Справа № 816/1005/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 р.Справа № 816/1005/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2015р. по справі № 816/1005/15-а

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції третя особа ОСОБА_1

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ КБ "Приватбанк", 23.03.2015 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Автозаводського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, в якому просив: визнати протиправними дії та бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, що призвели до незаконного відчуження поза межами зведеного виконавчого провадження № 35094491 майна боржника ОСОБА_1: 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та автомобіля Volkswagen Passat, бежевого кольору, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; зобов'язати Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції вжити передбачені актами чинного законодавства заходи для повернення у власність боржника ОСОБА_1 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та автомобіля Volkswagen Passat, бежевого кольору, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, - та звернути стягнення на зазначене майно боржника у межах зведеного виконавчого провадження № 35094491.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2015р. по справі № 816/1005/15-а адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, незаконне та необґрунтоване.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 11.08.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/.

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Порядок розгляду та вирішення справ адміністративним судом визначений КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України не звернув увагу та не надав належної юридичної оцінки обставині щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС.

Згідно із положенням ч.ч 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 181 КАС України передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід з'ясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач, ПАТ КБ "Приватбанк", є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні № 35094491, оскаржує дії та бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, що призвели до незаконного відчуження поза межами зведеного виконавчого провадження № 35094491 майна боржника ОСОБА_1: 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та автомобіля Volkswagen Passat, бежевого кольору, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що позивач 28.01.2015 р., отримавши лист відповідача від 27.01.2015, дізнався про те, яке саме майно значиться за боржником ОСОБА_1, та як наслідок, про вибуття із власності останнього наступного рухомого та нерухомого майна: 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: вул. Маяковського, 36, с. Камбурліївка, Кіровоградська область; автомобіля Volkswagen Passat, бежевого кольору, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Колегія суддів відмічає, що і в адміністративному позові, і в апеляційній скарзі позивач вказував на те, що перелік наявного у боржника майна, який вказаний у листі від 27.01.2015р., не був вичерпним і не давав змоги зробити висновок про вибуття з його власності іншого спірного майна. Про вказані обставини позивачу достеменно стало відомо після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 16.03.2015 р.

На вказані обставини суд належної уваги не звернув, їх не перевірив, та виніс ухвалу з помилковим застосуванням норм процесуального права, фактично обмеживши позивача у здійсненні прав, передбачених ст. 55 Конституції України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо неповноти з'ясування обставин у справі і порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права обґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2015р. по справі № 816/1005/15-а скасувати.

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.