 грн., що відображено в рядку 8.1 уточнюючого розрахунку. Отже, в результаті здійснених коригувань сума 18763,00 грн. повинна бути взаємопогашеною.

Одночасно з подачею уточнюючого розрахунку було сплачено нараховане декларацією за червень податкове зобов'язання 3492,00 грн. та штрафну санкцію у сумі 938,00 грн. за виправлення помилки щодо збільшення податкового зобовязання (платіжне доручення від 29.07.09р. №1668 на загальну суму 4430 грн. (а.с. )), тобто, за хронологією подій та при наявності сплати задекларованих податкових зобовязань, підстав для виникнення податкового боргу не було.

31 липня 2009 року посадовим особами відповідача проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість поданого в липні 2009 року з самостійним виправленням помилки за травень 2009 року, про що складено акт перевірки №248/1720/НОМЕР_1 (а.с. 90). За результатами перевірки зменшено суму відємного значення, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з ПДВ 3492,13 грн. та на цю ж суму збільшено суму, що підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

На підставі вказаного акту перевірки в картці особового рахунку позивача з ПДВ вказана сума віднесена до недоїмки (а.с 74).

Посадовими особами відповідача 31.07.2009р. був складний акт відмови позивача від підпису акту перевірки (а.с. 91).

Разом з тим, суд критично оцінює дії відповідача щодо складання акту відмови від підпису, оскільки, по-перше, позивач заперечує сам факт його обізнаності про складання акту камеральної перевірки, по-друге, обовязок відповідача щодо необхідності ознайомлення позивача з актом перевірки не обмежується лише складанням акту відмови від підпису.

Згідно п. 4.8. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 10 серпня 2005 року № 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за № 925/11205, при відмові посадової особи суб'єкта господарювання від отримання одного примірника акта перевірки з відповідними додатками робиться відповідний запис на останній сторінці обох примірників, складається акт відмови від отримання та один примірник акта перевірки з відповідними додатками направляється платнику податків поштою з повідомленням про вручення.

Доказів направлення на адресу позивача примірника акту камеральної перевірки поштою з повідомленням про вручення відповідачем суду не надано, а з пояснень представника відповідача вбачається, що акт перевірки на адресу позивача поштою не направлявся.

Разом з тим, заявлена позивачем позовна вимога про визнання таким, що не був вручений акт камеральної перевірки від 31.07.2009р. №248/1720, в звязку з чим визнати неправомірними дії ДПІ у м. Кіровограді щодо зменшення в особовому рахунку з податку на додану вартість переплати в сумі 3492,13 грн. задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога є нічим іншим , як вимогою про підтвердження наявності факту (встановлення факту), що має юридичне значення, а отже, не підлягає розгляду в адміністративному суді.

В подальшому позивачем самостійно декларувались суми податкових зобовязань з податку на додану вартість:

- податкова декларація за липень 2009 року (а.с. 22-24) - зобовязання 3743 грн., сплачене згідно платіжного доручення №1741 від 20.08.2009р. (а.с. 25);

- податкова декларація за серпень 2009 року (а.с. 26-27) - зобовязання 3279 грн., сплачене згідно платіжного доручення №1770 від 24.09.2009р. (а.с. 25);

- податкова декларація за вересень 2009 року (а.с. 29, 30) - зобовязання 6883 грн., сплачене згідно платіжного доручення №1820 від 26.10.2009р. (а.с. 31);

- податкова декларація за жовтень 2009 року (а.с. 32,33) - зобовязання 5134 грн., сплачене згідно платіжного доручення №1859 від 25.11.2009р. (а.с. 34);

- податкова декларація за листопад 2009 року (а.с. 36, 37) - зобовязання 1193 грн., сплачене згідно платіжного доручення №1890 від 28.12.2009р. (а.с. 38).

Відповідачем здійснені перевірки з питання дотримання граничного строку сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість позивачем, за підсумками яких складені акти перевірок та прийняті податкові повідомлення - рішення:

- за вересень 2009 року, акт від 27.11.09 №590/1720/НОМЕР_1 (а.с. 39), податкове повідомлення - рішення від 27.11.09 №/0 на суму штрафної санкції 327,90 грн. (а.с. 40);

- за вересень 2009 року, акт від 15.03.10 № 129/1720/НОМЕР_1 (а.с. 46), податкове повідомлення - рішення від 15.03.09 № /0 на суму 357,57 грн. (а.с. 47);

- за серпень 2009 року, акт від 15.03.10 № 130/1720/НОМЕР_1 (а.с. 48), податкове повідомлення - рішення від 15.03.09 № /0 на суму 135,08 грн. (а.с. 49);

- за жовтень 2009 року, акт від від 15.03.10 №131/1720/НОМЕР_1 (а.с. 50), податкове повідомлення - рішення від 15.03.10 № /0 на суму 31,01 грн. (а.с. 51).

З пояснень представника відповідача судом встановлено, що посадовими особами відповідача суми податкових зобовязань зазначених в платіжних дорученнях зараховувалися не за призначенням зазначеним позивачем, а в рахунок погашення податкових зобовязань минулих періодів.

За рахунок таких дій щомісячно штучно виникали суми недоплати та в картці особового рахунку в автоматичному режимі нараховувалися штрафні санкції та пені, які в грудні 2009 року погашені позивачем в добровільному порядку платіжним дорученням від 14 грудня 2009 року № 1867 в сумі 1100,00 грн. (а.с. 35).

Суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно змінювалось призначення платежу визначене у платіжному документі позивачем враховуючи наступне.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових) платежів у встановлені законами терміни.

Обов'язок фізичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку і збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням, а також у разі смерті платника.

Таким чином, позивач, перерахувавши суми податку на додану вартість вказаними вище платіжними дорученнями, виконав своє зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за періодами, визначеними платником податку у платіжному дорученні.

Пунктом 7.7. ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, визначеного платником податків.

У разі недотримання платником податків порядку та строків сплати узгодженого податкового зобов'язання, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III підставою для застосування встановлених цим пунктом штрафних санкцій є несплата платником податків узгодженої суми податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, у відсотковому розмірі, який обчислюється виходячи із несплаченої суми і залежить від періоду затримки.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону N 2181 ставить у залежність розмір штрафних санкцій від погашеної суми податкового боргу. Відповідно, для визначення розміру штрафних санкцій за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання позивача за липень-грудень 2009 року протягом граничних строків, визначених цим Законом, має бути наявним об'єкт застосування штрафних санкцій, а саме: погашення податкового боргу. В даному ж випадку відповідачем не доведено належними доказами наявність у позивача податкового боргу.

За період з липня по грудень 2009 року, коли сплачені податкові зобовязання зараховувалися в погашення податкового боргу, задекларовано податкових зобовязань 19252,00 грн., сплачено згідно з платіжними дорученнями, надходження за якими відображені в картці особового рахунку 23631,00 грн., тобто переплата станом на 14.12.09р. складає 4379,00 грн.

З огляду на викладене вище, суд, перевіривши відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України дії відповідача, дійшов висновку, що вони вчиненні не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами, а також без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а тому позовні вимоги в частині визнання недійсними та скасуванні податкових повідомлень-рішень від 27.11.2009 року №/0, від 15.03.2010 року №/0, від 15.03.2010 року №/0, від 15.03.2010 року №/0; зобовязання відповідача внести зміни до картки особового рахунку з податку на додану вартість ПП ОСОБА_1 та збільшити переплату з податку на додану вартість на суму 4379 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції від 27.11.2009 року №/0, від 15.03.2010 року №/0, від 15.03.2010 року №/0, від 15.03.2010 року №/0.

Зобов'язати Кіровоградську об'єднану державну податкову інспекцію внести зміни до картки особового рахунку з податку на додану вартість ПП ОСОБА_1 та збільшити переплату з податку на додану вартість на суму 4379,00 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Присудити позивачеві з Державного бюджету України судові витрати в сумі 2,26 грн.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 20.08.2010 року.

Суддя-підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4