Справа № 2а-4385/10/0970
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2011-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2011 р. Справа № 2a-4385/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

при секретарі Круглій О.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці УМВС України на залізничному транспорті: не з"явився,

представника відповідача Державного казначейства України: не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці УМВС України на залізничному транспорті, Державного казначейства України

про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці УМВС України на залізничному транспорті про визнання дій неправомірними та стягнення коштів. Позов задоволено частково.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2010 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці УМВСУ на залізничному транспорті задоволено частково, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2009 року скасовано та постановлено нову, якою адміністративний позов задоволено частково, дії ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці УМВСУ на залізничному транспорті щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та премії визнано неправомірними та вирішено стягнути на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб в сумі 40 774,50 грн., премію в розмірі 100% за період з 01.01.2008 року по 31.07.2008 року в розмірі 14 870,70 грн., а всього 55 645,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.11.2010р. касаційну скаргу ОСОБА_2 Управління МВСУ на Львівській залізниці задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2010 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

При цьому судом касаційної інстанції зазначено, що сума заборгованості, яка виникла перед позивачем, має стягуватися з єдиного казначейського рахунку за рахунок і в межах бюджетних асигнувань встановлених на утримання цієї установи, як це визначено Законом України Про Державний бюджет на 2009 рік, а тому справа направлена на новий розгляд із залученням в якості співвідповідача Державного казначейства України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного суду від 16.12.2010 року під час підготовки справи до судового розгляду залучено до участі у справі як співвідповідача Державне казначейство України.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в сумі 40 774,50 грн. Пояснив, що при звільненні його з органів внутрішніх справ за ст. 64 п. б Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через хворобу відповідачем допущено заборгованість із передбачених чинним законодавством виплат при звільненні: вихідної допомоги, матеріальної допомоги, премії. Також, на його думку, підлягають виплаті сума за час затримки розрахунку при звільненні і сума боргу з урахуванням 3-ох % річних від простроченої суми. Зазначив, що оскільки у спеціальному законодавстві, що регулює правовідносини публічної служби, відсутні норми щодо стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, судом повинні субсидіарно застосовуватись і норми Кодексу законів про працю України (при відсутності відповідних положень у конституційному та адміністративному законодавстві). Просив позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача 14 870,70 грн. премії, 5204,71 грн. матеріальної допомоги, 1095,29 грн. 3-ох % річних від простроченої суми заборгованості та 15 909,72 грн. заборгованості за час затримки розрахунку при його звільненні, а всього 37 080,42 грн.

Представник відповідача - ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці УМВС України на залізничному транспорті у судове засідання не зявився, на адресу суду подав письмове заперечення, та просив справу розглядати за його відсутності. Просив у задоволенні відмовити повністю.

Представник відповідача - Державного казначейства України в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції адресату.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, оцінивши та дослідивши подані докази, суд встановив наступне.

Позивач перебував на військовій службі та згідно наказу Управління МВС України на залізничному транспорті МВС України за №111о/с від 31.07.2008 року та наказу ОСОБА_2 Управління на Львівській залізні Управління МВС України на залізничному транспорті №48о/с від 05.08.2008 року звільнений з неї у відставку через хворобу.

На звернення позивача щодо виплати йому заборгованості відповідачем було відмовлено у звязку з відсутністю коштів, що підтверджується листом №10/Р-103.

В той же час позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в сумі 40 774,50 грн., у звязку з чим на вказану суму коштів він зменшив позовні вимоги.

Відповідно до абз.4 п.2 Указу Президента України N 926/96 від 04.10.1996 року Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ постановлено виплачувати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

В роз'ясненні Міністерства внутрішніх справ України № 15/2-1514 від 11.09.2001 року зазначено, що до окладів грошового забезпечення належить: посадовий оклад та оклад за спеціальні звання, а до додаткових видів грошового забезпечення обов'язкового характеру відносяться інші види, передбачені п.2 Указу Президента України N 926/96 від 04.10.1996 року: доплата за роботу в нічний час, надбавка за класність, матеріальна допомога (для осіб рядового і начальницького складу).

Як вбачається з матеріалів справи, матеріальна допомога позивачу була виплачена не в повному обсязі, зокрема, у 2006 році в сумі 370,50 грн., у 2007 році в сумі 741, 00 грн., у 2008 році зазначена допомога не виплачувалася взагалі. З врахуванням отриманих коштів позивач просить стягнути матеріальну допомогу за 2006 рік в розмірі 1577, 63 грн. та за 2007 рік в розмірі 1228, 58 грн., за 2008 рік в розмірі 2398,50 грн.

В той же час згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2009 року було звернуто до негайного виконання матеріальну допомогу в розмірі 144,57 грн., що підтверджується постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження від 06.08.2009 року (т.2 а.с.52-53). Крім того, виплата коштів в даному розмірі не заперечується і самим позивачем. А тому стягненню підлягає матеріальна допомога за 2006 та 2007 роки в розмірі 2661,64 грн. (1577, 63 грн. + 1228, 58 грн. = 2806,21 грн. - 144,57 грн.).

Стосовно позовної вимоги про виплату матеріальної допомоги за 2008 рік в розмірі 2398,50 грн., то вона не підлягає задоволенню, оскільки зазначений вище Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України N 1234/2007 від 18.12.2007 року «Про внесення змін до Указу Президента України від 14 квітня 1999 року N 379 та визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України».

Стосовно позовної вимоги про стягнення заборгованості по виплаті премії в період з 01.01.2008 року по 31.07.2008 року, то, як вбачається з матеріалів справи, в період проходження військової служби наказом №17о/с від 31.02.2008 року позивачу встановлена премія в розмірі 100 відсотків з 01.01.2008 року. Згідно довідки ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці №192 від 27.08.2008 року премія позивачу була встановлена в розмірі 2398,50 грн. щомісяця. З врахуванням отриманих позивачем коштів з виплати заборгованості по премії в сумі 1918, 80 грн., ОСОБА_1 просить стягнути заборгованість по премії за період з 01.01.2008 року по 31.07.2008 року в сумі 14870,70 грн.

Однак, згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2009 року було звернуто до негайного виконання грошове утримання у вигляді премії в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2398,50 грн., що підтверджується постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження від 06.08.2009 року (т.2 а.с.52-53). Крім того, виплата коштів в даному розмірі не заперечується і самим позивачем. А тому стягненню підлягає премія за період з 01.01.2008 року по 31.07.2008 року в розмірі 12472,20 грн. (14870, 70 грн. - 2398,50 грн.).

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача виплатити борг з врахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, то в цій частині позов не підлягає до задоволення. Так, ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Проте відповідно до ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що норми ЦК України не поширюються на відносини, пов'язані з проходження та звільненням з публічної служби, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільнені, яка передбачена ст.ст. 116,117 КЗпП України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. І 17 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно роз'яснення Верховного Суду України №1-4/83 від 23.03.1998 року проходження служби рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ України регулюється не Кодексом законів про працю України, а законодавством про ці органи, в тому числі Законом України Про міліцію, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органі внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114. Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Указом Президента України від 29.07.1991 року, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначений пенсії та грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей. Положенням про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року №59 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.1992 року №627).

Тому, суд приходить до висновку, що норми КЗпП України не поширюються на спірні правовідносини.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»N 2262-XII від 09.04.1992р. виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Державною податковою адміністрацією України, Державним департаментом України з питань виконання покарань, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Згідно із ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»списання коштів за відповідним рішенням на користь працівників бюджетної установи (військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу), які мають право на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, здійснюється Державним казнечейством України з єдиного казначейського рахунку за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, встановлених на утримання цієї установи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

З врахування наведеного, позивачу належить до виплати: премія за період з 01.01.2008 року по 31.07.2008 року в розмірі 12472,20 грн., матеріальна допомога за 2006 та 2007 роки в розмірі 2661,64 грн.

Відповідно до п.2 ч.І ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи наведене, суд вважає, що необхідно звернути до негайного виконання грошове утримання позивача у межах суми стягнення за один місяць: премії - 2398, 50 грн. та матеріальної допомоги - 144, 57 грн.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці УМВС України на залізничному транспорті щодо невиплати ОСОБА_1 премії за період проходження служби в органах внутрішних справ за період з 01.01.2008 року по 31.07.2008 року в розмірі 14870,70 грн. та матеріальної допомоги за 2006 рік в розмірі 1577,63 грн., за 2007 рік в розмірі 1228,58 грн.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок та в межах бюджетних асигнувань, встановлених на утримання ОСОБА_2 Управління на Львівській залізниці УМВС України на залізничному транспорті, на користь ОСОБА_1 премії за період проходження служби в органах внутрішних справ за період з 01.01.2008 року по 31.07.2008 року в розмірі 12472,20 грн. та матеріальної допомоги за 2006 та 2007 роки в розмірі 2661,64 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Звернути до негайного виконання присуджене ОСОБА_1 грошове утримання в межах суми стягнення за один місяць: премії в розмірі 2398,50 грн, матеріальної допомоги в розмірі 144,57 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 19.01.2011 року.