Справа № 2а/1770/4961/2011
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2012-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4961/2011

19 березня 2012 року 10год. 00хв. м.Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Свінтозельської К.І., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

представник позивача: ОСОБА_1,

представник відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія"
до Державної податкової інспекції у м.Рівне
про скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська продуктова компанія» (далі ТОВ «Рівненська продуктова компанія») звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівне (далі ДПІ у м.Рівне) про скасування податкових повідомлень-рішень від 20.06.2011р. №, від 20.06.2011р. № та застосованої штрафної санкції з податку на додану вартість у розмірі 39995,00грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що ДПІ у м.Рівне 31.05.2011р. проведено документальні невиїзні перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, результати яких оформлено актами перевірок. Однак, відповідачем такі камеральні перевірки були проведені без повідомлення позивача про час та місце проведення таких перевірок, відповідні пояснення та документи не витребувано. Лише 06.06.2011р., тобто після проведення перевірок, відповідачем було направлено позивачу акти про результати камеральних перевірок, накази про проведення документальної невиїзної перевірки, повідомлення про проведення перевірки. Зазначила, що податковим органом було порушено термін, протягом якого можна провести камеральну перевірку (а саме 30 днів, наступних за останнім днем граничного строку подання звітної податкової декларації або податкового розрахунку). Останній уточнюючий розрахунок до декларації за грудень 2010 року позивачем було подано 18.02.2011р. Камеральні перевірки було проведено 31.05.2011р., що є протиправним. Порушення, допущені посадовими особами податкового органу при проведенні перевірок, на думку позивача, є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками таких перевірок. Просила позов задовольнити повністю.

ДПІ у м.Рівне позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У звязку з реорганізацією податкового органу під час розгляду справи судом за клопотанням відповідача було допущено заміну відповідача ДПІ у м.Рівне її правонаступником - Державною податковою інспекцією у місті Рівному Рівненської області Державної податкової служби.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена у письмових запереченнях, а, зокрема, зазначив, що власне фактів порушень позивач не заперечує. Позов обґрунтований лише процедурними моментами щодо проведення камеральних перевірок. Крім того, пояснив, що позивачем подавалися уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2010 року, а саме: уточнюючим розрахунком від 24.12.2010р. збільшено податковий кредит на суму ПДВ 367026,00грн., та відповідно, збільшено залишок відємного значення між податковими зобовязаннями та податковим кредитом на вказану суму; уточнюючим розрахунком від 30.12.2010р. - зменшено залишок відємного значення між податковими зобовязаннями та податковим кредитом на 40952,00грн. Відповідно до Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затв. наказом ДПА України від 30.05.1997р. №166, різниця в розмірі 326074,00грн. повинна бути відображена в податковій звітності наступного періоду, а саме січня 2011року. Однак, в порушення вказаних вимог, позивачем така сума зазначена в рядку 23.3 податкової декларації за грудень 2010 року. У звязку з вказаним та безпідставним завищенням залишку відємного значення встановлено заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на 159979,00грн. Дана помилка вплинула на розрахунки з бюджетом і в наступних звітних податкових періодах, а саме в лютому 2011 року задекларована сума до сплати становить 38483,00грн., а відповідно до результатів перевірки платником необхідно було відобразити залишок 26р. у розмірі 219331,00грн. попереднього звітного періоду в р.23.3 поточного звітного періоду, що зменшиться за рахунок позитивного нарахування в розмірі 289169,00грн. Тому сума, що підлягає сплаті до бюджету становитиме 69838,00грн., натомість платником відображено 31355,00грн. У податковій звітності за березень 2011 року необхідно було в рядку 24 відобразити суму 31355,00грн. (з уточнюючого розрахунку за грудень 2010 року, поданого 18.02.2011р.). Даних вимог при заповненні звітності з ПДВ позивачем дотримано не було. Вказав, що податкові повідомлення-рішення є правомірними, а відтак, підстави для їх скасування відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

27.05.2011р. начальником ДПІ у м.Рівне видано накази №687 та №690 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Рівненська продуктова компанія», код 31383171» (а.а.с.15-18), згідно з якими наказано провести 31.05.2011р. невиїзну документальну перевірку з питань заниження суми податкових зобовязань з ПДВ ТОВ «Рівненська продуктова компанія».

Працівниками відповідача 31.05.2011р. було проведено камеральні перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Рівненська продуктова компанія», результати яких було оформлено актами перевірок від 31.05.2011р. №227/15-200/31383171 та від 31.05.2011р. № 228/15-200/31383171 (а.а.с.7-12).

Перевіркою податкової звітності позивача з ПДВ за грудень 2010 року встановлено порушення податкового законодавства та недостовірність даних, що містяться у податковій декларації. Позивачем 24.12.2010р. подано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2010 року, в якому збільшено податковий кредит на суму ПДВ 367026,00грн. та відповідно збільшено залишок відємного значення.

30.12.2010р. подано ще один уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2010 року, в якому зменшено залишок відємного значення на 40952,00грн.

Відповідно до Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №166, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.07.1997р. за N250/2054 (далі Порядок №166), різниця в сумі 326074,00грн. повинна бути відображена у податковій звітності наступного звітного періоду, а саме січня 2011 року. Однак, позивачем дана сума відображена в рядку 23.3 податкової звітності за грудень 2010 року, чим порушено вказані вимоги Порядку №166. У звязку з вказаним, відповідачем встановлено заниження сум ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за грудень 2010 року у розмірі 159979,00грн.

Дана помилка вплинула на розрахунки з бюджетом і в наступних звітних податкових періодах, а саме в лютому 2011 року задекларована сума до сплати становить 38483,00грн., а відповідно до результатів перевірки платником необхідно було відобразити залишок рядка в сумі 219331,00грн. попереднього звітного періоду в рядку 23.2 поточного звітного періоду, що зменшиться за рахунок позитивного нарахування в розмірі 289169,00грн. Тому сума, що підлягає сплаті до бюджету мала становити 69838,00грн., натомість платником відображено 38483,00грн. У податковій звітності за березень 2011 року необхідно було в рядку 24 зазначити суму в розмірі 31355,00грн. (з уточнюючого розрахунку за грудень 2010 року, поданого 18.02.2011р.). Даних вимог при заповнення звітності з податку на додану вартість ТОВ «Рівненська продуктова компанія» дотримано не було.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданнями копіями податкових декларацій та уточнюючих розрахунків, додатків до податкових декларацій (а.а.с.51-60, 64-75, 86-116).

За результатами перевірок відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.06.2011р. № про визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальній сумі 159980,00грн. (159979,00грн. за основним платежем, 1,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с.6) та від 20.06.2011р. № про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 31356,00грн. (31355,00грн. - за основним платежем, 1,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с.5).

Позивач не погодився з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх в адміністративному порядку

Рішенням Державної податкової адміністрації в Рівненській області від 18.08.2011р. №17093/25-16/338, 339 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 20.06.2011р. № та від 20.06.2011р. №, а скарга позивача без задоволення, а також збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 39994,00грн. (а.а.с.24-27).

Рішенням Державної податкової служби України від 28.10.2011р. №4480/6/10-2115 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 20.06.2011р. № та від 20.06.2011р. №, з урахуванням рішення ДПА в Рівненській області від 18.08.2011р. №17093/25-16/338, 339, а скарга позивача без задоволення (а.а.с.28-30).

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення позивачем оспорюються з підстав щодо порушення відповідачем порядку повідомлення про проведення перевірок та строків проведення камеральних перевірок, передбачених Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпункт 75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачає, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Порядок проведення камеральних перевірок передбачено ст.76 Податкового кодексу України. Так, вказана стаття передбачає, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

З оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявних в матеріалах справи актів перевірок вбачається, що відповідачем проведено саме камеральні перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість. Податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі актів камеральних перевірок.

Зважаючи на те, що відповідно до ст.76 Податкового кодексу України, для проведення камеральної перевірки не потрібно будь-якого спеціального рішення керівника податкового органу або направлення на її проведення, згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова, то покликання позивача на обставини щодо направлення йому наказу та повідомлення про проведення перевірки після проведення перевірки не може слугувати підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п.200.10 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Проте, з системного аналізу ст.200 Податкового кодексу України (зокрема, пунктів 200.7-200.14) вбачається, що 30-денний строк проведення камеральної перевірки застосовується лише у випадку подання платником податку заяви про бюджетне відшкодування та розрахунку суми бюджетного відшкодування.

Лист ДПА від 23.03.2011р. №8073/7/16-1617 (на який покликається позивач щодо строків проведення камеральних перевірок) носить рекомендаційний характер та не є обовязковим для застосування.

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Отже, податковий орган правомірно, встановивши в результаті проведених камеральних перевірок заниження податкових зобовязань, прийняв податкові повідомлення-рішення від 20.06.2011р. № про визначення грошового зобовязанні з податку на додану вартість у загальній сумі 159980,00грн. (159979,00грн. за основним платежем, 1,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) та від 20.06.2011р. № про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 31356,00грн. (31355,00грн. - за основним платежем, 1,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

У заявленому адміністративному позові містяться лише доводи позивача стосовно самого порядку проведення перевірки і не надано жодних доводів або будь-яких пояснень, які б спростовували неправомірність податкових повідомлень-рішень саме по суті виявлених порушень. Враховуючи вищевикладене, у судовому засіданні спростовано доводи позивача про те, що вчинені відповідачем дії при проведенні камеральної перевірки призвели до прийняття протиправних та незаконних податкових повідомлень-рішень, а тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Що ж стосується позовної вимоги про скасування застосованої штрафної санкції з податку на додану вартість у розмірі 39995,00грн., суд зазначає наступне.

Як зазначено судом вище, рішенням Державної податкової адміністрації в Рівненській області від 18.08.2011р. №17093/25-16/338, 339 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 20.06.2011р. № та від 20.06.2011р. №, а скарга позивача без задоволення, а також збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 39994,00грн.

Відповідно до п.116.1 ст.116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Згідно з п.5.5 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010р. N985, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010р. за N1440/18735, якщо нарахована сума грошового зобов'язання збільшується внаслідок її адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення-рішення не відкликається. На суму збільшення грошового зобов'язання направляється окреме податкове повідомлення-рішення.

Тобто, за наявності підстав, визначених законодавством, штрафні санкції до платників податків застосовуються податковим органом шляхом складання та надіслання таким платникам податкових повідомлень-рішень (у тому числі й у разі збільшення розміру санкцій за наслідками адміністративного оскарження).

У ході судового розгляду не встановлено факту складання ДПІ у м.Рівне податкового повідомлення-рішення ні на суму штрафних санкцій у розмірі 39994,00грн., ні на суму, яка зазначена ТОВ «Рівненська продуктова компанія» у адміністративному позові, - 39995,00грн. Тобто, відсутній власне сам факт застосування до позивача штрафних санкцій з податку на додану вартість у розмірі 39995,00грн.

Позивачем у адміністративному позові та його представником у судовому засіданні не надано суду жодних пояснень чи обґрунтувань щодо даної позовної вимоги. Рішення Державної податкової адміністрації в Рівненській області від 18.08.2011р. №17093/25-16/338, 339 ТОВ «Рівненська продуктова компанія» не оспорюється.

За таких обставин, позовна вимога про скасування застосованої штрафної санкції з податку на додану вартість у розмірі 39995,00грн. є безпідставною та необґрунтованою, а тому до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" до Державної податкової інспекції у м.Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень та штрафної санкції відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дудар О.М.