Справа № 2-а-1259/2010
Суддя: Гудков С. В.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
30 листопада 2010 року Лубенський міськрайонний суд
в складі : головуючого судді Гудкова С.В.
при секретарі Яценко Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі про визнання дій незаконними, зобов»язання провести донарахування компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи,-
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до УПФ України в Лубенському районі про визнання дій незаконними, зобов»язання провести донарахування компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
У позові вказала, що 06.01.2009 року помер її чоловік ОСОБА_2, ліквідатор аварії на ЧАЕС 1 категорії , інвалід війни 2-ї групи.
Відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.06.2009 року зобов»язано УПФ України в Лубенському районі здійснити їй ОСОБА_1 перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 23.02.2009 року.
З моменту зобов»язання до перерахунку прожитковий мінімум підвищувався, однак відповідач не здійснює перерахунок пенсії, мотивуючи тим, що суд не зобов»язував до цього перерахунку.
Позивачка не погоджується з відмовою позивача, тому звернулась до суду.
Прохає суд визнати відмову УПФ України в Лубенському районі щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячної компенсації за втрату годувальника незаконною та зобов»язати УПФ України в Лубенському районі проводити донарахування та виплату їй ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за втрату годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням положень ч.3 ст.67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 18.04.2010 року.
В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали , прохали їх задовольнити.
Представник УПФ України в Лубенському районі в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заперечення, в якому позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що компенсація по втраті годувальника виплачується на підставі ПКМ України. Прохав розглянути справу без його участі.
Суд, заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали, докази справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється вдовою ОСОБА_2, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1 категорії , інваліда війни 2-ї групи, який помер 06.01.2009 року.
Після смерті чоловіка ОСОБА_2, позивачка, як непрацездатний член сім"ї померлого годувальника, що була на його утриманні, відповідно до ст.52 ЗУ"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" має право на отримання компенсації по втраті годувальника в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
Згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.06.2009 року (а.с.5-6), відповідача УПФ України в Лубенському районі зобов»язано здійснити перерахунок та виплачувати компенсацію по втраті годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ч.1 ст.52 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 23.02.2009 року.
Після перерахунку розміру компенсації, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність підвищувався, однак після цих підвищень відповідач не проводив перерахунок компенсації.
У відповідності до ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір пенсії повинен збільшуватись у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, отже перерахунок пенсії здійснюється з дня встановленого нового розміру прожиткового мінімуму.
У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.
Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод
Відповідно до ст. 46 ч.1 Конституції України ( 254к/96-ВР ) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ).
Суд вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунку незаконною, оскільки з ст. ст.19,18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії вбачається, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС.
Крім цього, Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закон України Про державний бюджет України на відповідний рік має вищу юридичну силу.
Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсій, застосуванню підлягають ст..52, 67 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи', а не постанови КМ України, які звужують обсяг встановлених законом прав. При розгляді даної справи суд взяв до уваги принцип верховенства права передбачений ст.. 8 Конституції України.
За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідача слід зобовязати здійснити перерахунок компенсації з 18.04.2010 року.
Керуючись ст.ст.8, 22, 46 Конституції України,
ст. 10, 28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст.52, 67, 71 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
ст.ст. 8-11, 71, 86 , 160 -163 КАС України, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячної компенсації за втрату годувальника ОСОБА_1 незаконною та зобов»язати УПФ України в Лубенському районі провести донарахування та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за втрату годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст..52 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням положень ч.3 ст.67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 18.04.2010 року з урахуванням виплаченого.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя Лубенського міськрайоного суду: С.В.Гудков