Справа № 0870/8010/12
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Київ К/800/54417/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014

у справі №0870/8010/12

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі по тексту - позивач, ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі по тексту - відповідач, СДПІ з ОВПП у м. Запоріжжі Міжрегіонального ГУ Міндоходів) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2012 № та від 20.08.2012 №.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.11.2012 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питання визначення правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту і бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2012 року, за результатами якої складено акт від 03.08.2012 №270/24-2/00191230.

06.08.2012 відповідачем було проведено камеральну перевірку даних, позивача задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2012 року, за результатами якої складено акт №275/24-0/00191230.

В актах перевірок встановлено, що на порушення пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.3 ст. 200 Податкового Кодексу України, п. 10.1 «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних» затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 N1002, зареєстрованого в Мін'юсті України 29.12.2010 за N1402/18697, ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» завищено суму податкового кредиту та від'ємного значення за травень 2012 року на загальну суму ПДВ - 475714,00 грн., а також завищено заявлену за червень 2012 року суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 475714,00 грн.

На підставі висновків актів перевірок відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 08.08.2012 №, яким позивачу було зменшено розмір від'ємного значення ПДВ за травень 2012 року на суму 475714,00 грн., та від 20.08.2012 №, яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за червень 2012 року у розмірі 475714,00 грн., та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 237857,00 грн.

Висновки актів перевірок обґрунтовані тим, що позивач, в порушення чинного законодавства, до складу податкового кредиту, від'ємного значення травня 2012 року включено операції з придбання вугілля від ТОВ «Антрацит Кепітал», по якому не підтверджується поставка продукції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про допущення позивачем вимог податкового законодавства, тому спірні податкові повідомлення-рішення прийнятті правомірно.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (із змінами та доповненнями) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції.

Відповідно до п. 2 ст. 9 даного Закону первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), код форми, дату і місце складання; зміст господарської операції, вимірювачі господарської операції (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 200.3 ст.200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав господарські відносини з ТОВ «Антрацит Кепітал» відповідно до укладеного договору поставки №20/2011/1648 від 30.08.2011, відповідно до умов якого ТОВ «Антрацит Кепітал» (постачальник) зобов'язаний передати у власність, а покупець (позивач) прийняти та сплатити вугільну продукцію.

Позивачем під час перевірки було надано відповідачу первинні бухгалтерські документи, податкові накладні, залізничні накладні на підтвердження факту перевезення товару, акти торгівельно-промислової палати, акти ДП «Укрвуглеякість», сертифікати якості, які свідчать про дійсність вчинених операцій. Крім того, в акті перевірки зазначається, що з залізничних накладних встановлено відправників та перевізників продукції. Тобто документи, які свідчать про дійсність вчинених операцій та правильність відображення у бухгалтерському обліку, були наявні під час перевірки у посадових осіб податкового органу та належним чином надані в ході її проведення.

Також, реальне здійснення операцій підтверджується залізничними накладними та даними складського обліку щодо подальшого використання вугілля у виробничий діяльності підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем дослідженні всі первинні документи, які підтверджують постачання товару від TOB «Антрацит Кепітал» та ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»: рахунки-фактури, податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення про перерахування грошових коштів в оплату товару, залізничні накладні, сертифікати якості, та інші.

Крім того, відповідно до наданих до перевірки залізничних накладних встановлено, що контрагентом позивача були укладені договори по постачанню вугілля з ТОВ «ПТГ «Технопромал'янс», який фактично здійснює відвантаження вугілля зі ст. Торез (Донецька обл.) та послуги з надання сертифікатів якості, та з ФОП ОСОБА_2, який фактично здійснює відвантаження вугілля зі ст. Постинково (Донецька обл.).

Тобто дані документи підтверджують реальність господарських операцій - фактичне переміщення (транспортування), приймання, використання товару ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у власній господарській діяльності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що господарські правовідносини між позивачем та ТОВ «Антрацит Кепітал» оформлені належним чином, а фактичне проведення господарських операцій з постачання товарів підтверджено належними первинними документами та документами податкової звітності.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров