Справа № 2-а-538/10
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2010-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-538/10
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(В порядку письмового провадження)

20 квітня 2010 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Білик Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Бровари Київської області про визнання дій неправомірними в частині відмови перерахунку основної та додаткової пенсій по інвалідності, про зобовязання провести перерахунок основної і додаткової пенсій по інвалідності та виплачувати її з січня 2009 року, виходячи з розміру 8 ми прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність ,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2010 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є особою, що постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, інвалідом 2 групи, хвороба, повязана з наслідками аварії на ЧАЕС, позивача віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок цієї катастрофи. В управлінні Пенсійного фонду України у м. Бровари вона перебуває на обліку та одержує пенсію, як інвалід ІІ групи, що має професійне захворювання, повязане з наслідками аварії на ЧАЕС. Не погоджуючись з розміром нарахованої їй пенсії, позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про необхідність перерахування їй пенсії, але отримала відмову в задоволенні її вимог.

В звязку з цим позивач звернулась до суду та просить суд визнати дії відповідача неправомірними в частині відмови перерахунку основної та додаткової пенсій по інвалідності відповідно до ст. 50, 54 Закону України № 796-XII, виходячи з розміру 8 ми прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність та зобовязати відповідача провести перерахунок основної і додаткової пенсій по інвалідності та виплачувати її з січня 2009 року, виходячи з розміру 8 ми прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність та додаткової пенсії у розмірі 75 % прожиткового мінімуму.03.03 2010 року позивач надала до суду клопотання щодо уточнення своїх позовних вимог та просить суд визнати дії УПФ неправомірними щодо відмови в перерахунку основної та додаткової пенсії по інвалідності та зобовязати відповідача провести перерахунок вказаної пенсії та призначити її відповідно до ч.4 ст.50-54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 31 жовтня 2006 року та здійснити її виплату відповідно до проведених перерахунків.

Позивач в судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила суд розгляд справи проводити за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду надав письмові заперечення стосовно адміністративного позову. Свої заперечення обґрунтовував тим, що відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір доплат до пенсії інвалідам, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році. По ІІ групі інвалідності - 200 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Особам віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі інвалідам ІІ групи 20 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію призначену відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року. Згідно ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної зарплати. Також відповідно ст. 72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включається до складу державного бюджету України і використання коштів пенсійного фонду на цілі (перерахунок пенсії) не передбачені цим законом, забороняється. Крім того представник відповідача наполягав на тому, щоб суд відмовив в задоволенні позову в звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду .

Так як в судове засідання сторони не зявились, але до суду надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Суддя дослідивши письмові матеріали справи прийшла до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суддею достовірно встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Бровари та одержує пенсію по ІІ групі інвалідності, професійного захворювання повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Та отримує на даний час щомісячну основну пенсію. а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю.

В грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах від 25игрудня 2009 року № 271/Т-3 у задоволенні вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Той факт, що ОСОБА_1 постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи підтверджується посвідченням серії А № 110596 від 04.12.2000 року виданого Київською обласною райдержадміністрацією.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями ст. 14 вищезазначеного Закону позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.Відповідно до ч.4 ст. 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інваліді 2 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Відповідно до ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Згідно ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вбачається, що під час визначення розміру пенсій та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, є визначений відповідно до ст. 54 цього Закону , а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам , віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії встановлюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком , яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то вразі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись , виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Конституційний суд України неодноразово розглядав проблему повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В звязку з тим, що позивачем пропущений вказаний строк звернення до суду та не заявлене клопотання про його поновлення, суддя вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за період з 31 жовтня 2006 року по 04.02.2009 року за терміном пропущення строку звернення до суду, оскільки підстави для його поновлення відсутні.

Тому враховуючи вищезазначене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суддя вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.19, ст. 46 Конституції України, ст.ст.14, 50, 54 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ч.4 ст.9, ст. 69, ч.2 ст. 99 ,ч.3. ст.122, ст.ст. 160 163 КАС, - суддя

ВИРІШИЛА:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Бровари Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05 лютого 2009 року по 05 лютого 2010 року відповідно ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": основної пенсії - в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії - в розмірі 75 (сімдесят п'ять) % від мінімальної пенсії за віком з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанови, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом 10 днів може бути подана заява про оскарження, а протягом 20 днів апеляційна скарга до адміністративного апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Суддя Г.О. Білик