Справа № 813/7065/14
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 р. Справа № 876/1437/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Большакової О.О.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі №813/7065/14 за позовом ОСОБА_2 до Ківерцівського районного суду Волинської області про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

17.10.2014р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Ківерцівського районного суду Волинської області, просив, з урахуванням поданих уточнень: визнати дії розпорядника інформації, щодо неправомірної відмови у наданні інформації, щодо несвоєчасного наданні інформації, щодо наданні недостовірної інформації, щодо надання неточної та неповної інформації, щодо не реєстрації документа при наданні відповідей на запити від 10.06.2014р., від 23.07.2014р., від 26.09.2014р., від 11.10.2014р. та від 13.10.2014р. незаконними, що вчиненні в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації»; визнати дії розпорядника інформації щодо приховування від оприлюднення (невключення до РЕЄСТРУ 327 судових справ, єдині унікальні номера по яких надавались у 2013р.) протиправною діяльністю, що вчинена в порушення Положення про автоматизовану систему документообігу суду та ст.11-1 ЦПК України; постановити окрему ухвалу суду про наявність підстав для притягнення до відповідальності розпорядника інформації - голови суду ОСОБА_3, винести окрему ухвалу суду, якою зобов'язати розпорядника інформації вжити заходів для усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог Закону України «Про доступ до судових рішень» та Положення про автоматизовану систему документообігу суду та інших нормативних документів, зобов'язати розпорядника інформації у місячний термін повідомити суд про наслідки вжиття заходів; стягнути з відповідача 16,30 грн. коштів, сплачених запитувачем інформації за скерування запитів на отримання публічної інформації до розпорядника інформації; судові витрати в сумі 78,08 грн. покласти на відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. у зв'язку з порушенням норм матеріального а процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при відмові у задоволенні позовних вимог Львівський окружний адміністративний суд порушив права та свободи позивача встановленні Конституцією України, зокрема ст.34 Конституції: право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір». Вважає, що проаналізувавши запити на отримання інформації від 10.06.2014р., 23.07.2014р., 26.09.2014р., 13.10.2014р. можна дійти висновку, що вони зовсім не торкаються питань законності ухвалення судових рішень, дотримання норм матеріального чи процесуального права, а торкаються питань публічності судових рішень (відкритих судових рішень) - оприлюднення судових рішень у ЄДРСР, які розпорядник інформації у відповідності до чинного законодавства зобов'язаний оприлюднювати, а не приховувати. Ківерцівський районний суд, як розпорядник інформації, як представник судової гілки влади, як суб'єкт владних повноважень, зобов'язаний неухильно дотримуватись своїх обов'язків: виконувати Закони України та не порушувати їх. Клопотанням від 25.12.2014р. до справи долучені документи, які підтверджують порушення розпорядником інформації вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що полягають у незаконній зміні єдиних унікальних номерів судових справ №2-5719/11, №2-4615/11, №2-4235/11, які отримані від іншого суду по підсудності на інші номера судових справ - №2-1039/11, №2-728/11, №2-1058/11, а також порушення Закону України «Про доступ до судових рішень»: вилучення з РЕСТРУ рішення під реєстраційним номером НОМЕР_1. Суд першої інстанції вказані порушення розпорядником інформації чинного законодавства проігнорував. Не надав оцінку порушенню розпорядником інформації приховування від оприлюднення 327 судових справ, які були зареєстровані розпорядником інформації у 2013 році і не включені до ЄДРСР.

В судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримав, відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, пояснення апелянта в судовому засіданні та письмові заперечення відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2014р. ОСОБА_2 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області із запитом на отримання публічної інформації та просив повідомити про стан розгляду цивільних справ з зазначенням номерів, які у відповідності до ухвал Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровані до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності у 2013 році, а також надати номери справ та номери судових рішень, або електронні копії судових рішень.

Листом від 17.06.2014р. №01-23/Ж-3/14 відповідач відмовив у наданні запитуваної інформації з тих підстав, що отримання інформації із відправлення правосуддя здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень» і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.7).

24.06.2014р. позивачем вдруге подано запит до Ківерцівського районного суду на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію щодо трьох цивільних справ за вказаними ним номерами, які скеровані до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності Луцьким міськрайонним судом Волинської області у 2013 році, та повідомити його про їх оприлюднення. Також просив повідомити нові номери справ у випадку розгляду вказаних справ в суді під іншими номерами та надати інформацію у випадку ненадходження цих справ до відповідача (а.с.8).

Вказані справи були предметом запитуваної інформації за запитом від 10 червня 2014 року.

Листом Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.07.2014р. №01-23/Ж-4/14 позивачеві надано відповідь в якій повідомлено, що всі постановлені судом у справах процесуальні документи були опубліковані у Єдиному державному реєстрі судових рішень у визначені законом строки (а.с.9).

23.07.2014р. ОСОБА_2 звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати копії його ж запитів, зареєструвати ці запити у відповідності до вимог закону та повідомити реєстраційні номери цих документів, а також просив повідомити про діяльність окремих суддів цього суду при здійсненні судочинства при розгляді справ, скерованих до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності Луцьким міськрайонним судом Волинської області та єдині унікальні номери яких змінені (а.с.10).

Відповідь на запит Ківерцівським районним судом Волинської області надана 04.08.2014р. за №01-23/Ж-5/14, також направлено позивачу копії запитів та повідомлено, що у відповідності до порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до наказу керівника апарату проводиться службова перевірки у термін до 12.08.2014р., про результати перевірки буде повідомлено додатково у термін до 15.08.2014р. (а.с.11).

26.09.2014р. позивачем подано черговий запит на отримання публічної інформації з прохання надати запитувану інформацію, викладену у запиті від 23 липня 2014 року та повідомити про результати проведеної службової перевірки, про яку йшлося у відповіді суду від 04.08.2014 року за №01-23/Ж-5/14 (а.с.12).

Листом відповідача від 03.10.14р. №01-23/Ж-5/14 повідомлено, що термін проведення службової перевірки продовжено до 04.10.2014р. За результатами перевірки встановлено, що у справах надісланих Луцьким міськрайонним судом для розгляду Ківерцівському районному суду було здійснено реєстрацію документів (справ), у трьох справах працівниками при здійсненні реєстрації не дотримано п.2.14 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо присвоєння єдиного унікального номера справі. Згідно акта службового розслідування встановлено, що діями державних службовців не порушено права й свободи громадян, не створено перешкод для реалізації громадянами їх прав і свобод, а також у зв'язку з кадровими змінами у апараті суду заходи дисциплінарного стягнення до працівників не застосовувались (а.с.14-15).

11.10.2014р. позивач звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації щодо номерів цивільних справ, що ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровані по підсудності для розгляду до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності у 2012 році (а.с.46).

13.10.2014р. ОСОБА_2 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації, просив повідомити за якими номерами розглянуті цивільні справи, що ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровані для розгляду до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності за зазначеними у запиті номерами та повідомити причини зміни єдиних унікальних номерів вказаних справ (а.с.58).

21.10.2014р. відповідачем листом за №01-23/Ж-6/14 ОСОБА_2 повідомлено, що всі встановлені судом у справах процесуальні документи були опубліковані у Єдиному державному реєстрі судових рішень у визначені законом строки, зокрема, у запитуваних справах (а.с.49).

Як встановлено судом першої інстанції, всі подані позивачем запити на отримання публічної інформації подані відповідно до статті 54 Конституції України, статей 3, 4, 5, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та статей 5, 9, 28, 29, 32, 33 Закону України «Про інформацію». Предметом запитуваної інформації у всіх вказаних запитах були відомості щодо судових рішень по цивільних справах, в яких ОСОБА_2 не був учасником процесу, та які відповідно до ухвал Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровувалися по підсудності для розгляду до Ківерцівського районного суду Волинської області у 2011 р., у 2012 р. та у 2013 р. Відсутність у Єдиному державному реєстрі судових рішень цих судових рішень стала підставою його звернення з запитами на отримання публічної інформації.

Вважаючи, що відповідачем не надано відповіді на подані запити, що відповідно до вимог Закону трактується як відмова у наданні відповіді, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Таким чином, законодавчо закріплене право на інформацію полягає в одержанні, використанні, поширенні, зберіганні та захисті лише такої інформації, яка необхідна особі для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Саме по собі одержання особою певної інформації, яка не є необхідною для реалізації цією особою своїх прав, свобод і законних інтересів, не є правом на інформацію в розумінні статті 5 Закону № 2657-XII.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. № 2939-VI (далі - Закон №2939-VI), відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктами 1 та 2 ч.1 ст.13 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суд, як юридична особа, що фінансується з Державного бюджету України, є розпорядником стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів відповідно до пункту 2 частини першої статті 13 Закону №2939-VI, а вимоги частини третьої цієї статті поширюються на такого розпорядника лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Частиною першою статті 15 Закону № 2939-VI визначено перелік інформації, яку зобов'язані оприлюднювати розпорядники інформації.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання Закону №2939-VI Ківерцівського районного суду Волинської області розроблено Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні суду, яке затверджене Наказом голови Ківерцівського районного суду Волинської області 08.06.2011р. №01-06.30, яке визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні Ківерцівського районного суду Волинської області, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до п.1.2 Положення, Ківерцівський районний суд Волинської області (далі - Суд) є суб'єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації, а саме розпорядником інформації, який при вирішенні питань щодо доступу до інформації керується Законом.

Пунктом 3.2. Положення встановлено, що рішення Суду розміщуються в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень».

Перелік документів, які зобов'язані оприлюднювати відповідальні працівники невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження таких, та інформація, яка розміщується у приміщенні Суду на інформаційному стенді, визначені п.3.1 та п.3.4 вказаного Положення.

Порівняльний аналіз інформації, що знаходиться у володінні суду і підлягає оприлюдненню відповідно до пунктів 3.1. та 3.4. Розділу IIІ Положення Ківерцівського районного суду Волинської області про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні суду, свідчить, що вона відповідає тій інформації, яку зобов'язані оприлюднювати розпорядники інформації у відповідності до частини першою статті 15 Закону № 2939-VI.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою звернення ОСОБА_2 до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації від 10 червня 2014 року стала відсутність у Єдиному державному реєстрі судових рішень судових рішень у семи цивільних справах, скерованих по підсудності Ківерцівському районному суду Волинської області відповідно до ухвал Луцького міськрайонного суду Волинської області у 2013 році. Всі наступні запити також були зумовлені судовими рішеннями, розміщеними у Єдиному державному реєстрі судових рішень у 2011 та 2012 роках, у жодній з яких позивач не був учасником.

Слід зауважити, що порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства визначено Законом України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005р. № 3262-IV (далі - Закон №3262-IV), відповідно до ст.1 якого зазначено, що цим Законом регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Положеннями ст.2 Закону №3262-IV встановлено, що рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону №3262-IV для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч.2 ст.3).

Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740 (далі - Порядок).

Пунктом 9 Порядку встановлено, що функціонування Реєстру, зокрема, оновлення його інформаційних ресурсів та бази даних, цілодобовий загальний та повний доступ фізичних і юридичних осіб до електронних копій судових рішень через офіційний веб-портал судової влади забезпечує адміністратор Реєстру.

Направлення до Реєстру електронних копій судових рішень, які засвідчені електронним цифровим підписом (ЕЦП), здійснюється за допомогою автоматизованої системи документообігу суду у порядку, визначеному Порядком ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, та відповідно до пункту 4.4 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 та погодженого Державною судовою адміністрацією України (із змінами і доповненнями).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №3262-IV судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до положень ст.2 Закону №3262-IV особи, які не беруть (не брали) участі у справі, мають право ознайомитися з судовим рішенням у повному обсязі, якщо воно безпосередньо стосується їхніх прав, свобод, інтересів чи обов'язків, у порядку, передбаченому цим Законом.

Положеннями ст.9 Закону №3262-IV визначено порядок доступу до судових рішень заінтересованих осіб, тобто осіб, які не беруть (не брали) участі у справі, якщо судове рішення безпосередньо стосується їх прав, свобод, інтересів чи обов'язків.

В свою чергу, пунктом 3 частини 7 цієї статті встановлено, що у наданні доступу до судового рішення належить відмовити, якщо судове рішення безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи обов'язків цієї особи.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє колегії суддів прийти до переконання, що законодавчо закріплене право на інформацію не є абсолютним та обмежене тією інформацією, яка необхідна конкретній особі для подальшої реалізації нею прав, свобод і законних інтересів. Тому, одержання особою інформації щодо судових рішень, які жодним чином не стосуються прав, свобод, інтересів чи обов'язків цієї особи, та яка не є необхідною для реалізації цією особою своїх прав, свобод і законних інтересів, не є правом на інформацію в розумінні ст. 5 Закону № 2657-XII.

Слід зауважити, що правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) відповідно до ст.2 якого суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно тлумачень Конституційного Суду України, викладених в ухвалі № 44-з вiд 14 жовтня 1997 року, правосуддя відповідно до статті 124 Конституції України - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справою.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» надано роз'яснення, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Вищевикладене в контексті Закону №2939-VI дає підстави стверджувати про подвійну природу суду як установи, яка є розпорядником інформації, та судді як носія судової влади із здійснення правосуддя.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розгляд суддями цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не відноситься до владних управлінських функцій, внаслідок чого суди не є розпорядниками інформації при здійснені судочинства в розумінні частини першої статті 13 Закону № 2939-VI.

В свою чергу, частиною 3 статті 15 Закону №2453-VI передбачено функціонування автоматизованої системи документообігу у судах загальної юрисдикції.

Рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010р. затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу суду, яке визначає порядок функціонування автоматизованої системи документообігу в судах загальної юрисдикції (далі - автоматизована система), яка забезпечує, зокрема: надання фізичним та юридичним особам інформації про стан розгляду справ, матеріалів кримінального провадження, в яких вони є учасниками процесу; реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції, етапів її руху; видачу судових рішень та виконавчих документів на підставі наявних у автоматизованій системі даних; автоматичне надсилання процесуальних документів в електронному вигляді та текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень учасникам судового процесу (провадження).

Виходячи із призначення функціонування Положення про автоматизовану систему документообігу суду, наявна у ньому інформація про стан розгляду справ/матеріалів кримінального провадження може бути надана лише тим фізичним та юридичним особам і лише стосовно таких справ/матеріалів, в яких вони є учасниками процесу. Надання будь-якої інформації стосовно справ іншим особам, які не є учасниками процесу, Положенням не передбачено.

Системний аналіз положень Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень», «Про доступ до публічної інформації» та встановлених фактичних обставин справи, дає можливість колегії суддів погодитись з висновком суду першої інстанції, що запитувана ОСОБА_2 інформація є інформацією із відправлення правосуддя, тому її отримання здійснюється виключно та відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Оскільки, як це встановлено судом першої інстанції, жодне із судових рішень, які були предметом запитів позивача до Ківерцівського районного суду Волинської області в порядку Закону №2939-VI, ніяким чином не стосувалися його прав, свобод, інтересів чи обов'язків, то в силу п. 3 ч. 7 ст. 9 Закону №3262-IV права доступу до таких рішень він не має, проте відповідно до ч. 3 ст. 4 цього ж Закону може реалізувати право доступу до них як користувач Реєстру, шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Викладені у позовній заяві та апеляційній скарзі обставини, пояснення ОСОБА_2 в судовому засіданні та долучені ним до матеріалів справи докази у вигляді роздруківок з Реєстру свідчать, що апелянт скористався правом доступу до судових рішень, оприлюднених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, і реалізував своє право як користувач.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі №813/7065/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді О.О.Большакова

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст Ухвали виготовлено 11.08.2015р.