Справа № 644/5857/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 р.Справа № 644/5857/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.07.2015р. по справі № 644/5857/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулася до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії і просила визнати протиправними дії відповідача, скасувати рішення щодо не зарахування до стажу за вислугою років період роботи позивачки з 01 вересня 1997 року по 11 травня 1999 року у ЗОШ № 118 та з 12 травня 1999 року по 01 березня 2001 року і зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років з 14 січня 2015 року з урахуванням вищевказаних періодів її роботи до стажу за вислугою років посилаючись на те, що з 01 вересня 1995 року вона виконувала функціональні обов`язки психолога у загальноосвітній школі № 118 І-ІІІ ступеня м. Харкова, а з 11 травня 1999 року була переведена психологом до Харківського обласного загальноосвітнього інтернату № 4 для дітей сиріт, про що в її трудовій книжці здійснено відповідні записи. Практичні психологи мають право виходу на пенсію за вислугу років відповідно до Постанови КМУ № 1436. 14 січня 2015 року вона звернулася до відповідача за призначенням їй пенсії за вислугою років, але 10 квітня 2015 року отримала відмову з посиланням на відсутність необхідного спеціального стажу, який становив 21 рік 10 місяців 1 день, яку вважає незаконною.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова і скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій УПФ в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 10 квітня 2015 року щодо не зарахування до стажу за вислугою років періодів роботи ОСОБА_1 з 01 вересня 1997 року по 11 травня 1999 року в Загальноосвітній школі № 118 І-ІІІ ступенів та з 12 травня 1999 року по 01 березня 2001 року в Харківському обласному загальноосвітньому інтернаті № 4 для дітей сиріт на посаді психолога. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова при призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 зарахувати до стажу за вислугою років періоди роботи ОСОБА_1 з 01 вересня 1997 року по 11 травня 1999 року в Загальноосвітній школі № 118 І-ІІІ ступенів та з 12 травня 1999 року по 01 березня 2001 року в Харківському обласному загальноосвітньому інтернаті № 4 для дітей сиріт на посаді психолога. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 93 грн. 08 коп.

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та таким, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.07.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Посилається на те, що посаду позивачки «психолог» не віднесено до «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 20 червня 1994 року позивачка закінчила Харківський державний університет ім. В.Н. Каразіна і отримала диплом за спеціальністю практична психологія, кваліфікація: практичний психолог в галузі народної освіти.

З 01 вересня 1995 року позивачка приступила до виконання функціональних обов`язків психолога у загальноосвітній школі № 118 І-ІІІ ступеня м. Харкова, а з 11 травня 1999 року була переведена психологом до Харківського обласного загальноосвітнього інтернату № 4 для дітей сиріт, про що в її трудовій книжці здійснено відповідні записи.

Право на пенсію за вислугу років визначається Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року.

Відповідно до п. е) ч. 1 ст. 55 цього Закону право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років". Постановою Кабінету Міністрів України № 1436 від 26.09.2002 року були внесені зміни до ПКМУ № 909 та існуючий список посад доповнено посадою "практичний психолог".

14 січня 2015 року позивачка звернулася до відповідача за призначенням їй пенсії за вислугою років. Рішення Комісії з розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій УПФ в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 10 квітня 2015 року, позивачці було відмовлено у зарахуванні до стажу, який надає право на пенсію за вислугою років, періодів її роботи з 01 вересня 1997 року по 11 травня 1999 року в Загально освітній школі № 118 І-ІІІ ступенів та з 12 травня 1999 року по 01 березня 2001 року в Харківському обласному загальноосвітньому інтернаті № 4 для дітей сиріт на посаді психолога. Підставою відмови стала та обставина, що згідно записів у трудовій книжці позивачки у ці періоди вона працювала на посаді «психолога», яка "Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" не передбачена.

Відповідно до п. 2 змін до Положення про психологічну службу системи України посади практичних психологів уводяться у штати дошкільних, загальноосвітніх та інших навчальних закладів системи загальної середньої освіти за умови наявності спеціалістів із фаховою освітою в межах коштів, передбачених єдиним кошторисом витрат, згідно з Типовими штатними нормативами закладів та установ освіти.

Згідно ст.ст. 21, 22 Закону України «Про освіту» та «Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» практичні психологи за своїм статусом належать до педагогічних працівників і, згідно з діючим законодавством, користуються всіма правами і гарантіями, передбаченими для них.

Типовим положенням про атестацію педагогічних працівників України, затвердженим Міністерством освіти і науки України від 20 серпня 1993 року № 310, педагогічні працівники підлягають атестації, а саме: п. 2.1 визначено, що атестації на відповідність посаді з установленням однієї з кваліфікаційних категорій із присвоєнням педагогічного звання підлягають педагогічні працівники з вищою освітою, зокрема практичні психологи загальноосвітніх навчально-виховних закладів, шкіл-інтернатів різних типів. Керуючись даним положенням позивачка проходила атестацію: в Харківському обласному інтернаті № 4 для дітей сиріт у 2000-2001 навчальному році (підстава наказ по обласному загальноосвітньому інтернаті № 4 для дітей сиріт № 554 «Про роботу атестаційної комісії») та отримала кваліфікаційну категорію «Спеціаліст першої категорії» (підстава: наказ № 82 по Харківському обласному загальноосвітньому інтернаті №4 для дітей сиріт від 06 квітня 2001 року).

Щорічна відпустка і тривалість основної відпустки працівників психологічної служби так само, як і інших категорій педагогічних працівників, визначається Постановою КМУ № 346, а саме: п. 3 середні навчальні заклади - практичний психолог - 56 календарних днів. Так, наказом № 14 по загальноосвітній школі № 118 І-ІІІ ступеня від 22 січня 1998 року «Про надання чергових відпусток за 1997-1998 роки» визначено надати позивачці 56 календарних днів відпустки. Наказами № 214 від 01.06.2000 р. та № 412 від 28.07.2000 р. по Харківському обласному загальноосвітньому інтернату № 4 для дітей сиріт позивачці була надана щорічна відпустка двома частинами по 28 календарних днів.

Система оплати праці та преміювання практичних психологів, виплата їм щорічної грошової винагороди за сумлінну працю і зразкове виконання службових обов'язків та інших доплат, надбавок і винагород здійснюється відповідно до положень, що затверджені в навчальному закладі (установі) та передбачені у колективному договорі. Так, наказом № 544 від 22.09.2000 року по Харківському обласному загальноосвітньому інтернату № 4 для дітей сиріт було визначено необхідність надання позивачці грошової винагороди за сумлінну працю і зразкове виконання службових обов'язків. До трудової книжки про цю обставину було внесено відповідні записи.

Також колегія суддів зазначає, що листом Міністерства освіти і науки України № 1/9 193 від 18 травня 2001 року було роз`яснено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 року № 78 "Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти" до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років і допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки зараховується час роботи на посадах, передбачених Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 р. № 963. Посада "практичний психолог" включена до даного переліку. Проте, до затвердження "Положення про психологічну службу в системі освіти України" (наказ Міністерства освіти України від 01.07.1993 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.07.1993 року за № 101) згадуються дві назви відповідної посади «психолог» (інструктивний лист Державного Комітету СРСР з народної освіти від 27.04.1989 р. № 16 «Про введення посади психолога в закладах народної освіти»). У зв`язку з тим, що посадові обов'язки «психолога» - «практичного психолога» навчальних закладів і установ освіти не змінювалися, то запис у трудовій книжці «психолог» (або інших документах, що відповідно до законодавства України підтверджують стаж роботи) є підставою для зарахування до стажу педагогічної роботи практичного психолога, для виплати надбавки за вислугу років і допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Суд вважає, що в даному випадку мається дві різні назви однієї за функціями посади. Праця позивача, як психолога регламентувалася тими ж нормативними актами, що і практичного психолога. Різниця між функціями що виконує практичний психолог, та виконувала позивачка обіймаючи посаду психолога не вбачається.

Навпаки, як свідчить зазначені вище накази, позивачка працювала як педагогічний працівник користуючись відповідними правами (право на 56 щорічної відпустки).

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, оскільки освіта та фах позивачки, складові частини її заробітної плати, порядок надання та розмір її щорічних відпусток, порядок атестації та переатестації позивачки під час її роботи в Загальноосвітній школі № 118 І-ІІІ ступенів та Харківському обласному загальноосвітньому інтернаті № 4 для дітей сиріт на посаді психолога повністю відповідають вимогам, системі оплати праці та відпочинку педагогічного працівника навчальних закладів і установ освіти України, то і в цих закладах освіти позивачка виконувала роботу, аналогічну роботі педагогічного працівника, а саме, фактично займала посаду практичного психолога.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що комісія з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій УПФ України в Орджонікідзевському районі м. Харкова, необґрунтовано відмовила позивачці у зарахуванні до стажу, який надає право на пенсію за вислугою років, періодів її роботи з 01 вересня 1997 року по 11 травня 1999 року в Загальноосвітній школі № 118 І-ІІІ ступенів та з 12 травня 1999 року по 01 березня 2001 року в Харківському обласному загальноосвітньому інтернаті № 4 для дітей сиріт на посаді психолога.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.07.2015р. по справі № 644/5857/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 11.08.2015 р.