Справа № 2014/2-а-1524/11
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

03.08.2011 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДПС Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

11 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора ДПС ОСОБА_2 серії АІ №328722 від 24.12.2010 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 24 грудня 2010 року інспектором дорожньої патрульної служби ВДАІ Березанського взводу ДПС при УДАІ Київської області прапорщиком міліції ОСОБА_2 на підставі даних, отриманих за допомогою приладу "Беркут" №0510066, складено відносно нього постанову серії АІ №328722 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Копію постанови він отримав безпосередньо від інспектора ДАІ у місці зупинки його транспортного засобу.

З вказаної вище незаконної постанови інспектора ДАІ вбачається, що 24 грудня 2010 року о 12 годині 28 хвилин він керував автомобілем Шевролет, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 116 км/год на 97 км а/ш Київ-Харків в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження швидкості руху 70 км/год", в звязку з чим перевищив швидкість руху на 46 км/год.

Тобто, інспектор ДАІ, оцінивши надані матеріали /отримані дані начебто за допомогою приладу Беркут №0510066/ з приводу, начебто, його правопорушення, дійшов висновку, що він керував чітко не визначеним автомобілем у чітко не визначеному місці у незазначеному напрямку зі швидкістю 116 км/год в межах невизначеного населеного пункту, чим порушив вимоги п. 12.9 ПДР України.

Вважав, що складена інспектором ДАІ постанова є незаконною, необґрунтованою та взагалі не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП, а тому не може бути доказом в суді з наступних підстав:

- постанова складена на підставі даних, отриманих в звязку з застосуванням приладу "Беркут №0510066, не дивлячись на те, що в даний момент інспектори ДАІ мають обладнання, яке взмозі в автоматичному режимі здійснювати фотозйомку автомобілів, що перевищують швидкість;

- постанова складена на підставі даних, які не підтверджуються документально письмовими доказами та показаннями свідків, не дивлячись на ту обставину, що він не визнавав своєї вини у вчиненому правопорушенні.

Інспектор ДАІ, який склав дану постанову, фактично стояв на узбіччі і не фіксував вказаним приладом швидкість його руху, а після необґрунтованої зупинки його транспортного засобу, підійшов та вказав на перевищення ним швидкості. Він одразу запропонував йому показати дані на його приладі, після чого виявив, що на ньому було відображено швидкість руху 116 км/год та не зазначено час, а назва приладу взагалі була відсутня. Документа на прилад йому не предявлялися на огляд, що взагалі робить не дійсними будь-які заміри, що, ймовірно, виконувалися цим приладом.

Він вказав на те, що визначене перевищення швидкості не належить його транспортному засобу і він керував автомобілем в умовах обмеженої оглядовості (туман) зі швидкістю 65 км/год, на що інспектор ДАІ почав складати незаконну постанову. Він вказував на те, що він досить часто проїжджає дану ділянку шляху, а тому йому відоме розташування дорожніх знаків, однак інспектор ДАІ продовжував складати постанову.

Крім того, інспектором ДАІ під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто в момент виявлення "правопорушення", не розяснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, що, вважає, є порушенням гарантованих йому Державою Конституційних прав.

Обовязковість розяснення йому прав передбачена ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Крім того, на підтвердження викладених у постанові обставин інспектором ДАІ не додано та не зазначено жодного доказу, що підтверджує його винність у вчиненому правопорушенні:

- інспектором ДАІ не зазначені докази того, що він дійсно керував автомобілем на 97 км а/ш Київ-Харків в зоні дії дорожнього знаку 3.29 „Обмеження швидкості руху 70 км/год, оскільки відсутні докази на підтвердження напрямку його руху, докази на підтвердження швидкості руху, фотознімки та ін. Також відсутня вказівка на те, у якому режимі здійснювалася фіксація швидкості.

Дійсні обставини справи:

24 грудня 2010 року близько 12 години 25 хвилин він керував згідно подорожнього листа автомобілем Шевролет Лачетті, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 65 км/год на 97 км а/ш Київ-Харків-Довжанський і будь-яких дорожніх знаків, які забороняли б йому рух з такою швидкістю - на даній ділянці шляху - відсутні.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, населений пункт - це забудована територія, в'їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Підсумовуючи вищевикладене, інспектором ДАІ не доведено жодним чином факт його правопорушення та не зазначені докази, що підтверджують його винність у вказаному правопорушенні. Складена інспектором ДАІ постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає встановленим вимогам, складена на підставі даних, які нічим не підтверджено, а тому не може бути доказом по даній справі. Вважав, що не розяснення йому прав, невідповідність постанови вимогам Закону тягне за собою недійсність прийнятого інспектором ДАІ рішення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій на позові наполягав, просив розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач інспектор ПС ДПС Березанського взводу ДПС при УДАІ Київської області ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в яких вказав, що 24.12.2010 на 97-му кілометрі автодороги Київ - Харків, Яготинського району, Київської області, з зоні знаку 3.29 (обмеження швидкості до 70 км/год) під час проведення дорожніх робіт о 12 годині 30 хвилин, вимірювачем швидкості "Беркут" №0510066, ним, ІДПС Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області, прапорщиком міліції ОСОБА_3, було зафіксовано швидкість руху автомобіля ШЕВРОЛЕТз державним номерним знаком АІ8958СЕ, яка становила 116 кілометрів на годину. Перевищення швидкості складало 46 кілометрів на годину. Відповідно до вимог КУпАП, ним: було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АІ 1 № 170955 стосовно водія ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 сел.. Зідьки, вул. Піщана-14, який порушив п. 12.9 Правил дорожнього руху перевищив дозволену швидкість руху на 24 км/годину. Відповідно до п. 3 ст. 222, ст. 276, ст. 283, ст. 285 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 328722 від 24.12.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП на громадянина ОСОБА_1

Позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 328722 від 24.12.2010 року вважав такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.12.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється; (б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак

відповідно до підпункту (и) пункту 30.3 Автомобільна дорога М - 03 Київ - Харків, відноситься до інших доріг. Відповідно до ст. 251 КУпАП "доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення... Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показанням технічних приладів..." В даному випадку правопорушення було виявлено за допомогою вимірювача швидкості Беркут№0510066, який пройшов державну повірку робочого засобу вимірювальної техніки та має відповідне свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 22-2/1945250, чинне до 15 січня 2011 року. У випадку відсутності сертифікації для роботи у підрозділах дорожньо-патрульної служби МВС України даний документ вказана Державна організація не видала б.

На підставі результатів повірки межа допустимої абсолютної похибки виміру швидкості не перевищує ± 1 км/год.

Відповідно до порядку роботи, визначеного Правилами застосування приладів дистанційного визначення швидкості Беркут, при перевищенні допустимого порогу швидкості, встановленому на приборі, здійснюється автмотична фіксація швидкості та часу правопорушення. За технічними характеристиками прибору на індикатор виводяться швидкість цілі та час з моменту фіксації.

Відповідно до технічних характеристик приладу вимірювання Беркут, він не має фото - та відео фіксації, а лише забезпечує фіксацію швидкості та часу правопорушення.

Згідно свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/3-819-2005 від 07.11.2005, визнано тип засобу вимірювально техніки "Вимірювач швидкості радіолокаційний Беркут, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за №25783-03.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про міліціюдля виконання покладених на неї обов"язків надається право: використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото - і відео спостереження, для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху.

Спеціальні контрольно - вимірювальні прилади для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху застосовуються згідно з інструкціями та методичними вказівками про порядок використання цих технічних засобів.

Відповідно до 13.7.1 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо - патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 року № 111, затвердженого в Міністерстві юстиції України від 26.06.2009 року № 567/16592, основним методом несення дорожньої служби спостереження за дорожнім рухом. Інструкції визначає, що під спостереженням за дорожнім рухом слід розуміти візуальний або за допомогою технічних засобів контроль за дотриманням учасників дорожнього руху встановлених правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, доцільність та ефективність дорожнього руху на постах, маршруті.

Пункт 7.6 Інструкції визначає, що працівник ДПС дозволяється використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Позивачу були надані дані з вказаного приладу з зазначенням швидкості його автомобіля та часу фіксації порушення. Позивачу надавався протокол про адміністративне правопорушення для підпису і дачі пояснень по суті порушення, чим він і скористався внісши запис в графі... по суті порушення пояснив. Отже, в даному випадку не було допущено жодних порушень прав позивача. Також був ознайомлений з матеріалами справи, було роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд справи по даному правопорушенню відбудеться на місці скоєння даного правопорушення. Позивач у протоколі про адміністративне правопорушення серії All № 170955 позивач у графі Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справивін розписався, цим самим засвідчив, що він згідний із місцем та часом зазначеним ним (посадовою особою).

Стаття 251 КУпАП трактує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і предметів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 278 КУпАП Підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушенняпосадова особа (за своїм внутрішнім переконанням, якщо це не суперечить чинному законодавству), при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В свою чергу спираючись на показники технічного приладу, та оцінюючи докази в даній справі згідно ст. ст. 251 та 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 276 та 33 КУпАП, він виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП накладення адміністративного стягнення входить до компетенції інспектора ДПС, який під час нагляду за дорожнім рухом виявив адміністративне правопорушення.

Стаття 255 ч. 2. КУпАП зазначає у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-15 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів...Він, ІДПС Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщик міліції ОСОБА_3 є працівником Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ, має спеціальне звання, а отже мав право складати протокол про адміністративне правопорушення і виносити постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Інспектори ДПС, що заступають на службу для забезпечення безпеки дорожнього руху, є атестованими працівниками міліції, які пройшли відповідне навчання та мають допуск до використання вимірювача швидкості Беркут. Стосовно надання ним даних про допуск приладу для вимірювання швидкості та застосування його в Україні, то згідно п. 2.14. в), г) ПДР України, водій має право знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду та вимагати від посадової особи пред'явлення посвідчення її особи.

Він, ІДПС Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області, прапорщик міліції ОСОБА_3, є працівником Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ, має спеціальне звання та на той час знаходився при виконанні своїх службових обов'язків і тому має право стверджувати, що рух машин був достатньо помірним, що повною мірою дозволяло проводити фіксацію швидкості одного автомобіля.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 328722 від 24.12.2010 року переліченим вимогам відповідає, винесена законно і при її винесенні дотримані всі вимоги чинного законодавства.

У відповідністю з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки відповідач субєкт владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду повторно не прибув в судове засідання без повідомлення ним про причини неприбуття, суд визнав необхідним розглядати справу за його відсутністю та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Постановою інспектора ПС ДПС Березанського взводу ДПС при УДАІ Київської області ОСОБА_2 від 24.12.2010 року серії АІ №328722 на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке виявилося в тому, що 24.12.2010 року о 12 годині 28 хвилин на 97 км автошляху Київ-Харків ОСОБА_4 керуючи автомбілм Шевролет, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не допримався вимог дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 70 км/год, рухався зі швидкістю 116 км/год, первищив швидкість на 46 км/год. (а. с. 5).

З копії протоколу про адміністративне правопорушення від 24.12.2010 року вбачається, що 24.12.2010 року о 13 годині 30 хвилин на 97 км автошляху Київ-Харків ОСОБА_4 керуючи автомбілм Шевролет, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не допримався вимог дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 70 км/год, рухався зі швидкістю 116 км/год, первищив швидкість на 46 км/год.(а. с. 6).

У відповідності до ст. 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідністю з ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішенню справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідністю з ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З досліджених в судовому засіданні зазначених вище письмових доказів, вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова по справі про адміністративне правопорушення складені у відповідності з діючим законодавством про адміністративні правопорушення належною посадовою особою, який діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відсутні докази, які б спростовували відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо обставин вчинення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, а також висновки постанови по справі про адміністративне правопорушення про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт перевищення швидкості руху, а просив перенести розгляд справи та зазначив про відсутність даних фотофіксації.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в момент зупинки позивачеві відповідачем було пред"явлено показання приладу обліку швидкості руху 116 км/г, тобто самим позивачем підтверджено факт фіксування відповідачем вказаного правопорушення.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, яка викладена відповідачем у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення від 24.12.2010 року, ґрунтується на фактичних даних про вчинення позивачем правопорушення, що відповідає вимогам ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух, п. 1.3. Правил встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Доказом встановлення вини позивача у порушенні правил дорожнього руху являється складений співробітником ДАІ протокол про адміністративне правопорушення, а також подальше винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до ст. 280, 283, 285 КУпАП інспектором Гойкало А.Г. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення від 24.12.2010 року серії АІ №328722, якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Таким чином, дії інспектора Гойкало А.Г. по виявленню та фіксації правопорушення скоєного ОСОБА_1, винесенню відносно нього постанови про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу знаходяться в межах його повноважень та здійснені у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскаржена позивачем постанова відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, через що позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та скасування цієї постанови є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 122, 246, 251, 252, 256, ч. 3 ст. 258, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 9, 70, 71, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до інспектора ДПС ДПС Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України у Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 24.12.2010 року серії АІ №328722 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: