Справа № 825/2067/15-а
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2015 року Чернігів Справа № 825/2067/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

за участю секретаря Прокіної А.С.,

представників позивача ОСОБА_1Й, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Млибор до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Млибор (далі ПАТ Млибор) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі у м. Чернігові) та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.06.2015, № НОМЕР_2 від 18.06.2015, № НОМЕР_3 від 18.06.2015, № НОМЕР_4 від 18.06.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, на думку позивача, були порушені вимоги Податкового кодексу України, у звязку з чим податковий орган під час перевірки дійшов необґрунтованих висновків, які покладені в основу податкових повідомлень-рішень.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на письмові заперечення, в яких зазначено, що ПАТ «Млибор» фактично використав отримані кредитні кошти в сумі 10 млн. доларів на погашення заборговане ПАТ «Альфа-Банк» за TОB «Агрокім» та ПСП «Слобожанщина агро», що ніяким чином не може бути повязане з господарською діяльністю підприємства.

Враховуючи викладене ДПІ у м. Чернігові вважає, що позовні вимоги є безпідставними і просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ПАТ Млибор () зареєстроване 25.01.1996 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, взято на податковий облік в органах ДПС 01.02.1996 за № 9923, є платником податку на додану вартість. Ці факти сторонами не заперечуються та відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування.

Судом встановлено, що в період з 14.04.2015 по 28.05.2015 посадовими особами ДПІ у м. Чернігові було проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «МЛИБОР» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатом якої складено акт від 20.03.2015 № 1067/22/14226133 (т. 1 а. с. 14-56).

На підставі зазначеного акту ДПІ у м. Чернігові прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 від 18.06.2015 про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 30566564,00 грн.;

- № НОМЕР_2 від 18.06.2015 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем - авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в сумі 73674,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 18419,00 грн.;

- № НОМЕР_3 від 18.06.2015 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в сумі 294698,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 73675,00 грн.;

- № НОМЕР_4 від 18.06.2015 про зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 11664000,00 грн.;

Згідно ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Млибор» (надалі «позичальник») та ПАТ «Альфа-Банк» (надалі «Банк») було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №131-В/14-МБ від 27 жовтня 2014 року.

У відповідності до п. 1.1. Договору про відкриття кредитної лінії № 131-В/14- МБ ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (за Договором - Банк) відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у іноземній валюті (кредитну лінію) та надає ПАТ «МЛИБОР» (за Договором - Позичальник) Кредит, а позичальник зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у пунктів 1.5. Договору, своєчасно та в повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови Договору та повернути Банку кредит у терміни, встановлені Договором. Відповідно до п. 1.2. Ліміт кредитної лінії - 10 млн. доларів США. Згідно п. 1.5. кредит надається для мети поповнення обігових коштів і може бути використаний ним на будь-які цілі, що не суперечать законодавству України. Відповідно до вищевказаного Договору 28.10.2014 підприємство отримало кредит двома сумами - 3 млн. доларів США та 7 млн. доларів США.

ПАТ «МЛИБОР» з жовтня 2014 року приймає участь в проекті Міжнародного банку реконструкції та розвитку (МБРР), ДФ ПРЕ-2 (Другий проект розвитку експорту). Основна ціль проекту - розвиток експортного потенціалу українських підприємств.

Згідно умов ДФ ПРЕ-2, кредитні кошти в сумі 10 млн. доларів США були направлені від МБРР на ПАТ «Альфа-банк», який, в свою чергу надав кредит підприємству за Договором № 131-В/14-МБ від 27.10.2014. В подальшому, отримані кредитні кошти були направлені на купівлю сільськогосподарської продукції, а саме сої, безпосереднім сільгоспвиробникам за Договорами купівлі-продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю.

У відповідності до Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 134 від 03 листопада 2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОКІМ» - Продавець, зобовязалось передати (поставити) у власність ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 6000 тон на загальну суму 31 104 000 (тридцять один мільйон сто чотири тисячі) гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 5 184 000,00 (п'ять мільйонів сто вісімдесят чотири тисячі) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 145-144)

У відповідності до Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 135 від 03 листопада 2014 p., Приватне підприємство «Агропрогрес» - Продавець, зобовязалось передати (поставити) у власність ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 4000 тон на загальну суму 20 736 000 (двадцять мільйонів сімсот тридцять шість тисяч гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 3 456 000,00 (три мільйони чотириста п'ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 139-141).

У відповідності до Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 136 від 03 листопада 2014 p., Товариство з обмеженою відповідальністю «БУРАТ-АГРО» - Продавець, зобовязалось передати (поставити) ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 8000 тон на загальну суму 41 472 000 (сорок один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 6 912 000,00 (шість мільйонів дев'ятсот дванадцять тисяч) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 136-138).

У відповідності до Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 137 від 03 листопада 2014 р., Приватне сільськогосподарське підприємство «Слобожанщина Агро» - Продавець, зобовязалось передати (поставити) у власність ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 5500 тон на загальну суму 28 512 000 (двадцять вісім мільйонів п'ятсот дванадцять тисяч) гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 4 752 000,00 (чотири мільйони сімсот п'ятдесят дві тисячі) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 137-135).

У відповідності до Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 138 від 03 листопада 2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз КСМ» - Продавець, зобовязалось передати (поставити) ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 1500 тон на загальну суму 7 776 000 (сім мільйонів сімсот сімдесят шість тисяч) гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 1 296 000,00 (один мільйон двісті дев'яносто шість тисяч) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 130-132).

В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «АГРОКІМ», ПП «Агропрогрес», ТОВ «БУРАТ-АГРО», ПСП «Слобожанщина Агро», ТОВ «Украгросоюз КСМ» мають технічні можливості для вирощування сої, а ПАТ «МЛИБОР», в свою чергу, - для транспортування та зберігання.

Згідно Договору про заміну позичальника в зобовязанні (переведення боргу) від 28.10.2014, ПАТ «Альфа-банк» (за договором Банк) та ТОВ «АгроКІМ» (за Договором -«Первісний позичальник»), які є сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 129-В/14 від 27.10.2014 та ПАТ «МЛИБОР» (Новий позичальник) домовились про заміну позичальника в основному Договорі. Так, відповідно до Договору про відкриття кредитної лінії № 129-В/14 від 27.10.2014, первісний позичальник ТОВ «Агро-КІМ» отримав від ПАТ «Альфа-Банк» кредитні кошті в сумі 3 млн. доларів США. З укладенням Договору про заміну позичальника в зобовязанні, обовязок щодо повернення кредитних коштів перейшов до нашого підприємства, ПАТ «МЛИБОР», як до Нового позичальника. На виконання договору, ПАТ «МЛИБОР», 28.10.2014 р. погасило кредитну заборгованість в сумі 3 млн. доларів США.

TOB «Агро-КІМ» 04.11.2014, 05.11.2014 та 13.11.2014 повернув ПАТ «МЛИБОР» сплачені за нього по договору про заміну позичальника в зобов'язанні кошти в гривневому еквіваленті в сумі 23434920,00 грн., 15416400,00 грн. та 1515,00 грн. відповідно, призначення платежу - компенсація зобовязань згідно договору про заміну позичальника б/н від 28.10.2014.

Згідно Договору про заміну позичальника в зобов'язанні (переведення боргу) від 28.10.2014, ПАТ «Альфа-банк» (за договором Банк) та ПСП «Слобожанщина Агро» (за Договором - «Первісний позичальник»), які є сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 130-В/14 від 27.10.2014 та ПАТ «МЛИБОР» (Новий позичальник) домовились про заміну позичальника в основному Договорі. Так, відповідно до Договору про відкриття кредитної лінії № 130-В/14 від 27.10.2014, первісний позичальник ПСП «Слобожанщина-Агро» отримав від ПАТ «Альфа-Банк» кредитні кошті в сумі 7 млн. доларів США. З укладенням Договору про заміну позичальника в зобовязанні, обовязок щодо повернення кредитних коштів перейшов до ПАТ «МЛИБОР», як до Нового позичальника. На виконання договору, ПАТ «МЛИБОР», 28.10.2014 погасило кредитну заборгованість в сумі 7 млн. доларів США. TOB «Агро-КІМ» 04.11.2014, 05.11.2014 повернув ПАТ «МЛИБОР» сплачені за нього по договору про заміну позичальника в зобов'язанні кошти в гривневому еквіваленті в загальній сумі 90653080,00 грн. та 13.11.2014 в сумі 3535,00 грн., призначення платежу - компенсація зобовязань згідно договору про заміну позичальника б/н від 28.10.2014.

Згідно пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 ПКУ визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валюти курсів" (далі - П(С)БО 21), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 N 193. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується складі витрат платника податку.

Згідно п. 4 П(С)БО 21 курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів. Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату здійснення господарської операції (в межах її обсягу) та на дату балансу. Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат) (п. 8П(С)БО 21).

Враховуючи зазначене, відповідно до вимог П(С)БО 21 перерахунок курсових різниць валютних коштів, в тому числі за операціями, які проводяться не у межах господарської діяльності, проводиться за монетарними статтями. Отже, прибуток або збиток від перерахунку курсових різниць за валютними коштами, які в бухгалтерському обліку відносяться до монетарних статей балансу, в тому числі у разі придбання іноземної валюти для використання її не в господарській діяльності, включаються у податковому обліку до доходів/витрат платника податку.

Тобто, позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп.138.10.5 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу України, до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Враховуючи вищевикладене, висновок податкового органу про завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ та завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ є безпідставним та протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції визначив, що ...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління..

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірність своїх рішень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "МЛИБОР" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Чернігові № НОМЕР_1 від 18.06.2015, № НОМЕР_2 від 18.06.2015, № НОМЕР_3 від 18.06.2015, № НОМЕР_4 від 18.06.2015.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "МЛИБОР" понесені судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис ОСОБА_7

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Заяць