Справа № 2-а-444/10
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-444/10
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Бровари Київської області про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок основної та додаткової пенсій по інвалідності , - суд

В С Т А Н О В И В:

В січні 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що він є особою, що потерпіла від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи його визнано інвалідом ІІ групи. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок цієї катастрофи. В управлінні Пенсійного фонду України у м. Бровари він перебуває на обліку та одержує пенсію, як інвалід ІІ групи, що має професійне захворювання, повязане з наслідками аварії на ЧАЕС. Не погоджуючись з розміром нарахованої йому пенсії, він звернувся до відповідача з письмовою заявою про необхідність перерахування пенсії, але отримав відмову в задоволенні його вимог.

В звязку з цим позивач звернувся до суду та просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Бровари неправомірними в частині відмови в перерахунку основної та додаткової пенсій по інвалідності відповідно до ст. ст. 50,54 Закону № 796-ХП виходячи з розміру восьми прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Бровари провести перерахунок основної пенсії по інвалідності виходячи з розміру 8 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність в розмірі 4 584 грн. 00 коп. та додаткової пенсії по інвалідності в розмірі 75% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність у розмірі 429 грн. 75 коп. та виплачувати її з 01.11.2009 року.

Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, а саме відмовився від позову в частині стягнення з відповідача заборгованості пенсійних виплат в розмірі 4 584 грн. 00 коп., а також в частині стягнення заборгованості додаткової пенсії по інвалідності в розмірі 75% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність саме у розмірі 429 грн. 75 коп. решту позовних вимог позивач підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду надав письмові заперечення стосовно адміністративного позову. Свої заперечення обґрунтовував тим, що відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір доплат до пенсії інвалідам, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчим для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році. По ІІ групі інвалідності - 200 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Особам віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі інвалідам ІІ групи 20 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже позивач з 01.01.2009 року отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію призначену відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року. Згідно ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної зарплати. Також відповідно ст. 72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включається до складу державного бюджету України і використання коштів пенсійного фонду на цілі (перерахунок пенсії) не передбачені цим законом, забороняється.

Суд вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В частині позовних вимог позивача, що до визнання неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Бровари Київської області в частині відмови в перерахунку основної та додаткової пенсій по інвалідності відповідно до ст. ст. 50,54 Закону № 796-ХП виходячи з розміру восьми прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, суд вважає, що необхідно відмовити, оскільки Управління Пенсійного фонду України в м. Бровари Київської області є підвідомчим органом вищестоящих органів і підпорядковується їхнім наказам.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Бровари та одержує пенсію по ІІ групі інвалідності, професійного захворювання повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Та отримує на даний час щомісячну основну пенсію. а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю.

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах від 12 січня 2010 року № 7/0-01 у задоволенні вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Статус того, що ОСОБА_1 постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи підтверджується посвідченням серії Б № 564746 від 22.06.2007 року виданого Управлінням праці та соціального захисту населення в м.Бровари.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями ст. 14 вищезазначеного Закону позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.4 ст. 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інваліді 2 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Відповідно до ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Зі ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», випливає, що під час визначення розміру пенсій та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, є визначений відповідно до ст. 54 цього Закону , а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам , віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії встановлюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком , яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то вразі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись , виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Конституційний суд України неодноразово розглядав проблему повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача надалі виплачувати основну та додаткову пенсії відповідно ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" задоволенню не підлягає, так як позивач не навів обгрунтувань з посиланням на докази, що надалі його права відповідачем будуть порушуватись.

Тому враховуючи вищезазначене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 50, 54 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ч.2 ст.19, ст. 46 Конституції України, ч.4 ст.9, ст.ст. 69, ч.2 ст. 99 ,ст.ст. 160 163 КАС, - суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Бровари Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2009 року і здійснити її виплату згідно ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": основної пенсії - в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії - в розмірі 75 (сімдесят п'ять) % від мінімальної пенсії за віком з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанови, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом 10 днів може бути подана заява про оскарження, а протягом 20 днів апеляційна скарга до адміністративного апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Головуюча суддя Г.О. Білик