Справа № 821/2000/15-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2000/15-а
09 год. 53 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи - Варченка О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Кузьменко Вікторії Олегівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про захист порушених прав,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ( далі - відповідач, ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні), у якому просить захистити порушені права шляхом визнання протиправними дій державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження за виконавчим документом - вимогою № Ф-817 від 27.03.2014 р. та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 47555116 від 19.05.2015 р.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №47555116 від 19.05.2015 р. щодо примусового виконання вимоги УПФУ в м. Херсоні № Ф-817 від 27.03.2014 р. прийнята з порушенням строку, встановленого ст. 22 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме після спливу одного року з моменту набрання законної сили вказаної вимоги УПФУ в м. Херсоні, що є підставою для скасування даної постанови та визнання протиправними дій державного виконавця при її прийняті.

В судовому засіданні позивач підтримав вказане обґрунтування позовних вимог і просив їх задовольнити.

Відповідач надав суду письмові заперечення, відповідно яких вважає, що державним виконавцем правомірно застосовано вимоги п. 8 ст. 17 ЗУ "Про виконавче провадження" та ст. 106 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" при відкритті виконавчого провадження згідно повторної заяви УПФУ в м. Херсоні про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вимоги №Ф-817 від 27.03.2014 р. про сплату ОСОБА_1 на користь Управління пенсійного фонду в м. Херсоні боргу зі сплати недоїмки страхових внесків в сумі 1414,80 грн., оскільки вказаний виконавчий документ відповідав вимогам ст. 25 цього Закону, у т.ч. щодо строку його пред'явлення до органу державної виконавчої служби до виконання.

В судове засідання відповідач не прибув, при цьому, заявою від 10.07.2015 року просив суд розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні 13.07.2015 р. протокольно ухвалено щодо залучення в якості другого відповідача - державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського РУЮ у м. Херсоні Кузьменко В.О. (далі - відповідач - 2 - державний виконавець Кузьменко В.О.).

В судовому засіданні, яке відбулось 13.07.2015 р., державний виконавець Кузьменко В.О. пояснила, що при прийнятті оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - вимогою №Ф-817 від 27.03.2014 р. вона керувалась ЗУ "Про виконавче провадження", а саме ст. 47 цього Закону, якою передбачено право стягувача повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону, внаслідок його повернення. Відповідач - 2 вказала, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови №47555116 від 19.05.2015 р. про відкриття виконавчого провадження є повторне пред'явлення УПФУ в м. Херсоні до примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф- 817 від 27.03.2014 р. з дотриманням строку щодо його повторного пред'явлення до виконання, а саме до 24.12.2015 року, про що зазначено в постанові державного виконавця Кузьменко В.О. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 р. ВП №43049247, а тому вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

В судове засідання державний виконавець Кузьменко В.О. не прибула, при цьому, заявою від 30.07.2015 року просила суд розглунити справу без її участі. Відповідно до ч. 4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою суду від 10.07.2015 р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління пенсійного фонду України в місті Херсоні (далі - третя особа, УПФУ в м. Херсоні).

В судовому засіданні представник третьої особи заперечив проти адміністративного позову з підстав його необґрунтованості, оскільки УПФУ в м. Херсоні було своєчасно подано відповідачу-1 повторну заяву щодо відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги про сплату боргу №Ф- 817 від 27.03.2014 р., згідно якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати недоїмки страхових внесків становить 1414,80 грн., а саме до 24.12.2015 р., встановленого постановою державного виконавця від 24.12.2014 р. ВП №43049247 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав вказані заперечення проти адміністративного позову і просив суд відмовити у його задоволені.

Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд звертає увагу на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України " Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №606-XIV).

За правилами ст. 11 Закон України №606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно з підпунктом 8 частини другої статті 17 Закону України №606-XIV державною виконавчою службою підлягають виконанню рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01 січня 2011 року, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього пункту визначено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Так, до 01 січня 2011 року порядок нарахування та сплати страхових внесків, а також відповідальність у разі виявлення своєчасно не нарахованих та/або не сплачених страхувальниками сум страхових внесків були передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною 2 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. Вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 23.02.2011 року УПФУ у м. Херсоні винесено вимогу про сплату недоїмки № Ф-817, відповідно до якої встановлено, що станом на 23.02.2011 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати недоїмки страхових внесків становить 1414,80 грн., яка підлягає сплаті в 10- денний строк з дня її одержання.

Вказана вимога УПФУ у м. Херсоні була предметом судового оскарження в адміністративній справі №2-а-1372/11/2170, за результатами якої постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.02.2013 року, яка набрала законної сили згідно ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2013 р., відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до УПФУ у м. Херсоні в повному обсязі, у т.ч. у скасуванні вимоги про сплату недоїмки №817 від 23.02.2011 р.

17.04.2014 р. УПФУ у м. Херсоні заявою за №11302/01 направило до відділу державної виконавчої служби Суворовського РУЮ у м. Херсоні вимогу про сплату боргу №Ф-817 від 27.03.2014 року, з датою набрання чинності вимоги про сплату боргу 26.03.2014 р.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Кузьменко В.О. від 21.04.2014 р. ВП№43049247 відкрито виконавче провадження про примусове виконання вимоги УПФУ в м. Херсоні № Ф-817 від 27.03.2014 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ недоїмки страхового внеску у сумі 1414,80 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

На підставі вказаної норми Закону та складеного акту державного виконавця від 18.12.2014 р. про відсутність боржника ОСОБА_1 за місцем проживання, постановою державного виконавця Кузьменко В.О. від 24.12.2014 р. ВП №43049247 вимога про сплату недоїмки №Ф-817 від 27.03.2014 р. була повернута стягувачу. При цьому, в пункті 2 зазначеної постанови вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 24.12.2015 р.

Згідно ч. 5 ст. 47 вказаного Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

06.05.2015 р. УПФУ в м. Херсоні повторно направлено до ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні заяву про примусове виконання вимоги про сплату боргу №Ф-817 від 27.03.2014 р.

Постановою державного виконавця Кузьменко В.О. від 19.05.2015 р. ВП №47555116 відкрито виконавче провадження по виконанню вимоги УПФУ в м. Херсоні №Ф-817 про стягнення з позивача на користь УПФУ боргу у сумі 1414,00 грн., яка є предметом оскарження у даній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує про наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону України № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 26 цього Закону визначено перелік підстав, згідно яким державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, серед яких, зокрема, є пропуск встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

За результатами дослідження наявних у справі документів, судом не встановлено наявність у ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні підстав для відмови УПФУ в м. Херсоні відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання вимоги УПФУ в м. Херсоні №Ф-817 від 27.03.2014 р. у зв'язку з пропуском строку звернення вказаного виконавчого документа до виконання.

Поряд з цим суд відмічає, що вимога УПФУ в м. Херсоні №Ф-817 від 27.03.2014 р. про сплату боргу (недоїмки) складена у відповідності із затвердженою формою вимоги про сплату боргу (недоїмки), згідно додатку 5 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (абзац перший пункту 6.4 розділу VI) із зазначенням усіх необхідних даних, визначених для її складення згідно цього додатку та згідно вимог ч.1 та ч. 4 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" та містить дату набрання чинності (пункт 6 вимоги ).

Отже, повторно пред'явлена на примусове виконання вимога УПФУ в м. Херсоні №Ф-817 від 27.03.2014 р. є виконавчим документом, який відповідав вимогам чинного законодавства та пред'явлений у встановленому порядку та у визначений законом строк, а тому вимоги позивача про визнання протиправними дій державного виконавця Кузьменко В.О. щодо відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги УПФУ в м. Херсоні № Ф-817 від 27.03.2014 р. та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №47555116 від 19.05.2015 р. з підстав порушення строку, встановленого ст. 22 Законом України № 606-XIV, є необґрунтованими.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що лише в ході розгляду справи йому стало відомо про повернення УПФУ в м. Херсоні вимоги про сплату боргу №Ф-817 та не отриманням постанови державного виконавця від 24.12.2014 р. ВП №43049247 про повернення вказаного виконавчого документа стягувачеві, чим було позбавлено його право на оскарження даної постанови, то зазначене посилання суд вважає необґрунтованим, оскільки супровідним листом ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 24.12.2014 р. за №35392 на адресу УПФУ в м. Херсоні та ОСОБА_1 було направлено постанову державного виконавця від 24.12.2014 р. ВП №43049247 про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену в ході виконання вимоги УПФУ в м. Херсоні №Ф-817 від 27.03.2014р, виданої УПФУ в м. Херсоні, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, спростовано у повному обсязі твердження позивача та доведено правомірність своїх дій, а позивач не довів суду та не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11 серпня 2015 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 11.5