Справа № 825/2285/15-а
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/2285/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Житняк Л.О.,

суддів: Зайця О.В., Падій В.В.,

за участі секретаря Тищенко М.В.,

представника відповідача-1 та відповідача-2 ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, Державного казначейства України про стягнення недоплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, Державного казначейства України про стягнення коштів, відрахованих із заробітної плати як податок з доходів фізичних осіб з Державної судової адміністрації України шляхом списання з відкритого в Державному казначействі України рахунку за період з 01.01.2004 по 31.12.2007 в розмірі 23 903,58 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015 справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2015 про розєднання позовних вимог у самостійне провадження, справу призначено до розгляду.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є суддею Щорського районного суду Чернігівської області. В порушення Закону України «Про статус суддів», Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95, розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.01.2006 № 22-р за період з 01.01.2004 по 31.12.2007 включно з її заробітної плати утримувався податок та не було компенсовано суму податку з доходів фізичних осіб за вказаний період.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій позов підтримав та просив розгляд справи провести без його участі.

Представник Державного казначейства України в судове засідання не прибув. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідачів 1 та 2 позов не визнав та надав суду заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача-1 та відповідача-2, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Питання матеріального забезпечення суддів врегульовані статтею 44 Закону України від 15.12.1995 № 2862-ХІІ «Про статус суддів». Зазначена норма не містить положень про звільнення суддів від сплати прибуткового податку. Проте, таке право було запроваджено Указом Президента України від 10.07.2004 № 584, в абзаці 4 статті 1 якого встановлено, що заробітна плата суддів не обкладається прибутковим податком за місцем основної роботи.

Законом України від 22.05.2003 № 889-ІV «Про податок з доходів фізичних осіб» для суддів не передбачено звільнення від сплати прибуткового податку. З введенням в дію цього Закону абзац 4 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.2004 № 584 втратив чинність.

Водночас, необхідно зазначити, що порядок проведення компенсаційних виплат суддям у зв'язку з втратою частини заробітку, пов'язаною зі сплатою податку було передбачено абзацами 1, 2 пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.01.2004 № 22-р «Про деякі питання оплати праці суддів» якого дозволено головам судів загальної юрисдикції здійснювати у 2004 році компенсаційні виплати суддям у розмірі 100 відсотків посадового окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць, після сплати податку на доходи фізичних осіб, буде нижчою, ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за квартал 2003 року. При цьому, компенсаційна виплата не повинна перевищувати втрати частини заробітку судді, повязаної із справлянням податку на доходи фізичних осіб, а відповідно до пункту 2 вищезазначеного розпорядження така виплата здійснюється у межах видатків на оплату праці, передбачених у Держаному бюджеті України на 2004 рік на утримання органів судової влади.

Враховуючи норму пункту 1.2 статті 1 Закону України від 22.05.2003 № 899-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», де визначено, що дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів, або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених пп. 4.2.16 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами, та підпункт «д» пункту 1.3 статті 1 Закону, де визначено, що дохід із джерелом його походження з України - це будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі дохід у вигляді заробітної плати, нарахований (виплачений, наданий) унаслідок здійснення платником податку трудової діяльності на території України, суд звертає увагу на те, що згідно пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний дохід. Крім того, відповідно до пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та і винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору. Також, суд враховує норму п. 22.2. ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», яка встановлює, що у разі, якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону.

Так Указом Президента України від 25.12.2003 № 1497/2003 «Про визнання такими, що втрачають чинність, деяких указів Президента України», у зв'язку з прийняттям Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», - Указ Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» визнано таким, що втратив чинність з 01.01.2004, а тому заробітна плата суддів з 01.01.2004 обкладається податком з доходів фізичних осіб за місцем основної роботи на загальних підставах.

Відповідно до рішень Конституційного Суду України від 24.06.1999 № 6-рп/99 та від 01.12.2004 № 19-рп/2004 було встановлено, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування суддів, а важливим механізмом їх забезпечення є встановлений ч. 1 ст. 130 Конституції України обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Відповідно видатки на утримання судової влади встановлюються в Державному бюджеті України.

Таким чином суд прийшов до висновку, що такі видатки (компенсаційні виплати суддям) в Державному бюджеті України на 2005-2007 роки не встановлювались, і порядок та механізм фінансування суддів на 2005-2007 роки, таких компенсацій не передбачав, а головам судів було дозволено здійснювати компенсаційні виплати суддям лише у 2004 році.

Як вбачається з матеріалів справи, із заробітної плати позивача, у відповідності до вимог Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» за період 01.01.2004 по 31.12.2004 включно був утриманий податок з доходів фізичних осіб в сумі 962,39 грн., згідно довідки наданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернігівській області (а.с. 15). Також слід зазначити, що ОСОБА_2О була призначена на посаду судді Указом Президента України «Про призначення суддів» від 13.05.2004 (в матеріалах справи) та згідно інформації, наданої ТУ ДСА Чернігівської області, приступила до виконання посадових обовязків з 21.05.2004. До 21.05.2004 ОСОБА_2 працювала в апараті суду на посаді помічника судді.

З огляду на встановлене суд приходить до висновку, що оскільки правова конструкція норми розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.01.2004 № 22-р «Про деякі питання оплати праці суддів» складається із двох складових: суми нарахованої в 2004 році заробітної плати за місяць, після сплати податку на доходи фізичних осіб, яка нижча, ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за квартал 2003 року, а також власне самого розміру середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за квартал 2003 року, тому законодавець відносить виникнення права на компенсаційні виплати у 2004 році тільки у випадку можливості співставити розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за квартал 2003 року сумі нарахованої в 2004 році заробітної плати за місяць, після сплати податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи той факт, що позивач в IV кварталі 2003 року працював в апараті суду на посаді помічника судді, та відповідно заробітна плата нараховувалась помічнику судді, і лише з 21.05.2004 приступила до виконання посадових обовязків, тому провести розрахунок належної до виплати компенсації у відповідності до абзацу 1, 2 пункту 1 Розпорядження немає законних підстав.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої заробітної плати в розмірі 23 903,58 грн за період з 01.01.2004 по 31.12.2007 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Л.О. Житняк

Судді О.В.Заяць

ОСОБА_3