Справа № 2а-5259/09/0870
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року ( 16 год. 45 хв.)Справа № 2а-5259/09/0870 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого - судді Максименко Л.Я.

при секретарі судового засідання Приймаку Є.О.,

представників сторін

від позивача: Лисенко О.В., рішення від 16.07.2012; Шайтанов А.С., довіреність від 17.12.2013; Софієнко С.М., довіреність від 01.08.2014

від відповідача: Туркін О.С., довіреність № 86/28-04-10-017 від 25.07.2014

від прокуратури: Красних О.О., посвідчення № 013462 від 03.12.2012

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг», м. Запоріжжя

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, м. Запоріжжя

за участю: Прокуратури Запорізької області, м. Запоріжжя

про: скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (далі - відповідач) в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 27.03.2009 № /0.

В обґрунтування позову посилається на те, що висновок податкового органу про завищення товариством суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2009 року у сумі 7 363 251,00 грн. є безпідставним. Вказує, що у якості єдиної підстави для вищезазначеного висновку є твердження відповідача про те, що виходячи зі змісту п.4.5 ст.5 та п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» обов'язковою умовою отримання бюджетного відшкодування, поряд з надмірною сплатою податку, є ще й отримання продукції отримувачем товарів у відповідному періоді. Однак, на думку ТОВ «Запоріжалюмінторг», зазначений висновок не відповідає вимогам п.7.7 ст.7 Закону України № 168/97-ВР, яким саме й врегульовано порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України. Вважає, що висновки податкового органу про неможливість отримання товариством відшкодування ПДВ за попередньою оплатою суперечить нормам податкового законодавства та позиції самої ДПА України, викладеної в листі від 20.09.2006 № 17537/7/16-1517-07. Стверджує, що позивачем цілком правомірно заявлено до бюджетного відшкодування у січні 2009 року суму податку на додану вартість у розмірі 7 363 250,77 грн., жодного завищення суми бюджетного відшкодування не відбулося.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги з підстав, викладених вище, наполягають на задоволенні позову.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 14.10.2009 вх. № 19355 посилається на те, що в порушення п.п.7.7.2, п.п.7.7.4 п.7.2. ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» підприємством безпідставно завищено бюджетне відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2009 року в сумі 7 363 250,77 грн., яке виникло за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось у листопаді - грудні 2008 року. Перевіркою встановлено, що товар, обумовлений договором, не поставлявся й дії з перерахування постачальникові коштів за товар без фактичного одержання останнього й переходу права власності на нього не підпадають під поняття «продаж товарів», що визначене п.1.31 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Свою позицію ґрунтує на тому, що для підприємств, які декларують суми податку на додану вартість до відшкодування, до рядку 2 Розрахунку суми бюджетного відшкодування повинні включатись суми податку з урахуванням єдиного принципу - фактично сплачені суми податку на додану вартість за фактично отримані товари (послуги). Вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а спірне податкове повідомлення рішення таким, що винесене на підставі діючого законодавства. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище.

Прокуратура Запорізької області письмових пояснень по суті спору не надала, представник у судовому засіданні підтримав заперечення відповідача та просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 17.09.2014 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

ТОВ «Запоріжалюмінторг» зареєстроване 02.07.2003 розпорядженням виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради народних депутатів від 02.07.2003 № 195020 та взято на податковий облік в СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі з 01.01.2004.

На підставі направлення від 13.03.2009 № 0149, згідно з ч. 13 ст.11-1 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні», п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» та відповідно до наказів СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі від 13.03.2009 № 385 та від 23.03.2009 № 436 фахівцями Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Запоріжалюмінторг» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2009 року у сумі 18 372 882 грн., яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01.11.2008 по 31.12.2008, про що складено акт від 24.03.2009 № 41/08-08/32573524.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.п.7.7.2 п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР в результаті чого ТОВ «Запоріжалюмінторг» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2009 року на суму 7 363 251 грн.

27.03.2009, на підставі акту виїзної позапланової перевірки від 24.03.2009 № 41/08-08/32573524, СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі прийнято податкове повідомлення - рішення № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2009 року на 7 363 251 грн.

За результатами апеляційного оскарження до податкових органів зазначене податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення та винесені податкові повідомлення рішення від 21.04.2009 № /1, від 25.06.2009 № /2 та від 14.09.2009 № /3.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 27.03.2009 № /0, ТОВ «Запоріжалюмінторг» звернулось до суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2011 у справі № 2а-5259/09/0870 адміністративний позов ТОВ «Запоріжалюмінторг» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.03.2009 № /0.

18.12.2012 постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 2а-5259/09/0870 апеляційну скаргу СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі задоволено, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2011 скасовано, а у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Запоріжалюмінторг» відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.07.2014 по справі № К/800/7433/13, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2012 скасовано, справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Отже, право платника податку на податковий кредит виникає у разі фактично здійснення господарської операції в періоді, в я кому відбулося придбання товарів (робіт/послуг) або зроблена попередня оплата, але це право повинно бути підтверджене належним чином оформленою податковою накладною.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

Разом з тим, частина 4 та 5 статті 11 даного Кодексу встановлює, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.07.2014 судом було витребувано у позивача документи, що підтверджують фактичне оприбуткування придбаного товару, докази його переміщення, докази подальшої реалізації контрагентам, співставну таблицю щодо асортименту, кількості та вартості оплаченого та придбаного, а також в подальшому реалізованого товару.

На підставі вже наявних у справі доказів, а також додатково поданих сторонами судом встановлено, що між ТОВ «Запоріжалюмінторг» (покупець) та ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (постачальник) укладено договір №858Д (2006) від 26.06.2006, на виготовлення та поставку сплавів алюмінієвих ливарних марок. Умови поставки: EXW склад ВАТ «ЗАлК». Термін дії договору до 01.07.2009. Кількість поставленого товару та її ціна регулюються додатковими узгодженнями.

Згідно додаткової угоди № 43 від 10.12.2008 до договору поставки від 26.06.2006 №858 Д (2006) постачальник зобов'язується додатково виготовити та поставити, а покупець прийняти і оплатити катанку алюмінієву АКЛП в кількості 2 400 тн. за ціною 15 476,00 грн. за 1 тону.

В грудні 2008 року на виконання умов договору, ТОВ «Запоріжалюмінторг» перерахував авансові платежі ВАТ «ЗАлК» за алюмінієву катанку АКПЛ-ПТ-7Е-9,5 в кількості 2 378,93 тн. за ціною 15 476 грн. на загальну суму 44 179 504 грн. 61 коп., у тому числі ПДВ 7 363 250,77 грн. (платіжні доручення: № 29 від 08.12.2008 на загальну суму 9 047 059 грн. 20 коп., у т.ч. ПДВ 1 507843 грн. 20 коп. (в т.ч. по договору №858Д(2006) - 6 407059 грн. 20 коп., у т.ч. ПДВ 1 067 843 грн. 20 коп.); № 63 від 22.12.2008 на суму 300 000 грн., у т.ч. ПДВ 50 000 грн.; № 68 від 23.12.2008 на суму 300 000 грн., у т.ч. ПДВ 50 000 грн.; № 72 від 25.12.2008 на суму 1 000 000 грн., у т.ч. ПДВ 166 666 грн. 67 коп.; № 78 від 26.12.2008 на суму 300 000 грн., у т.ч. ПДВ 50 000 грн.; № 84 від 29.12.2008 на суму 600 000 грн., у т.ч. ПДВ 100 000 грн.; № 80 від 29.12.2008 на суму 500 000 грн., у т.ч. ПДВ 83 333 грн. 33 коп.; № 94 від 30.12.2008 на суму 34 772 445 грн. 41 коп., у т.ч. ПДВ 5 795 407 грн. 57 коп.).

При здійснені передоплати ТОВ «Запоріжалюмінторг» отримано податкові накладні на загальну суму 44 179 504 грн. 61 коп., у т.ч. ПДВ 7 363 250 грн. 77 коп., а саме: № Н. 29 від 08.12.2008 на суму 6 407 059,20 грн., у т.ч. ПДВ 1 067 843,20 грн.; № Н. 63 від 22.12.2008 на суму 300 000 грн., у т.ч. ПДВ 50 000 грн.; № Н.68 від 23.12.2008 на суму 300 000 грн., у т.ч. ПДВ 50 000 грн.; № Н.72 від 25.12.2008 на суму 999 999 грн. 99 коп., у т.ч. ПДВ 166 666 грн. 66 коп.; № Н.78 від 26.12.2008 на суму 300 000 грн., у т.ч. ПДВ 50 000 грн.; № Н.84 від 29.12.2008 на суму 600 000 грн., у т.ч. ПДВ 100 000 грн.; №Н. 80 від 29.12.2008 на суму 500 000 грн. 01 коп., у т.ч. ПДВ 83 333 грн. 34 коп.; № Н.94 від 30.12.2008 на суму 34 772 445 грн. 41 коп., у т.ч. ПДВ 5 795 407 грн. 57 коп.).

На виконання умов контракту позивачем було отримано товар за видатковими накладними від 12.01.2009 № 20001 в кількості 1,406тн., від 19.01.2009 № 20067, № 20078 в кількості 15,2 тн., від 20.01.2009 № 20080, № 20079 в кількості 20,818 тн., від 21.01.2009 № 20093 в кількості 6,466 тн., від 22.01.2009 № 20097, № 20098, № 20095, № 20096 та № 20094 в кількості 74 тн., від 23.01.2009 № 20111, № 20099 та № 20110 в кількості 11,402тн., від 26.01.2009 № 20116, № 20115, № 20114 від 29,426 тн., від 27.01.2009 № 20126, № 20135, № 20127 в кількості 19,128 тн., від 28.01.2009 № 20148, № 20136 в кількості 20,744 тн., від 29.01.2009 № 20167 та № 20137 в кількості 23,078 тн., від 30.01.2009 № 20172 та № 20173 в кількості 30,248тн. - всього на загальну кількість 252,310 тн.

Доводи податкового органу, викладені у письмових поясненнях від 28.08.2014 вх. № 32686 з приводу того, що у видаткових накладних відсутні П.І.Б. та посади осіб, які отримали товар суд вважає необґрунтованими, оскільки в усіх вищезазначених видаткових накладних міститься посада, П.І.Б. особи, що дозволила відпуск товарів та підпис і П.І.Б. особи, що отримувала товар та згідно якого документу (довіреність).

Перевезення придбаного товару здійснено на підставі товарно-транспортних накладних № 934055 від 12.01.2009, № 934058 від 19.01.2009, № 934061 від 19.01.2009, № 934064 ВІД 20.01.2009, № 934063 ВІД 20.01.2009, № 934068 ВІД 21.01.2009, № 934069 від 22.01.2009, № 934077 від 22.01.2009, № 934085 від 22.01.2009, № 934080 від 22.01.2009, № 934079 від 22.01.2009, № 934078 від 23.01.2009, № 934097 від 23.01.2009, № 934098 від 23.01.2009, № 934106 від 26.01.2009, № 934103 від 26.01.2009, № 934109 від 26.01.2009, № 934116 від 27.01.2009, № 934114 від 27.01.2009, № 934115 від 27.01.2009, № 934124 від 28.01.2009, № 934120 від 28.01.2009, № 934121 від 29.01.2009, № 934132 від 29.01.2009, № 934136 від 30.01.2009, № 934138 від 30.01.2009.

Посилання відповідача у письмових поясненнях від 28.08.2014 вх. № 32686 на те, що товарно-транспортні накладні оформлені з певними недоліками, а саме: у графі «вантаж одержав» відсутня посада особи, відповідальної за одержання вантажу; відсутні підпис та дані щодо водія-експедитора, відсутня посада особи, що здала вантаж до перевезення, судом після дослідження змісту вказаних перевізних документів до уваги не проймаються оскільки всі ці графи заповнені.

Крім того, наявність певних недоліків у заповненні товарно-транспортних накладних є по суті лише дотриманням чи порушенням правил перевезень автомобільним транспортом безпосередньо самим перевізником, а тому вантажоотримувач не може нести відповідальність чи будь-які негативні наслідки за неправильне оформлення таких документів.

Судом з'ясовано, що придбаний товар був оприбуткований товариством, що підтверджується долученою до справи оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 за січень 2009 року та в подальшому реалізований контрагентам позивача - ПАТ ММК ім. Ілліча, ТОВ «Елктротехніка», ТОВ «Інтеркабель Київ», ВАТ «Алчевський металургійний комбінат», ТОВ «ТФ Кабель Україна», ТОВ кабельний завод «Енергопром», ПАТ «Завод «Южкабель», ПАТ «МК «Азовсталь» тощо. Факт подальшої реалізації підтверджується долученими до справи копіями видаткових накладних, довіреностей на отримання ТМЦ.

В бухгалтерському обліку операції по здійсненим передплатам відображені наступними бухгалтерськими проводками: Д-т 631 К-т 311 - 44 179504,61 грн., Д-т 6442 К-т 6441-7 363250,77 грн.

Складені податкові накладні відображені бухгалтерською проводкою : Д-т 6415 К-т 6442 - 7 363250,77 грн.

Вищезазначені податкові накладні включені до податкового кредиту грудня 2008 року тобто, попереднього звітного періоду, та включені в додаток 2 до податкової декларації з ПДВ січня 2009 року у графі 4 «Частина залишку від'ємного значення, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) постачальникам таких товарів(послуг) у попередніх податкових періодах та не погашена податковими зобов'язаннями попередніх податкових періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування, яка переноситься до рядку 2 додатку 3 до податкової декларації по податку на додану вартість за січень 2009 року «Розрахунок суми бюджетного відшкодування».

Отже, придбаний товар був своєчасно та в повному обсязі оприбуткований ТОВ «Запоріжалюмінторг» на підставі накладних, оплачений та в подальшому використаний у власній господарській діяльності, що в свою чергу призвело до змін в активах підприємства та його зобов'язаннях і реально спричинило зміни майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

В свою чергу, в акті перевірки податковий орган посилається на те, що товар, обумовлений договором, не поставлявся й дії з перерахування постачальникові коштів за товар без фактичного одержання останнього й переходу права власності на нього не підпадають під поняття «продаж товарів», що визначене п.1.31 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З цього приводу суд зазначає, що згідно з п. 3.1 ст. 3 Закону № 168/97-ВР об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону № 168/97-ВР поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу. Не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Долученими до справи доказами підтверджується факт здійснення постачання від контрагента позивача - ВАТ «ЗАлК» до ТОВ «Запоріжалюмінторг» товару у січні 2009 року по здійсненій в період грудня 2008 року передплаті, згідно перерахованих вище первинних документів.

Відповідно до п.п.7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Судом з'ясовано та підтверджено матеріалами справи, що до бюджетного відшкодування позивачем у січні 2009 року було заявлено суми податку на додану вартість, які сплачені постачальнику в якості передплати за отриманий в наступному податковому періоді товар.

Тож, висновки податкового органу про те, що за заявленими до відшкодування сумами реального постачання товару не було, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і суперечать долученим до справи доказам.

Посилання позивача на те, що період, за який було здійснено перевірку в даній справі, був частково предметом розгляду справи №2а-0870/657/11, суд вважає безпідставними, оскільки як свідчить долучена до справи копія адміністративного позову у вказаній справі, судові рішення по справі, а саме - ухвала Вищого адміністративного суду України від 09.12.2013р. (К/9991/72790/12) та постанова Запорізького окружного адміністративного суду 05.10.2011, періоди перевірок є різними і ані частково, ані в повному обсязі не перетинаються.

Так, предметом дослідження в адміністративній справі № 2а-0870/657/11 було наявність з боку позивача порушень вимог пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на загальну суму 12 688 873,00 грн., у т.ч. за вересень 2008 року на суму 2 850 000,00 грн., за жовтень 2008 року на суму 3 005 676,00 грн., за листопад 2008 року на суму 3 300 806,00 грн., за грудень 2008 року на суму 699 058,00 грн., за листопад 2009 року на суму 2 833 333,00 грн., завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2009 року 1 592 039,00 грн., заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на загальну суму 5 650 034,00 грн., у т.ч. за листопад 2009 року на суму 1 144 732,00 грн., за грудень 2009 року на суму 4 505 302,00 грн.

Доводи податкового органу про пов'язаність даної справи зі справою №2а-5258/09/0870 суд також, дослідивши, відхиляє з огляду на таке.

Судом з'ясовано, що предметом оскарження у справі № 2а-5258/09/0870 є податкове повідомлення - рішення щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2008 рік у розмірі 10 692 526,00 грн. Тобто, періоди перевірок та зменшеної суми бюджетного відшкодування є різними, а тому підстави говорити про пов'язаність вказаних справ відсутні.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок податкового органу, викладений в акті перевірки від 24.03.2009 № 41/08-08/32573524, про порушення ТОВ «Запоріжалюмінторг» вимог п.п.7.7.2 п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР є помилковим та спростовується дослідженими під час розгляду справи доказами.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 27.03.2009 №/0 слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, за участю прокуратури Запорізької області про скасування податкового повідомлення - рішення від 27.03.2009 №/0, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 27.03.2009 №/0 про зменшення ТОВ «Запоріжалюмінторг» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2009 року на суму 7 363 251,00 грн.

Присудити з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.15, ) 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко