Справа № 2а/0470/777/12
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2012-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 р. Справа №2а/0470/777/12

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддяОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відповідача 1 Апеляційного суду Дніпропетровської області, відповідача 2 Управління державної казначейської служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Державна податкова інспекція Бабушкінського району м. Дніпропетровська, Державна судова адміністрація України, про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Апеляційного суду Дніпропетровської області, Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції Бабушкінського району м. Дніпропетровська про:

- визнання незаконними дій Апеляційного суду Дніпропетровської області щодо стягнення прибуткового податку з вихідної допомоги судді Гокова Петра Володимировича;

- зобовязання Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області та Державної податкової інспекції Бабушкінського району м. Дніпропетровська повернути ОСОБА_3 з місцевого бюджету Бабушкінського району м. Дніпропетровська кошти у розмірі 32 882,20 грн., які були помилково сплачені в якості прибуткового податку з вихідної допомоги судді.

Позивачем надано уточнену позовну заяву, у якій відповідачами визначено Апеляційний суд Дніпропетровської області та Управління державної казначейської служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, третіми особами зазначено Державну податкову інспекцію Бабушкінського району м. Дніпропетровська та Державну судову адміністрацію України, та заявлено позовні вимоги про:

- визнання незаконними дій Апеляційного суду Дніпропетровської області щодо стягнення прибуткового податку з вихідної допомоги судді Гокова Петра Володимировича;

- зобовязання Управління державної казначейської служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська повернути ОСОБА_3 з місцевого бюджету Бабушкінського району м. Дніпропетровська кошти у розмірі 32 882,20 грн., які були помилково сплачені в якості прибуткового податку з вихідної допомоги судді.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2012 року допущено заміну первинного відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області належним відповідачем Управлінням Державної казначейської служби України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, та залучено до участі у справі в якості третіх осіб: Державну податкову інспекцію Бабушкінського району м. Дніпропетровська та Державну судову адміністрацію України.

Позивач повторно 29.02.2012 року уточнив позовні вимоги, просив визнати незаконними дії Апеляційного суду Дніпропетровської області щодо стягнення прибуткового податку з вихідної допомоги судді Гокова Петра Володимировича; стягнути з Апеляційного суду Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 32 882,20 грн.; визнати незаконними дії Управління державної казначейської служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо зарахування до бюджету податку з з вихідної допомоги судді Гокова Петра Володимировича, зобовязати Управління державної казначейської служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська для компенсації виплати ОСОБА_3 повернути Апеляційному суду Дніпропетровської області з місцевого бюджету 32 882,20 грн. (а.с.54-55).

13 березня 2012 року позивач відкликав уточнення позовних вимог від 29.02.2012 року та просив розглядати позов у первісному варіанті вимог з уточненнями (а.с.77).

Позов обґрунтований тим, що вихідна допомога не підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, після оголошеної перерви для направлення уточнень позовних вимог просив розглядати справу за його відсутністю.

Апеляційний суд Дніпропетровської області подав клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника разом із запереченнями проти позову, згідно яких позивачу за наявності фінансування було здійснено виплату вихідної допомоги та відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», розяснень Державної податкової адміністрації України №8359/5/17-3116 від 02.08.2004 року та Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики №04-27/25 від 25.01.2010 року утримано податок з доходів фізичних осіб та перераховано його до бюджету. Відповідач зауважив, що фактично при виплаті вихідної допомоги було стягнуто та перераховано до місцевого бюджету 18 520,90 грн., а не 18 709,10 грн., як зазначено у позові.

Представник Управління державної казначейської служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська заперечив проти позову, в судовому засіданні зазначив, що аналогічні вимоги за рішеннями судів фактично виконуються у встановленому законом порядку.

Державна податкова інспекція Бабушкінського району м. Дніпропетровська клопотала про розгляд справи за відсутності її представника, письмово проти позову заперечила, зазначила, що виплачені суми вихідної допомоги за своєю суттю є фінансовою допомогою, і підлягають оподаткуванню на загальних підставах, зазначила про пріоритет спеціальних норм Закону №889.

Державна судова адміністрація України клопотала про розгляд справи за її відсутності, заперечивши проти позову повністю. В обґрунтування заперечень зазначено, що Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб» не передбачає для суддів звільнення від сплати прибуткового податку, крім того, норми вказаного Закону є спеціальними. Виплати суддям, які пішли у відставку, вихідної допомоги за своєю суттю є фінансовою допомогою, і такий дохід відноситься до доходів як додаткове благо, яке не виключається зі складу загального оподатковуваного доходу згідно з пунктом 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», отже, підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 наказом по апеляційному суду Дніпропетровської області №37 від 30 березня 2010 року відраховано зі штату суду 31 березня 2010 року у звязку з виходом у відставку та наказано виплатити вихідну допомогу в розмірі 23 (двадцяти трьох) місячних заробітків відповідно до стажу роботи на посаді судді 23 роки 7 місяців 21 день.

Державна судова адміністрація України листом від 28.04.2010 року №17-2599/10 надала ОСОБА_3 дозвіл на отримання вихідної допомоги в розмірі 204 540,84 грн.

Сума вихідної допомоги фактично виплачена в грудні 2010 року в розмірі 94 487,33 грн. та в грудні 2011 року в розмірі 110 053,51 грн.

При виплаті сум вихідної допомоги нараховано та утримано до місцевого бюджету податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15% - 14 173,10 грн. та 17% - 18 709,10 грн., разом 32 882,20 грн.

Перерахування податку було проведено через ГУДКУ у Дніпропетровській області платіжними дорученнями №712 від 28 грудня 2010 року, №722 від 29 грудня 2010 року, №67 від 2 грудня 2011 року.

В грудні 2011 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було здійснено перерахунок податку та повернуто ОСОБА_4 188,20 грн. згідно платіжної відомості №149 від 23.12.2011 року.

Вирішуючи заявлений спір суд виходить із того, що при виплаті у грудні 2010 року сум вихідної допомоги та утриманні до бюджету податку діяв Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб», а при виплаті у грудні 2011 році сум вихідної допомоги та утриманні відповідного податку діяв Податковий кодекс України.

Правовідносини, повязані із виникненням права позивача на отримання вихідної допомоги, були врегульовані пунктом 3 статті 43 Закону України «Про статус суддів», яким передбачено, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Відповідно до підпункту 4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації) сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом.

Підпунктом 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, зокрема, як сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону.

Отже, спірна вихідна допомога судді у зв'язку з відставкою носить разовий характер та за своєю природою є державною допомогою, спрямованою на забезпечення судді у відставці, відповідного його статусу життєвого рівня, наближеного до матеріального стану працюючого судді. Крім того, пільги, компенсації та гарантії є видом соціальної допомоги та необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу на те, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Державною податковою адміністрацією України листом від 16 листопада 2004 року на адресу Верхового Суду України дано роз'яснення, що передбачена пунктом 3 статті 43 Закону України «Про статус суддів» допомога виплачується конкретній особі, є адресною, тому з метою оподаткування на неї поширюється положення підпункту 4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Викладена позиція державної податкової адміністрації змінена, внаслідок чого наведений лист від 16.11.2004 року відкликано 02.06.2010 року.

Питання щодо повернення коштів, які були помилково або надмірно зараховані до бюджету, віднесено до компетенції органів Державного казначейства України. Отже, належним способом порушеного права позивач правильно визначив повернення помилково сплачених сум з місцевого бюджету.

З огляду на викладене, суд вважає утримання з сум вихідної допомоги судді податку з доходів фізичних осіб неправомірним, у звязку із чим вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання незаконними дій щодо стягнення таких сум податку при виплаті вихідної допомоги.

Суд вважає позовні вимоги щодо повернення помилково стягнутих сум такими, що підлягають задоволенню в частині сум фактично утриманого податку з доходів фізичних осіб при виплаті ОСОБА_4 в розмірі 32 694,00 грн., та відмовляє в задоволенні позовних вимог про повернення помилково сплачених в якості податку з доходу фізичних осіб з вихідної допомоги судді в розмірі 188,20 грн., оскільки такі суми були повернуто позивачу згідно платіжної відомості №149 від 23.12.2011 року.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до відповідача 1 Апеляційного суду Дніпропетровської області, відповідача 2 Управління державної казначейської служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Державна податкова інспекція Бабушкінського району м. Дніпропетровська, Державна судова адміністрація України, про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Апеляційного суду Дніпропетровської області щодо стягнення податку з доходу фізичних осіб з вихідної допомоги судді Гокова Петра Володимировича.

Зобовязати Управління державної казначейської служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська повернути ОСОБА_3 з місцевого бюджету Бабушкінського району м. Дніпропетровська кошти у розмірі 32 694,00 грн. (тридцять дві тисячі шістсот девяносто чотири грн. 00 коп.), які були помилково сплачені в якості податку з доходу фізичних осіб з вихідної допомоги судді.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 26 березня 2012 року.

Суддя ОСОБА_1