Справа № 804/86/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 р. справа № 804/86/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В. одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» про визнання протиправними дій, та скасування постанови державного виконавця ВП № 45861066 від 17.12.2014 р. про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

06 січня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (далі УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, та скасувати зазначену постанову від 17.12.2014 р., а саме: ВП № 45861066 про закінчення виконавчого провадження за вимогою про сплату боргу від 15.11.2013 року (а.с. 11-13).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на адресу боржника (Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва») винесено вимогу № Ю-56У від 01.08.2013 р. про сплату боргу в сумі 65 134,31 грн., яку направлено до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції для примусового виконання. Однак, на адресу УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області надійшла постанова державного виконавця від 17.12.2014 р. про закінчення виконавчого провадження на підставі прийнятого Нікопольською міською радою рішення від 29.08.2014 року № 27-49/VI про ліквідацію Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва». Позивач, посилаючись на норми Конституції України, КАС України та Закону України "Про виконавче провадження", вважає оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси як стягувача, а відтак, просить визнати дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними, та скасувати зазначену постанову.

Відповідач надав до суду заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні адміністративного позову УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, посилаючись на те, що рішенням Нікопольської міської ради VI скликання № 27-49/VI від 29.08.2014 р. було припинено діяльність Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва» та призначено ліквідатором ОСОБА_1, за заявою якого і були винесені оскаржувані постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с. 31-36).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 р., після усунення позивачем недоліків позовної заяви, по справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні (а.с.1).

В судове засідання 05.03.2015 року сторони не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 24-25, 30).

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 надав клопотання про розгляд справи без його участі, та повідомив про підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с. 27-28).

Відповідач та третя особа про причини своєї неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались.

За викладених обставин, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Управлінням ПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на адресу боржника (Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва») винесено вимогу № Ю-56У від 01.08.2013 року про сплату боргу в сумі 65 134,31 грн. (а.с. 5).

Зазначену вимогу УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі 11.12.2014 року направило на адресу ВДВС Нікопольського МРУЮ для примусового виконання (а.с. 34).

На підставі зазначеного виконавчого документу, постановою Нікопольського ВДВС від 15.12.2014 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 45861066 по примусовому стягненню з Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва» на користь УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області зазначеної заборгованості (а.с. 35).

Рішенням Нікопольської міської ради VI скликання від 29.08.2014 р. № 27-49/VI було припинено діяльність Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва», розташованого за адресою: м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 216, шляхом ліквідації в установленому законом порядку, та призначено ліквідатором ОСОБА_1 (а.с. 35 звор. бік).

02.12.2014 р. до відділу ДВС Нікопольського МРУЮ надійшла заява ліквідатора Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва» ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 36).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Нікопольського МРУЮ від 17.12.2014 р. виконавче провадження ВП № 45861066 закінчено на підставі рішення Нікопольської міської ради VI скликання від 29.08.2014 р. № 27-49/VI - за п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого, виконавче провадження підлягає закінченню у разі ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва (а.с. 36 звор. бік).

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Так, статтями 2, 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Закінчення виконавчого провадження це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні за певним виконавчим документом.

Вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження визначений статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 пункту 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено таку підставу для завершення виконавчого провадження, як ліквідація юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

В даному випадку, виконавче провадження було закінчено саме з підстав, передбачених ч. 1 п. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» - у звязку з ліквідацією юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі міститься перелік відомостей про юридичну особу, у тому числі: дані про перебування юридичної особи в процесі припинення, зокрема дата реєстрації рішення засновників (учасників) або уповноважених ними органів про припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо); дата та номер запису про початок процесу проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи шляхом її ліквідації; дата та номер запису про зупинення процесу проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи у зв'язку з початком процесу проведення заходів з припинення юридичної особи шляхом її ліквідації в загальному порядку або у зв'язку з наявністю заперечень заінтересованих осіб (органів) щодо проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи; відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення, зокрема про дату реєстрації рішення засновників (учасників) або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи; дату публікації у виданні спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи; персональний склад комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), її голову, дату обрання (призначення) або дату обрання (призначення) ліквідатора.

Відповідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", інформація про проведення державної реєстрації юридичної особи, зміну місцезнаходження юридичної особи, зміну найменування юридичної особи, прийняття засновниками (учасниками), судом або уповноваженим органом рішення про виділ, прийняття засновниками (учасниками) або уповноваженим ними органом рішення щодо припинення юридичної особи, про втрати оригіналів установчих документів, про персональний склад комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) та її голову або призначення ліквідатора, постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, якщо таке рішення не пов'язане з банкрутством юридичної особи, постановлення судового рішення щодо порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи, про зменшення статутного (складеного капіталу юридичної особи, проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за принципом мовчазної згоди, про прізвище, ім'я, по батькові спадкоємця, опікуна, піклувальника чи управителя майна фізичної особи - підприємця, дату їх призначення, про постановлення судового рішення щодо порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця, про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, про постановлення судового рішення щодо припинення провадження у справі про банкрутство юридичної особи або фізичної особи-підприємця підлягає обов'язковому опублікуванню в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Відповідно ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державних органів, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

В даному випадку, доказів наявності в Єдиному Державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва», матеріали справи не містять. Довідка з сайту irс.gov.ua державного реєстру містить дані лише щодо перебування Державного комунального підприємства «Управління капітального будівництва» в процесі припинення з 25.11.2014 р. згідно вимог ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", а саме: дані про перебування юридичної особи в процесі припинення, зокрема: дату реєстрації рішення засновників (учасників) або уповноважених ними органів про припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо).

Матеріали виконавчого провадження, копії яких надано відповідачем до справи, також не містять вказаної інформації, що свідчить про її відсутність станом на час винесення оскаржуваної постанови (а.с. 33-36).

Зазначені обставини виключають правомірність оскаржуваної постанови Відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 17.12.2014 р. ВП № 45861066, винесеної на підставі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд, згідно зі ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 17.12.2014 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 45861066 за вимогою УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області № Ю-56У від 01.08.2013 року про сплату боргу в сумі 65 134,31 грн., винесена на підставі рішення Нікопольської міської ради від 29.08.2014 р. № 27-49/VI, не відповідає вимогам ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", та прийнята передчасно.

При прийнятті рішення суд також враховує, що у відповідності до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обовязковими для виконання на всій території України.

У справі «ОСОБА_3 проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 17.12.2014 р. ВП № 45861066 про закінчення виконавчого провадження, та її скасування, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає зазначений спосіб достатнім для захисту порушених прав позивача. Вимоги ж позивача про визнання протиправними також і дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови не підлягають задоволенню, оскільки прийняття державним виконавцем рішення у вигляді постанови в рамках виконавчого провадження належить до компетенції відповідача, і не є протиправною дією. У разі ж визнання судом такої постанови протиправною за її змістом, вона підлягає скасуванню, чим і будуть відновлені права позивача, про захист яких він просить.

На підставі викладених обставин у їх сукупності, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 17.12.2014 р. державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження ВП № 45861066, відкритого за вимогою УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області № Ю-56У від 01.08.2013 року про сплату боргу в сумі 65 134,31 грн.

У задоволенні вимог про визнання протиправними дій по винесенню зазначеної постанови відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4