Справа № 2а-564/10
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 р. Справа № 6535/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Коваля Р.Й., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області про скасування рішень сільської ради, визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, яким просила скасувати рішення відповідача № 276 від 11.10.2010 року та №281 від 11.10.2010 року, визнати дії та бездіяльність посадових осіб органу місцевого самоврядування протиправними, зобов'язати вчинити дії, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 6000 грн.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 грудня 2010 року позов задоволено частково. Рішення сесії Половлівської сільської ради Володимирецького району № 276 від 11.10.2010 року та №281 від 11.10.2010 року визнано протиправними та скасовано. Зобов'язано Половлівську сільську раду повторно розглянути на черговій сесії та вирішити у відповідності до вимог чинного законодавства України заяву ОСОБА_1 про передачу їй безкоштовно у приватну власність земельної ділянки в с. Половлі Володимирецького району. Стягнуто з Половлівської сільської ради Володимирецького району в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Постанова мотивована тим, що при розгляді звернення ОСОБА_1 посадовими особами Половлівської сільської ради порушено вимоги Земельного кодексу України та Закону України «Про звернення громадян». Таким чином, внаслідок неправомірних дій та бездіяльності посадових осіб Половлівської сільської ради та голови було порушено встановлений законодавством порядок розгляду та строки розгляду земельних спорів та розгляду заяв громадян і, як наслідок, порушено права позивача на своєчасний, всебічний та об'єктивний розгляд її письмового звернення.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Половлівська сільська рада законно та обґрунтовано відмовила позивачу в оформленні права власності на земельну ділянку загального користування, оскільки дорога не може використовуватися для будівництва та обслуговування житлового будинку. Крім того, апелянт зазначає, що сільська рада належним чином направляла відповіді на кожне звернення позивача, проте позивач умисно відмовлялась від їх отримання.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №281 від 11.10.2010 року зобов'язано ОСОБА_1 відступити перекриття дороги на три метри для проходження жителів с.Половлі вул. Молодіжної.

Рішенням Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області № 276 від 11.10.2010 року надано згоду на приватизацію земельної ділянки, яка фактично становить 0,15 га та заборонено самовільно використовувати дорогу загального використання розміром 0,22 га.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, прийшов до висновку, що такий повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Однак колегія суддів не погоджується з цим виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів зауважує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Вище зазначені положення процесуального закону судом першої інстанції залишені поза увагою. Позивач в позовній заяві просить визнати протиправними та скасувати рішення Половлівської сільської ради Володимирецького району № 276 від 11.10.2010 року та №281 від 11.10.2010 року, якими зобов'язано відступити перекриття дороги на три метри та заборонено самовільно використовувати дорогу загального використання розміром 0,22 га.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства, а такий слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Згідно позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, 203, 206, 254 КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 грудня 2010 року у справі № 2а-564/10 за позовом ОСОБА_1 до Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області про скасування рішень сільської ради, визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.М. Довгополов

Судді Р. Й. Коваль

Т. І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлений 07.08.2015 року.