Справа № 2а-7298/09/1170
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 2а-7298/09/1170
Рядок звіту № 2.11.17
КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2010 року м. Кіровоград

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого-судді Ю.П. Пасічник

при секретарі - Ю.П. Пасічник

За позовом ФОП ОСОБА_1

до ДПІ у м. Кіровограді

про про скасування податкового повідомлення-рішення

керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 27.02.2009р. на суму 99171 грн., №/1 від 27.04.2009р. на суму 99171 грн., №/2 від 08.07.2009р. на суму 99171 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за наслідками виїзної планової перевірки складно акт №13/1710/НОМЕР_1 від 23.02.2009р. В ході перевірки встановлено порушення вимог ст. 1 Указу Президента України від 03.07.1998р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»- перевищення граничного обсягу виручки 500 тис. грн., що дозволяє здійснювати діяльність на спрощеній системі оподаткування. У звязку з виявленим порушенням відповідачем на суму перевищення прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 27.02.2009р. яким позивачеві визначено податкове зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 99171 грн. Позивач не погоджується з визначенням йому податкового зобовязання оскільки вважає, що єдиною вимогою Указу Президента України від 03.07.1998р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»у разі порушення вимог ст.1 є перехід підприємця на загальну систему оподаткування з найближчого кварталу, що ним і було зроблено.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі.

Представником відповідача подано письмові заперечення на позов, яким вимоги не визнаються в повному обсязі.

В судовому засіданні 28.01.2010 року на підставі ст. 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Складення постанови в повному обсязі відкладено до 02.02.2010р.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Посадовими особами відповідача проведено планову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обовязкових платежів) позивачем за період з 01.04.2006р. по 31.12.2008р.

За результатами перевірки складно акт №13/1710/НОМЕР_1 від 23.02.2009р. (а.с. 6-12).

В ході перевірки було встановлено, що позивач з 01.01.2007р. по 30.06.2007р. здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування шляхом отримання свідоцтва платника єдиного податку (а.с. 18).

Перевіркою виявлено порушення позивачем вимог ст. 1 Указу Президента України від 03.07.1998р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»в частині перевищення обсягу виручки понад 500 тис. грн., що дозволяє перебувати на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до наданих на перевірку документів встановлено, що на розрахунковий рахунок позивача за 1 півріччя 2007 року надійшло 1557824 грн. Таким чином, перевіркою включено до складу річного оподатковуваного доходу на загальній системі оподаткування суму перевищення обсягу виручки понад 500 тис. грн. в розмірі 1057824 грн., яка підлягає оподаткуванню відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та ст. 13 ДКМУ «Про прибутковий податок з громадян».

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 27.02.2009р. яким позивачеві визначено податкове зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 99171 грн. (а.с. 13).

Позивачем вживались заходи щодо адміністративного оскарження визначеного йому податкового зобовязання.

За наслідками процедури адміністративного оскарження відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення №/1 від 27.04.2009р. на суму 99171 грн., №/2 від 08.07.2009р. на суму 99171 грн. (а.с. 14, 15).

Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з урахуванням наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування за перше півріччя 2007 року отримав дохід в розмірі 1557824 грн.

Відповідно до заяви позивача від 08.06.2007 р. (а.с.19) він звернулася до ДПІ у м. Кіровограді про переведення його на загальну систему оподаткування з 01.07.2007 р.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»від 03.07.1998 р. №727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких субєктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Відповідно до п.5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»від 03.07.1998 р. №727/98, у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідач вважає, що у випадку перевищення платником податків встановленого ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»граничного розміру обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) 500 тис.грн., обсяг виручки понад встановлений граничний обсяг повинен враховуватися до складу сукупного оподаткованого доходу і підлягати оподаткуванню за правилами, встановленими розділом IV Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» з урахуванням Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»в звязку з тим, що на думку відповідача, такі доходи є іншими доходами в розумінні п.9.12.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Суд зауважує, що донарахування податку з доходів фізичних осіб згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відбулось в період, протягом якого на позивача розповсюджувалися пільги, надані субєктам, що обрали спрощену систему оподаткування єдиний податок.

Відповідач зазначив, що відповідно до п. п. 9.12.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо фізична особа субєкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені п. 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими субєктами підприємницької діяльності. Якщо підприємець від здійснення підприємницької діяльності, отримав інші доходи, ніж доходи, які можуть обкладатися таким податком згідно з правилами, встановленими спеціальним законодавством з питань спрощеної системи оподаткування, такий підприємець, на думку податкового органу, повинен сплатити з цих доходів (тобто із суми перевищення понад 500 000,00 грн.) податок з доходів фізичних осіб.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з наступних підстав.

З огляду на те, що субєкт малого підприємництва сплачує податок з доходів фізичних осіб у складі єдиного податку, відповідно до змісту п. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку з доходів фізичних осіб.

Згідно з п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 року № 507 «Про розяснення Указу Президента України від 3 липня 1998 р. N 727», на субєктів малого підприємництва фізичних осіб, які відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 6 не є платниками податку на доходи фізичних осіб, не поширюються вимоги розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. N 13 «Про прибутковий податок з громадян»(у частині доходів від провадження підприємницької діяльності, що здійснюється відповідно до зазначеного Указу).

Згідно п. 9.12. ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Суд вважає за необхідне зазначити, що спеціальним законодавством, яке регламентує порядок оподаткування прибутків, отриманих субєктом підприємницької діяльності, що сплачує єдиний податок, є Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва».

Виходячи зі змісту положень ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»№ 727 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для субєктів малого підприємництва, в тому числі до фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн. Наслідки перевищення зазначено в п.5 Указу.

Суд вважає, що посилання відповідача на те, що сума перевищення граничного обсягу виручки є іншим доходом в розумінні в розумінні п.9.12.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»є необґрунтованим в звязку з тим, що така сума перевищення отримана саме від здійснення підприємницької діяльності, зазначеної в свідоцтві платника єдиного податку, а тому не може вважатися іншими доходами.

Законодавством же не передбачено будь-яких наслідків перевищення вимог встановлених в п. 1 Указу, окрім обовязку платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування та визначено час такого переходу наступний звітний період (квартал).

Більш того, прямого посилання ні Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб», ні Декрет Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», ні Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»про підстави та порядок оподаткування податковими органами доходів субєктів підприємницької діяльності, які сплачують єдиний податок та перевищили у звітному періоді встановлений ліміт, не містять. Тим більше, перелічені нормативні акти не містять підстав для висновків податкового органу про переведення платника єдиного податку на загальну систему оподаткування з періоду, в якому встановлено перевищення ліміту, та відповідно вирахування податку з доходів фізичних осіб за період сплати позивачем єдиного податку.

При цьому суд враховує, що у справі «Таммер проти Естонії»Європейський Суд з прав людини наголосив, що однією з вимог, яка випливає з поняття «встановлене законом», є передбачуваність наслідків. Правова норма не вважається «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко для того, щоб громадянин міг регулювати власну поведінку: громадянин повинен мати змогу, користуючись, у разі потреби, відповідною допомогою, передбачити (у розумних межах і за певних обставин), які наслідки може мати конкретний вчинок.

Крім того, статтею 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»передбачено, що доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобовязань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сімї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Підпунктом 4.3.25 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»передбачено, що до доходів, які не включаються до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу, відноситься дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою від здійснення нею підприємницької або незалежної професійної діяльності, якщо така особа обрала спеціальну (спрощену) систему оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно до закону. Зазначені правові норми застосовуються до субєктів підприємницької діяльності фізичних осіб підприємців незалежно від отриманого обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та спростовують висновки перевірки ДПІ у м. Кіровограді.

За частиною 2 статті 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»субєкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно з законодавством України. Проте, до цього часу відповідальність осіб, що сплачують єдиний податок та перевищують граничний обсяг виручки законодавством не встановлена, у якості заходу відповідальності передбачений лише перехід з наступного звітного періоду на загальну систему оподаткування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення № /0 від 27.02.2009 року, №/1 від 27.04.2009 року, №/2 від 08.07.2009 року. на суму 99171 грн.

Присудити позивачеві з Державного бюджету України судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2