Справа № 2а-1701/10/1270
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернявська Т.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року справа №2а-1701/10/1270

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бадахової Т.П., суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,

при секретареві Солодько О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Механізатор» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2010 року у справі № 2а-1701/10/1270 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до Відкритого акціонерного товариства «Механізатор» про стягнення простроченої заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 20242,30 грн., і

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2010 року позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до Відкритого акціонерного товариства «Механізатор» про стягнення простроченої заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 20242,30 грн. задоволені повністю: стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Механізатор» (ідентифікаційний код 01240769, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Леніна, 2) на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (ідентифікаційний код 21792459, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, буд. 9, р/р 8 в ЛОУ ВАТ «Державний Ощадний банк України», МФО 304665, код 21792459) прострочену заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за грудень 2009 року у розмірі 20242,30 грн. (двадцять тисяч двісті сорок дві гривні тридцять копійок).

Відповідач з таким судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу, просить постанову суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Механізатор» (далі ВАТ «Механізатор») є страхувальником та платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області, що підтверджується заявою про реєстрацію (а. с. 7).

Відповідачем самостійно обчислені та нараховані страхові внески у розмірі 20242,30 грн., відповідно розрахунку суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за 11 місяців 2009 року (а. с. 8). ВАТ «Механізатор» нарахована сума внесків в установлені законом термін не сплачена.

Згідно до вимог частини 3 статті 106 Закону України від 09.07.2003 р. № 058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивачем відповідачеві була надіслана вимога від 05.01.2010 р. № Ю-5/1 про сплату боргу (а. с. 5), яка отримана ТОВ «Механізатор» 11.01.2010 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 6).

Сума недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за грудень 2009 р. у розмірі 20242,30 грн. підтверджується карткою особового рахунку відповідача (а. с. 9, 10) та довідкою від 19.03.2010 р. (а. с. 18).

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені при апеляційному перегляді в підтверджені матералами справи.

Згідно п. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі Закон №1058), страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно п. 6 ч. 2 ст. 17 цього Закону, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно ч. 6 ст. 20 цього Закону, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць.

Відповідно ч. 12 ст. 20 цього Закону, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності в платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями із сплати страхових внесків зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно ч. 2 та ч. 3 ст. 106 цього Закону, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Колегія суддів вважає посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, зокрема, не повного зясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи неспроможними, оскільки відповідач не надав суду обґрунтувань таких тверджень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, розглянув справу з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування постанови суду не встановлено.

Ухвала в повному обсязі складена 29 липня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195 ч.1, ст. 196, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Механізатор» залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2010 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до Відкритого акціонерного товариства «Механізатор» про стягнення простроченої заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 20242,30 грн залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий Т.П.Бадахова

Судді Л.А.Василенко

ОСОБА_2