Справа № 817/1925/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1925/15

30 липня 2015 року 17год. 05хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 особи-підприємець ОСОБА_4
до ОСОБА_5 об'єднананої державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про скасування наказу
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області про скасування наказу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що наказ № 119 від 09.07.2015 року ОСОБА_5 ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області на проведення документальної перевірки суперечить абз. 2 п. 78.2 Податкового кодексу України. Зазначає, що згідно наведеної норми контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1., 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України у разі якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю та додатково пояснив, що оскільки контролюючий орган позбавлений можливості виконати постанову слідчого в частині - він може або виконати її в цілому або не виконувати її взагалі, а наказ є єдиним цілісним рішенням суб'єкта владних повноважень, а отже повинен бути скасований повністю з моменту прийняття.

Відповідач ОСОБА_5 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області адміністративний позов не визнав з підстав викладених в письмових запереченнях. В судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що до податкового органу надійшла постанова слідчого СУ УМВС України в Рівненській області про призначення позапланової документальної перевірки від 23.05.2015 року з питань дотримання вимог податкового законодавства з 01.01.2012 року по звітний 2015 рік. Наведена постанова у відповідності до вимог ч. 7 ст. 110 КПК України є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами. Крім того, у відповідності до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України наявність постанови слідчого є обов'язковою підставою для проведення документальної перевірки. Враховуючи наведені обставини, представник відповідача вважає, що наказ № 119 від 09.07.2015 року є законним і підстав для його скасування немає. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2015 року ОСОБА_5 ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області було прийнято наказ № 119 "Про проведення документальної позапланової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Зі змісту наказу вбачається, що на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, у зв'язку з отриманням постанови старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СУ УМВС України в Рівненській області від 23.05.2015 року про призначення позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_4 було прийнято рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 р. по звітний період 2015 року тривалістю 5 робочих днів з 10.07.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України - процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Частиною 7 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України - передбачено, що постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

В підпункті 20.1.4 пункту 20.1 ст.20 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підстави та порядок проведення документальних позапланових перевірок визначено статтею 78 Податкового кодексу України.

Згідно пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України - документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин - отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Таким чином, з аналізу наведених норм права слідує, що питання призначення позапланової документальної перевірки ОСОБА_5 ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області є способом реалізації імперативного обов'язку податкового органу по виконанню постанови слідчого.

Разом з тим при виконанні вказаного обов'язку та призначенні позапланової перевірки позивача ОСОБА_5 ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області зобов'язана була дотримуватися приписів п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України, згідно яких контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Як свідчать матеріали справи за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року ОСОБА_5 ОДПІ було проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів а також дотримання вимог законодавства щодо оформлення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства про що складено Акт від 15.09.2014 року №421/1700/НОМЕР_1.

За період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2014 року ОСОБА_5 ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість про що складено Акт від 14.10.2014 року №000 440/1700/НОМЕР_1.

Таким чином, призначаючи проведення документальної перевірки за період та з питань, що були охоплені попередніми перевірками, ОСОБА_5 ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області було порушено заборони, що містяться в п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України.

При цьому судом враховується те, що Державна фіскальна служба України у листі від 28.01.2015 N 2463/7/99-99-22-02-04-17 «Про окремі питання проведення перевірок у 2015 - 2016 роках» наголосила, що з метою запобігання випадкам обмеження можливості проведення в подальшому (за наявності відповідних підстав, визначених підпунктами 78.1.1 і 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу) позапланових перевірок платника податків за той самий звітний період з інших питань, при організації і проведенні позапланових документальних перевірок суб'єктів господарювання з відповідних підстав доцільно в документах контролюючого органу (наказах, направленнях на перевірку, актах (довідках) перевірок) забезпечити чітке визначення (обмеження кола) питань, що підлягають перевірці дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у ході конкретної перевірки.

Зазначена позиція цілком узгоджується із вимогами п.91 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1242, за якими: текст наказу (розпорядження) з питань основної діяльності установи та з адміністративно-господарських питань складається з двох частин - констатуючої (преамбули) і розпорядчої.

У констатуючій частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу. Зазначена частина може починатися із слів "На виконання", "З метою" тощо. Якщо документ видається на підставі іншого розпорядчого документа, у констатуючій частині зазначаються назва виду цього документа, його автор, дата, номер та заголовок. Крапка в кінці констатуючої частини не ставиться.

Розпорядча частина наказу починається із слова "НАКАЗУЮ", розпорядження може починатися із слова "ЗОБОВ'ЯЗУЮ", яке друкується з нового рядка великими літерами без відступу від лівого поля і лапок, після чого ставиться двокрапка.

Розпорядча частина поділяється на пункти і підпункти, які нумеруються арабськими цифрами. У кожному пункті повинні бути зазначені виконавці (структурні підрозділи або конкретні посадові (службові) особи), конкретні завдання (доручення) і строки їх виконання.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цими нормами Основного Закону України втілено загальновідому формулу обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом), тобто органи одних гілок державної влади не вправі перебирати на себе функції і повноваження інших гілок влади.

Зважаючи на вказаний конституційний принцип, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які свідчили б про вирішення питань, які належить до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Судом враховано доводи відповідача, що період з 01.03.2014 по звітний період 2015 року не охоплювався попередніми перевірками, проте, зважаючи на встановлену протиправність прийнятого відповідачем наказу, а також відсутності підстав для скасування його в частині, оскільки ним не передбачено розмежування періодів перевірки, а також зважаючи на те, що за загальним правилом частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд не може виходити за межі позовних вимог, суд вважає, що спірний наказ підлягає скасуванню повністю, а контролюючий орган в свою чергу, не позбавлений можливості прийняти інший наказ, конкретизувавши предмет та період перевірки.

Враховуючи, те що судом встановлено тотожність питань, які були предметом проведених перевірок ФОП ОСОБА_4, а також перевірки у межах кримінального провадження, яку призначено згідно із оскаржуваним у даній справі наказом N 119 від 09.07.2015, суд прийшов до висновку, що такий наказ суперечить вимогам абзацу другого пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, відтак його прийнято протиправно і він підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області не доведено правомірності, прийняття оскарженого наказу, отже позовні вимоги обґрунтовані та належать до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 09.07.2015 №119.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.