Справа № 202/1573/15-а
Суддя: Шклярук Д. С.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/1573/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 липня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі: - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати їй пенсії за віком; зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії за віком з 09 січня 2012 року у розмірах відповідно до чинного Законодавства України.

В обґрунтування таких позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилається на те, що до лютого 1997 року вона проживала в Індустріальному районі міста Дніпропетровська по вул. Осінній, 3/54, та отримувала пенсію за віком, а надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсії їй було припинено.

09.01.2015 року її представник звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати їй пенсії за віком, але відповідачем виплату пенсії поновлено не було.

Відмовляючи у поновленні пенсії відповідач послався на те, що на дату звернення її представника між Україною та Державою Ізраїль договір з питань пенсійного забезпечення не укладено, тому підстав для виплати пенсії немає.

Вважає, що відповідач не поновивши їй виплату пенсії допустив протиправну бездіяльність.

В судове засідання представник позивача не з'явився, але завчасно поданою письмовою заявою сповістив про можливість розгляду й вирішення адміністративної справи без його присутності, позов просив задовольнити.

Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі зауважуючи на відсутності правових підстав для поновлення позивачці виплати пенсії та на недотриманні позивачкою та її представником порядку звернення до Управління із заявою про поновлення виплати пенсії.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши заперечення, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, зокрема наданої з архіву відповідача матеріали пенсійної справи позивача, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14 грудня 1994 року по 24 лютого 1997 року перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком на загальних умовах.

У зв'язку з виїздом позивача на постійне місце проживання до Держави Ізраїль виплата пенсії позивачу була припинена з 24.02.1997 року, особовий рахунок був знятий з обліку та згідно зі ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсію було виплачено позивачці за шість місяців вперед перед виїздом за кордон з 24.02.1997 року по 24.08.1997 року включно.

09 січня 2015 року позивачка в особі представника ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська із заявою у якій просила поновити та перерахувати їй пенсію за віком.

За вих. № 85 від 15.01.2015 року Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська сповістило представника позивача про причини припинення виплати пенсії позивачці, а листом за вих. № 773/10/40 від 28.01.2015 року повідомило про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_2

З таким рішенням відповідача позивачка та її представник не згодні, вважають бездіяльність відповідача неправомірною та просять зобов'язати його поновити виплату пенсії ОСОБА_2 з 09 січня 2012 року.

Так судом встановлено, що рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 надано офіційне тлумачення, у тому числі, статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25 листопада 2005 року за № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Цим Порядком передбачено, що заява про призначення (поновлення) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. (п.5 Порядку).

Зважаючи на відсутність іншого нормативно-правового акту, що регулює порядок відновлення виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, застосуванню підлягають приписи діючого Порядку № 22-1, відповідно до яких для поновлення виплати пенсії особа має подати заяву особисто або через представника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально.

Поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії. (п.15 Порядку). Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії. (п.39 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача 09 січня 2015 року, діючи в її інтересах на підставі довіреності нотаріально посвідченої адвокатом-нотаріусом Людмилою Долганіною з АДРЕСА_1, на якій в Мировому Суді Рішон Ле-Ціона 28 грудня 2014 року вчинено апостиль (серійний № 13898) у відповідності до Гаазької конвенції від 05 жовтня 1961 року, направив заяву до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про поновлення виплати пенсії на яку отримав письмову відповідь від 28.01.2015 року про відмову у здійсненні такого поновлення із роз'ясненням положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 22-1.

Вважаючи цю відповідь протиправною відмовою у поновленні виплати раніше призначеної пенсії, позивач звернулась до суду за захистом порушених прав.

Суд вважає, що для прийняття рішення про поновлення виплати пенсії, позивачка має подати заяву із дотриманням Порядку № 22-1 (особисто або через повіреного) і в установленій вказаним Порядком формі, оскільки з 24.02.1997 року була знята з обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська на підставі особисто поданої заяви у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання за межі України, і посвідчення її особи в іншій, ніж передбачено Порядком № 22-1, спосіб не можливе, зважаючи на персоніфікований характер пенсійних виплат.

За наслідками розгляду заяви, орган Пенсійного фонду України, до компетенції якого належить вирішення питання про поновлення пенсії у відповідності із Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009, зобов'язаний прийняти відповідне рішення, реалізація якого має відбуватись із дотриманням приписів, встановлених статтею 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Жоден нормативно-правовий акт, на сьогоднішній день, не наділяє районне Управління Пенсійного фонду України повноваженнями щодо поновлення виплати пенсій в іншій, ніж передбачено Порядком № 22-1, спосіб, незважаючи на підстави для такого поновлення.

Суд приймає до уваги доводи Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська щодо обов'язковості дотримання позивачкою Порядку № 22-1 для вирішення питання про поновлення пенсії. Наявність права особи на певний соціальний захист передбачає і наявність механізму його реалізації, про що і було вказано в Рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009. Так, Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

На сьогоднішній день, на законодавчому рівні врегульоване лише питання виплати пенсій, призначених внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання громадянам, які виїхали на постійне проживання до інших країн. Такі виплати переводяться Пенсійним фондом України у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1993, № 258 "Про порядок переведення пенсій громадянам, які виїхали на постійне проживання до інших країн", прийнятою відповідно до статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Інструкція, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України № 4-5 від 23 квітня 1999 року з метою реалізації вказаної постанови Кабінету Міністрів України визначає порядок перерахування коштів пенсіонерам, що мешкають за межами України, визначає уповноважену фінансову установу та інш., проте ці нормативно-правові акти стосуються лише виплати пенсій по інвалідності.

Крім того, одним із принципів адміністративного судочинства України є принцип обов'язковості судових рішень, відповідно до якого постанови суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України ( стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України). Обов'язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. При цьому, завданням адміністративного судочинства України, як визначено статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень. Однак, цей захист не передбачає підміну судом функцій державних органів, у тому числі, і щодо нормотворчої діяльності. Суд зобов'язаний при розгляді справи перевірити, у тому числі, чи діяв суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наданих представником позивача доказів не вбачається, чи перебуває досі, тобто станом на 2015 рік, сама ОСОБА_2 у громадянстві України. Під час звернення представника позивача до відповідача не надано оригінал її паспорту або оригінал іншого документу, що засвідчує особу позивача, її місце проживання, реєстрації та вік, та взагалі представник позивача до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська особисто не з'явився та не надав оригінали документів, що посвідчують його особу та оригінали документів на представництво інтересів позивачки.

За таких обставин, вважати, що позивачем та її представником дотримано вимоги Закону при зверненні до відповідача, немає підстав, у зв'язку з чим суд не може дійти висновку про законність та обґрунтованість вимог пред'явленого адміністративного позову та у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4-9, 70-71, 79, 86, 128, 159, 160, 161, 162, 163, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.С. Шклярук