Справа № 804/8378/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2015 р. Справа № 804/8378/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі Шкуті А.А.
представника позивача Чмух Ю.В.
представників відповідача Власенко О.С., Резнікова Ю.М.
08 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САМАРА-ЛЮКС» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що податковою інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої був складений акт 843/22-02/33669290 від 06.04.2015 року, на підставі якого прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «САМАРА - ЛЮКС» має всю первинну документацію, яка підтверджує реальність здійснення господарських операції з контрагентами у вказаний період.
Всі первинні та зведені документи, надані до ДПІ, містять всі обов'язкові елементи, в тому числі - інформацію про зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру, відповідальних осіб, тощо. Вказані первинні документи відповідають вимогам ст.9 Закону України від 16.07.1999р. №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.198 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 за № 88), отже, на думку позивача, підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку. Крім того, позивач вважає, що надані позивачем до перевірки документи первинної звітності мають доказову базу про те, що укладені ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» з контрагентами правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними. Сторонами господарських відносин були дотримані вимоги чинного законодавства України у спосіб, передбачений законом, що, в свою чергу, на думку позивача, підтверджує здійснення господарських операції та правомірно сформований податковий кредит та валові витрати про вказаних вище господарських операцій. Позивач також зазначив, що отримані від цих господарських операцій товари та послуги були використані товариством у власній господарській діяльності, правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Представники відповідача проти позову заперечували, до суду надали письмові заперечення, в яких свою позицію обґрунтовували тим, що перевірка проведена правомірно, виявлені перевіркою порушення податкового законодавства встановлені вірно, з урахуванням усіх обставин, податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 25.02.2015 року начальником ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області Бойцовим С.В. було видано наказ № 86 про організацію здійснення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Самара Люкс».
ТОВ «Самара Люкс» проінформовано про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 25.02.2015 року № 52/10/22-0218, яке вручено під розписку головному бухгалтеру Ляльці Любові Петрівні 26.02.2015 року
Перевірка проводилась з 10.03.2015 по 30.03.2015 року.
На підставі наказу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 192 від 23.03.2015 року термін проведення перевірки позивача продовжувався з 24.03.2015 по 30.03.2015 року.
За результатами вказаної вище перевірки відповідачем було складено акт №843/22-02/33669290 від 06.04.2015 року, в якому зафіксовані наступні порушення:
- п. 135.1, 135.2, 135.4, 135.5 ст.135 , п.138.2, п.138.4, п.138.6, п.138.8 ст.138 , п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток на суму 3 601 492 грн., в тому числі по періодам: в 4 кварталі 2012 року на суму 971 618 грн. та в 2013 році на суму 2 650 374 грн.;
24.04.2015 року у відповідності до п. 86.7 ст. 86 Податкового Кодексу України ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» подало заперечення на акт перевірки.
ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська залишила заперечення без задоволення, а акт без змін.
З матеріалів перевірки вбачається, що в ході документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року встановлено, що ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» здійснювало фінансово - господарські операції з наступними підприємствами: ПП «Наша Марка» (32083465), ТОВ «АВАЛОН ІНВЕСТ ЛТД»(37275342), ПП «Строймонтаж - ЛМЛ» (34561264), ТОВ «АСТЕР ГРУП» (38433773), ТОВ «ЕЛІС - БУД» (38434054), ТОВ «ТД АЛЬТ» (36574811), ТОВ «СТРОЙ ІНВЕСТ КО» (36495010), ТОВ «ФАЙ-ТОРГ» (38434060), ТОВ «ПКЦ «ВОСТОКТОРГ-СЕРВІС - ГРУПП» (38175289), ПП «БОМА СЕРВІС» (35111788), ТОВ «БАСКО» (20971740), ТОВ «Движущая Сила» (33669615), ТОВ «ЕДС - ІНЖИНІРИНГ» (38114069), ТОВ «ІЕС» (34916947), ТОВ «ПП ІНТЕРСТРОЙ СЕРВІС» (34918787), ТОВ «ТЕХНОТЕРМ - ПЛЮС» (35739741), ТОВ «ТД «ПРОМТЕХСТРОЙ» (36380938).
В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Самара Люкс» у період жовтень - грудень 2012 року та січень - березень 2013 року здійснювало фінансово - господарську діяльність з ПП «Наша марка», загальний обсяг постачання становить 2538000,02 грн., в тому числі ПДВ - 423 000 грн., а саме за наступними договорами:
1) Д18-10 Кр від 18.10.2012 року, Д26/11 Токвід 26.11.2012 року, Д11/01АМБ від 11.012013 року, Д15/02Пет від 15.02.2013 року, Д18/02 від 18.02.2013 року, Д01/03 Амв від 01.03.2013 року, Д 14/03 Петр від 14.03.2013 року.
ТОВ «Наша марка» - «Підрядник», ТОВ «Самара Люкс» - «Замовник».
Вичерпний перелік робіт вказується в кошторисах, договірних цінах та локальних сметах, які з моменту підписання уповноваженими представниками сторін є невід'ємною частиною даних договорів.
Загальна сума договорів складає 2538000 грн. у т.ч. ПДВ 423000 грн.
Внаслідок вищезазначеного перевіряючими встановлено порушення п.п.14.1.36, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14; ст.44; п.138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139; п.198.1, 198.2, 198.6, 201.1 Податкового кодексу України №2755- VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), ТОВ «Самара Люкс» безпідставно завищено:
доходи на загальну суму 2 115 000 грн., в тому числі: за 4 квартал 2012 року на суму 894 165 грн., за 2013 рік на суму 1 220 835 грн.;
витрати на загальну суму 2 115 000 грн., в тому числі: за 4 квартал 2012 року на суму 894 165 грн., за 2013 рік на суму 1 220 835 грн.;
податковий кредит на загальну суму 423 000 грн., в тому числі по періодам: в жовтні 2012 року на суму 55 833 грн., в листопаді 2012 року на суму 69 667 грн., в грудні 2012 року на суму 53 333 грн., в січні 2013 року на суму 113333 грн., в лютому 2013 року на суму 104 167грн., в березні 2013 року на суму 26 667 грн.
В акті пепервірки зазначено, що замовниками в перевіряємому періоді перераховано грошові кошти ТОВ «Самара Люкс» на загальну суму 2538000 грн., в тому числі, по періодам: 4 квартал 2012 року - 1072998 грн., 2013 рік - 1465002 грн., у зв'язку з відсутністю поставок, грошові кошти, отримані підприємством - транзитером ТОВ «Самара Люкс» від замовників вважаються безповоротною фінансовою допомогою.
П.п. 135.5.4 п.135.5 ст.135 суми безповоротної фінансової допомоги включаються до складу інших доходів.
Також, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Самара Люкс» у період жовтень - грудень 2012 року та січень - березень 2013 року здійснювало фінансово - господарську діяльність з ТОВ "АВАЛОН ІНВЕСТ ЛТД", загальний обсяг постачання становить 1 989000 грн., в тому числі ПДВ - 331 500 грн., а саме за наступними договорами:
ТОВ «Авалон Інвест ЛТД» - «Підрядник», ТОВ «Самара Люкс» - «Замовник».
Предметом договорів є зобов'язання Підрядника виконати будівельно-ремонтні роботи, у тому числі, благоустрій території, на об'єктах Замовника за адресами: Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг, бул. Маршала Василевського, 22; Донецька обл. м.Углегорськ, вул. Некрасова, 37; Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг, вул. Блюхера, 2.
Загальна сума договорів складає 1 989 000 грн. у т.ч. ПДВ 331 500 грн.
Внаслідок вищезазначеного перевіркою встановлено:
що на порушення п.п.14.1.36, п.п. 14.1.231 п.14.1 ст.14; ст.44; п. 138.2 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139; п. 198.1, 198.2, 198.6, 201.1 Податкового кодексу України №2755- VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), ТОВ «Самара Люкс» безпідставно завищено:
доходи на загальну суму 1 657 500 грн., в тому числі: за 4 квартал 2012 року на суму 1 178 335 грн., за 2013 рік на суму 479 165 грн.;
витрати на загальну суму 1 657 500 грн., в тому числі: за 4 квартал 2012 року на суму 1 178 335 грн., за 2013 рік на суму 479 165 грн.;
податкові зобов'язання на загальну суму 331 500 грн.. в тому числі по періодам: в жовтні 2012 року на суму 58 333 грн., в листопаді 2012 року на суму 65 667 грн., в грудні 2012 року на суму 111 667 грн., в січні 2013 року на суму 70 333 грн., в лютому 2013 року на суму 16 667грн., в березні 2013 року на суму 8 833 грн.;
податковий кредит на загальну суму 331 500 грн., в тому числі по періодам: в жовтні 2012 року на суму 58 333 грн., в листопаді 2012 року на суму 65 667 грн., в грудні 2012 року на суму 111 667 грн., в січні 2013 року на суму 70 333 грн., в лютому 2013 року на суму 16 667грн., в березні 2013 року на суму 8 833 грн.
Замовниками в перевіряємому періоді перераховано грошові кошти ТОВ «Самара Люкс» на загальну суму 1 989 000 грн., в тому числі по періодам: 4 квартал 2012 року - 1414 002 грн., 2013 рік - 574 998 грн., у зв'язку з відсутністю поставок, грошові кошти, отримані підприємством - транзитером ТОВ «Самара Люкс» від замовників, вважаються безповоротною фінансовою допомогою.
П.п. 135.5.4 п.135.5 ст. 135 суми безповоротної фінансової допомоги включаються до складу інших доходів.
У період жовтень - грудень 2012 року та лютий 2013 року ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» здійснювало фінансово - господарську діяльність з ПП "Строймонтаж - ЛМЛ", загальний обсяг постачання становить 1 317 000 грн., в тому числі ПДВ - 219 500 грн., а саме за наступними договорами:
1) №Ж16/10 Прил від 16.10.2012 року; №Д10/12 від 10.12.2012 року, №Д11/02 АМВ від 11.02.2013 року, №Д18/02 Кр-р від 18.02.2013 року, №Д22/02Петр від 22.02.2013 року.
ПП "Строймонтаж-ЛМЛ" - «Підрядник», ТОВ «Самара Люкс» - «Замовник». Предметом договорів є зобов'язання Підрядника виконати будівельно- ремонтні роботи у тому числі благоустрій території, на об'єктах Замовника за адресами: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Блюхера, б. 2; Донецька обл., м. Амвросїївка, вул. Матвієнко, б. 8; Луганська обл., м. Петровське, кв. Ворошилова,б 11, Черніговська обл. м. Прилуки, вул. Київська, б. 291.
Вичерпний перелік робіт вказується в кошторисах, договірних цінах та локальних сметах, які з моменту підписання уповноваженими представниками сторін є невід'ємною частиною даних договорів.
Загальна сума договорів складає 1 317 000 грн. у т.ч. ПДВ 219 500 грн.
Перевіркою встановлено, що на порушення п.п.14.1.36, п.п.14.1.231 п. 14.1 ст.14; ст.44; п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139; п.198.1, 198.2, 198.6. 201.1 Податкового кодексу України №2755- VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), ТОВ «Самара Люкс» безпідставно завищено:
доходи на загальну суму 1 097 500 грн., в тому числі: за 4 квартал 2012 року на суму 722 500 грн., за 2013 рік на суму 375 000 гри.;
витрати на загальну суму 1 097 500 грн., в тому числі: за 4 квартал 2012 року на суму 722 500 грн., за 2013 рік на суму 375 000 грн.;
податкові зобов'язання на загальну суму 219 500 грн., в тому числі по періодам: в жовтні 2012 року на суму 34 667 грн., в листопаді 2012 року на суму 91 500 грн., в грудні 2012 року на суму 18 333 грн., в лютому 2013 року на суму 75 000 грн.;
податковий кредит на загальну суму 219 500 грн., в тому числі по періодам: в жовтні 2012 року на суму 34 667 грн., в листопаді 2012 року на суму 91 500 грн., в грудні 2012 року на суму 18 333 грн., в лютому 2013 року на суму 75 000 грн.
Замовниками в перевіряємому періоді перераховано грошові кошти ТОВ «Самара Люкс» на загальну суму 1317000 грн., в тому числі по періодам: 4 квартал 2012 року - 867 000 грн., 2013 рік - 450 000 грн., у зв'язку з відсутністю поставок, грошові кошти, отримані підприємством - транзитером ГОВ «Самара Люкс» від замовників, вважаються безповоротною фінансовою допомогою.
П.п.135.5.4 п. 135.5 ст.135 суми безповоротної фінансової допомоги включаються до складу інших доходів.
Крім того, ТОВ «Самара Люкс» у період травень - грудень 2012 року здійснювало фінансово - господарську діяльність з ТОВ «АСТЕР - ГРУП», загальний обсяг постачання становить 5 144 000., в тому числі IIДВ - 857 333,33 грн., а саме за наступними договорами:
1) Д20/05Ав від 20.05.2013 року, №Д17/07 Свер від 17.07.2013 року, №Д25/07 Доб від 25.07.2013 року, №22/08 Дн-Ки від 22.08.2013 року, №Д22/11 Тель від 22.11.2013 року
року, №Д02/12 Пр від 02.12.2013 року, №Д16/12 ЧГР від 16.12.2013 року.
ТОВ «АСТЕР - ГРУП», - «Підрядник», ТОВ «Самара Люкс» - «Замовник».
Предметом договорів є зобов'язання Підрядника виконати будівельно- ремонтні роботи у тому числі благоустрій території, здійснити послуги по одержанню дозвільної документації, на об'єктах Замовника за адресами Донецька обл., м. Авдіївка, вул. К.Маркса,3, Луганська обл, м. Свердловськ, квартал 50 років Жовтня, б. 38, м. Дніпропетровськ, пр.Кирова, б. 28а, Черкаська обл. м. Чигирин, вул. Богдана Хмельницького,6.27, м. Дніпропетровськ, вул. Карагандінська, б. 5, Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, хутір ім. Тельмана, вул. Садова, 106.
Загальна сума договорів складає 5 144 000 грн. у т.ч. ПДВ 857 333 грн. ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська робить висновок про порушення п.п. 14.1.36, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14; ст.44; п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139; п.198.1, 198.2, 198.6, 201.1 Податкового кодексу України №2755- VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), ТОВ «Самара Люкс» безпідставно завищено:
доходи на загальну суму 4 286 666,67 грн., в тому числі: за 2013 рік на суму 4 286 666,67 грн.;
витрати на загальну суму 4 286 666,67 грн., в тому числі: за 2013 рік на суму 4 286 666,67 грн.;
податкові зобов'язання на загальну суму 857 333 грн., в тому числі по періодам: в травні 2013 року на суму 50 000 грн., в червні 2013 року на суму 63 333 грн., в липні 2013 року на суму 98 333 грн., в серпні 2013 року на суму 58 333 грн., в вересні 2013 року на суму 91 667 грн., в жовтні 2013 року на суму 200 000 грн., в листопаді 2013 року на суму 53 333 грн., в грудні 2013 року на суму 242 333 грн.
податковий кредит на загальну суму 857 333 грн., в тому числі по періодам: в травні 2013 року на суму 50 000 грн., в червні 2013 року на суму 63 333 грн., в липні 2013 року на суму 98 333 грн., в серпні 2013 року на суму 58 333 грн., в вересні 2013 року на суму 91 667 грн., в жовтні 2013 року на суму 200 000 грн., в листопаді 2013 року на суму 53 333 грн., в грудні 2013 року на суму 242 333 грн.
Згідно акту перевірки, Замовниками в перевіряємому періоді перераховано грошові кошти ТОВ «Самара Люкс» на загальну суму 5 145 000 грн., в тому числі по періодам: 2013 рік - 5 145 000 грн., у зв'язку з відсутністю поставок, грошові кошти, отримані підприємством - транзитером ТОВ «Самара Люкс» від замовників, вважаються безповоротною фінансовою допомогою.
П.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 суми безповоротної фінансової допомоги включаються до складу інших доходів.
Крім вищеперерахованих підприємств, у період березень - грудень 2013 року ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» здійснювало ще фінансово - господарську діяльність з ТОВ "Еліс-буд" (код 38434054), загальний обсяг постачання становить 3 225 000, в тому числі ПДВ - 537 500 грн., а саме за наступними договорами:
1) №Д20-03Юж від 20.03.2013 року, №Д18/04 Ю-ус від 18.04.2013 року, №30/04 Южн від 30.04.2013, №Д 10/05 Кр-р від 10.05.2013 року, №Д27/05 БЦ від 27.05.2013 року, №Д22/07 Гор від 22.07.2013 року, №Д20/09 Кра від 20.09.2013 року, №Д18/11 Дц від 18.11.2013 року
ТОВ «Еліс-буд» - «Підрядник», ТОВ «Самара Люкс» - «Замовник».
Загальна сума договорів складає 3 225 000 грн. у т.ч. ПДВ 537 500 грн.
Встановлено, що на порушення п.п.14.1.36, п.п. 14.1.231 п.14.1 ст.14; ст.44; п. 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139; п.198.1, 198.2, 198.6, 201.1 Податкового кодексу України №2755- VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), ТОВ «Самара Люкс» безпідставно завищено:
доходи на загальну суму 2 687 500 грн., в тому числі: за 2013 рік на суму 2 687 500 грн.;
витрати на загальну суму 2 687 500 грн., в тому числі: за 2013 рік на суму 2 687 500 грн.;
Відповідно до акту пепервірки, Замовниками в перевіряємому періоді перераховано грошові кошти ТОВ «Самара Люкс» на загальну суму 3 225 000 грн., в тому числі по періодам: 2013 рік - З 225 000 грн., у зв'язку з відсутністю поставок, грошові кошти, отримані підприємством - транзитером ТОВ «Самара Люкс» від замовників вважаються безповоротною фінансовою допомогою.
П.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135 суми безповоротної фінансової допомоги включаються до складу інших доходів.
Також, у періоді жовтень-грудень 2012 року, січень, червень, липень, серпень, листопад, грудень 2013 року ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» здійснювало фінансово - господарську діяльність з ТОВ "ТД АЛЬТ" (попередня назва ТОВ «Оазіс Клімат»), код 36574811, загальний обсяг постачання становить 1852632, в тому числі ПДВ - 308 772 грн., а саме за наступними договорами:
1) №Д095-09 ДЦ від 06.09.2012 року, №Д101-10 від 12.10.2012 року, №Д106- 10 від 15.10.2012 року, №Д003-01 Амб від 09.01.2013 року, №Д050-06 від 26.06.2013 року, №Д074-11 Дн від 07.11.2013 року.
ТОВ "ТД АЛЬТ" (попередня назва ГОВ «Оазіс Клімат») - «Підрядник», ТОВ «Самара Люкс» - «Замовник».
Предметом договорів є зобов'язання Підрядника виконати Монтаж систем вентиляції, кондиціонування опалення, водопровіду і каналізації и електрики на об'єктах Замовника.
Загальна сума договорів складає 1 852 632 грн. у т.ч. ПДВ 308 772 грн.
З акту перевірки вбачається, що на порушення п.п.14.1.36, п.п. 14.1.231 п.14.1 ст.14; ст.44; п. 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139; п.198.1, 198.2, 198.6, 201.1 Податкового кодексу України №2755- VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), встановлено, що ТОВ «Самара Люкс» безпідставно завищено:
доходи на загальну суму 1 543 857, в тому числі: за 2012 рік на суму 279 583 грн., за 2013 рік на суму 1 264 274 грн.;
витрати на загальну суму 1 543 857, в тому числі: за 2012 рік на суму 279 583 грн., за 2013 рік на суму 1 264 274 грн.;
податкові зобов'язання на загальну суму 285 478 грн., в тому, числі по періодам: в жовтні 2012 року на суму 8 333 грн., в листопаді 2012 року на суму 32 917 грн., в грудні 2012 року на суму 14 667 грн., в січні 2013 року на суму 28 167 грн., в червні 2013 року на суму 6 667 грн., в липні 2013 року на суму 3 333 грн., в серпні
року на суму 3 333 грн., в листопаді 2013 року на суму 72 148 грн., в грудні 2013 року на суму 115 913 грн.
податковий кредит на загальну суму 285 478 грн., в тому числі по періодам: в жовтні 2012 року на суму 8 333 грн., в листопаді 2012 року на суму 32 917 грн., в грудні
2012 року на суму 14 667 грн., в січні 2013 року на суму 28 167 грн., в червні 2013 року на суму 6 667 грн., в липні 2013 року на суму 3 333 грн., в серпні 2013 року на суму 3 333 грн., в листопаді 2013 року на суму 72 148 грн., в грудні 2013 року на суму 115 913 грн.
Замовниками в перевіряємому періоді перераховано грошові кошти ТОВ «Самара Люкс» на загальну суму 1 852 632 грн., в тому числі по періодам: 2012 рік - 335 500 грн., 2013 рік - 1 518 129 грн., у зв'язку з відсутністю поставок, грошові кошти, отримані підприємством - транзитером ТОВ «Самара Люкс» від замовників, вважаються безповоротною фінансовою допомогою.
П.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 суми безповоротної фінансової допомоги включаються до складу інших доходів.
Враховучи наведене вище, податковий орган дійшов висновку про те, що при проведенні аналізу податкової звітності контрагентів було встановлено відсутність у підприємств основних засобів, трудових ресурсів, офісних, складських приміщень, транспорту та обладнання, сировини, матеріалів для здійснення вищенаведених робіт. Не зрозуміло, яким чином дані підприємства виконувало роботи в інших областях та містах України, яким чином робочий персонал, який виконував будівельно-монтажні роботи діставався до об'єктів; відсутня інформація про основні засоби, транспорт, обладнання, матеріальні та трудові ресурси для виконання даних робіт, таким вбачається маніпулювання податковою звітністю.
Надані ТОВ «Самара Люкс» документи по взаємовідносинам з такими контрагентами, як ПП «Наша Марка» (32083465), ТОВ «АВАЛОН ІНВЕСТ ЛТД» (37275342), ПП «Строймонтаж - ЛМЛ» (34561264), ТОВ «АСТЕР ГРУП» (38433773), ТОВ «ЕЛЮ - БУД» (38434054), ТОВ «ТД АЛЬТ»(36574811), не містять доказів на підтвердження того, що зазначені підприємства могли виконати дані роботи; яким саме чином відбувалось виконання робіт.
Крім того, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Самара Люкс» до перевірки не надано документального підтвердження проведення контрагентами вищевказаних робіт на території об'єктів (журнали обліку та реєстрації відвідувачів, допусків на території об'єктів).
Таким чином, відсутність необхідних умов для здійснення фінансово- господарської діяльності, а саме відсутність трудових, матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень, транспортних засобів та обладнання унеможливлює, на думку податкового органу, здійснення господарської діяльності вищеперерахованих підприємств.
Перевіряючі дійшли висновків, що операції з поставки по ланцюгу контрагенти - ТОВ «Самара Люкс» не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин систематичного придбання та продажу товарів і не спричиняють реального настання правових наслідків.
Перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування по ланцюгу постачальники - ТОВ «Самара Люкс».
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.
Пунктом 4 статті 77 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
З матеріалів справи, а саме наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Самара-Люкс» від 25.02.2015 року №86 вбачається, що перевірка позивача повинна була бути проведена за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. з 10 березня 2015 року терміном 20 робочих днів, проте з акту перевірки встановлено, що перевірку було здійснено за іншими періодами.
02 березня 2015 року до ДПІ у Жовтневому районі ТОВ «Самара Люкс» подано скаргу від 02.03.2015 року № 017-Сл, якою, з посиланням на Закон №71-VIII, позивач відмовив у наданні первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку за 2014 рік, та просив змінити період, що підлягає перевірці, з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року на 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, та вказати строк проведення перевірки 10 календарних днів.
Листом від 23.03.2015 року №5812/10/22-0118 ДПІ у Жовтневому районі було змінено період проверки, а саме зазначено - з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року з 10 березня терміном 10 робочих днів.
Також, 23.03.2015 року податковим органом у зв'язку із значними обсягами операцій, проведених платником податків у перевіряємому періоді, з метою забезпечення якісного проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Самара Люкс» за період з 01.10.2012р. по 31.12.2014р., було видано наказ №192, яким строк проведення вказаної перевірки продовжено з 24.03.2015 року терміном на 5 робочих днів.
Суд зазначає, що згідно із положеннями п.3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України
Враховуючи вказане, суд зазначає, що у ДПІ у Жовтневому районі міста Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було відсутнє право на підставі наказу № 86 від 25.02.15р. проводити планову виїзну перевірку ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» за 2014 рік.
Крім того, відповідно до статті 82.1. Податкового кодексу України, тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.
Отже, продовження строку проведення перевірки з 24.03.2015 року по 30.03.2015 року на підставі наказу №192 від 23.03.2015 року, суперечить вимогам пункту 1 ст. 82 Податкового кодексу України та порушує законні права товариства.
При цьому, суд критично відноситься до факту існування наказу від 25.03.2015 року №192, яким внесено зміни у наказ від 25.02.1015 року №86, оскільки доказів його вручення позивачу або доказів повідомлення про його існування позивача, суду не надано.
Таким чином, суд приходит до висновку, що перевірка фактично проведена за відсутності наказу про її проведення, про який би було повідомлено ТОВ «Самара-Люкс».
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 27.01.2015 року (справа № 21-425а14).
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг - п.198.1 ст. 198 ПКУ.
Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище Кодексу, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 201.1 ст.201 ПК України передбачено, що податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку
Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.201.6 Податкового кодексу України).
Об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Поряд з цим, саме такі підстави можуть свідчити про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що, в свою чергу, в певній мірі свідчить про реальність таких операцій.
Судом були досліджені наявні в матеріалах справи первинні документи, що стосуються господарської діяльності позивача з його контрагентами, та встановлено, що вказані господарські операції пов'язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій до перевірки були надані копії первинних документів по наступним контрагентам: ПП «Наша Марка», ТОВ «АВАЛОН ІНВЕСТ ЛТД», ПП «Строймонтаж - ЛМЛ», ТОВ «АСТЕР ГРУП», ТОВ «ЕЛІС - БУД», ТОВ «ТД АЛЬТ», ТОВ «СТРОЙ ІНВЕСТ КО», ТОВ «ФАЙ-ТОРГ», ТОВ «ПКЦ «ВОСТОКТОРГ-СЕРВІС - ГРУПП», ПП «БОМА СЕРВІС», ТОВ «БАСКО», ТОВ «Движущая Сила», ТОВ «ЕДС - ІНЖИНІРИНГ», ТОВ «ІЕС», ТОВ «ПП ІНТЕРСТРОЙ СЕРВІС», ТОВ «ТЕХНОТЕРМ - ПЛЮС», ТОВ «ТД «ПРОМТЕХСТРОЙ», ТОВ «ОАЗИС - КЛИМАТ», а саме: договори, акти приймання - здачі виконаних робіт, податкові накладні, видаткові накладні, рахунки фактура, банківські виписки, ТТН, які, на думку суду, підтверджують формування показників податкової звітності ТОВ «Самара-Люкс» та вказують на реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку підприємства.
Суд зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.
По взаємовідносинам з вищевказаними контрагентами суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що між вищезазначеними контрагентами та позивачем протягом перевіряємого періоду було укладено договори на поставку тієї чи іншої продукції, договори на оказание транспортних послуги з урахування потреб позивача для виконання взятих на себе зобов'язань по Договорам підряду.
Представником позивача в судовому засіданні зазначено та не спростовано представниками відповідача, що під час проведення планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року всі первинні документи надавались перевіряючому інспектору ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.
Стосовно висновку податкового органу про встановлення відсутності поставок товарів між позивачем і контрагентами, що, в свою чергу, на думку контролюючого органу, свідчить про укладення позивачем безтоварних договорів, суд зазначає, що статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996- XIV, із змінами та доповненнями, зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи зі змісту пункту 2 статті 3 цього ж Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від
05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до п. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).
Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні маги такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл га здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Крім того, факт надання та прийняття сторонами даних послуг, згідно вимог діючого законодавства, оформляється Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг), а у випадку оподаткування операції ПДВ, податковою накладною. Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) оформлюються згідно вимог Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" від 16.07.99р. №996-ХІУ (із змінами та доповненнями) та "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за №168/704. Згідно вимог Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" провадиться оформлення розрахункових документів. Додаткових вимог щодо обов'язкового оформлення даного виду операцій іншими видами первинних документів законодавством не встановлено.
Проте, як було встановлено під час судового розгляду та не спростовано представниками відповідача, товарно-транспортні накладні надавались податковому органу під час проведення перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що надання послуг підтверджується актами виконаних робіт, наданими належним чином оформленими податковими накладними.
Сплату за надані послуги та виконанні роботи було здійснено виключно шляхом перерахування з розрахункового рахунку ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» на розрахунковий рахунок контрагентів, що підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями.
Під час судового розгляду справи було з'ясовано, що між вищевказаними підприємствами були проведені всі взаєморозрахунки з поставки продукції та виконання робіт.
Крім того, відповідачем не надано доказів, які б спростовували реальність господарської операції з вищезазначеними контрагентами та докази, які б підтверджували обставини, викладені в акті перевірки.
В акті перевірки відсутні будь-які посилання на дефекти форми, змісту або походження первинних і розрахункових документів, які, в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. за № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Також, суд зазначає, що необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Крім того, договори поставки, виконання робіт чи надання послуг не віднесені до переліку тих правочинів, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, тобто такі, що порушують публічний порядок.
Статтею 207 ГК України встановлено, що господарське зобов'язання, що відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочини ухвалюється судове рішення.
Також, є безпідставним і покладення в основу акту перевірки висновків про те, що контрагенти не могли здійснювати господарські операції у зв'язку з відсутністю у них трудових ресурсів, транспортніх засобів, виробничих активів, складських приміщень з огляду на те, що у відповідності до вимог ст. 61 Конституції України юридична відповідальність носить індивідуальний характер та позивач не може нести відповідальність за дії своїх контрагентів.
Крім того, жодних документальних доказів про неможливість роботи підприємств у спірних періодах податковою інспекцією не наведено.
Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на відсутність у контрагентів (субпідрядників) ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» ліцензій та дозвільних документів, що дають можливість виконувати роботи підвищеної небезпеки на об'єктах будівництва, та на те, що дані підприємства перебувають в стані припинення, оскільки, як було з'ясовано під час судового розгляду та підтверджується матеріалами справи, роботи на об'єктах виконувались у 2012 та 2013 роках. На той час всі контрагенти були діючими підприємствами та мали значний штат найманих працівників, що, на думку суду, давало можливості виконувати великі обсяги робіт. Крім того, всі контрагенти, які виконували субпідрядні роботи мали і мають ліцензії Державної архітектурно - будівельної інспекції України, а також відповідні дозволи, копії яких долучені до матеріалів справи.
Як повідомив в судовому засіданні представник позивача, на підприємстві ТОВ «САМАРА - ЛЮКС» є відповідальний інженер з охорони праці.
Що стосується субпідрядних організацій, то, як було з'ясовано під час судового розгляду, журнали обліку та реєстрації відвідувачів, а також допусків на території об'єктів знаходяться у Замовників, а також у самих субпідрядних організацій. При цьому, суд зазначає, що дані документі для формування витрат у підприємства не передбачені чинним законодавством.
Частиною 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність передбачено, що підприємство самостійно визначає облікову політику; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановленим цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.
Отже, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, закріплений у ст. 4 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до якого операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
На підставі викладеного, судом було встановлено рух активів від контрагентів до позивача. Суд зазначає, що документи, надані як документальне оформлення операцій між позивачем та його контрагентом, вказують на фактичне існування та реальність господарських правовідносин між такими особами.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси позивача, щодо порушення яких суд дійшов відповідного висновку та це підтверджується відповідними доказами.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись статтями 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 10 серпня 2015 року.

Суддя В.В. Кальник