Справа № 2а-429/10/1470
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2010-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И м. Миколаїв

13 год. 00 хв.

04.03.2010 Справа № 2а-429/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Птичкіної В.В., при секретарі судового засідання Ланько О. Я. розглянувши адміністративну справу

за позовомФізичної особи підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 57500

доУправління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області, вул. Леніна, 21, м. Очаків, Миколаївська область, 57500 Відділу державної виконавчої служби Очаківського міськрайонного управління юстиції, вул. Шмідта, 16-а, м. Очаків, Миколаївська область, 57500

проскасування рішення № 54 від 23.02.2009, зобовязання вчинити певіні дії, стягнення моральної шкоди,
за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 1: ОСОБА_2

представника відповідача 2: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з наступними вимогами:

1.Скасувати рішення № 54 від 23.02.2009 заступника начальника пенсійного відділення в м. Очакові про застосування фінансових санкцій.

2.Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2009 державного виконавця Очаківського міськрайонного управління юстиції.

3.Винести приватну постанову про подальше перебування посадових осіб відповідача 1 і відповідача 2 на своїх посадах, визнати їх дії корупційними.

4.Видати наказ в ПФУ в м. Очакові про повернення вилучених із пенсії позивача грошей.

5.Стягнути з відповідача 1 і відповідача 2 моральні збитки на користь позивача в сумі по 1700 грн. з кожного з відповідачів.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив суд скасувати Рішення від 23.02.2009 № 54 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку до органів Пенсійного фонду України, прийнятого відповідачем 1 (надалі Рішення), та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2009 ВП № 12466348, винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Очаківського міськрайонного управління юстиції (надалі Постанова).

Відповідач 1 надав письмові заперечення проти адміністративного позову (вих. № 612/08 від 22.02.2010), в яких зазначив, що позивач звернувся до суду з вимогами про оскарження Рішення з пропуском строку (10 робочих днів з дня одержання рішення), встановленого частиною 13 статті 106 Закону України від 09.07.2003 № 1058-XII «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; факт порушення позивачем як страхувальником у розумінні Закону вимог щодо своєчасного надання звіту до системи персоніфікованого обліку за 2007 рік доведений належними доказами; Рішення прийнято у відповідності з вимогами Закону; питання звільнення особи з посади або іншого усунення від виконання нею функцій держави вирішується не судом, а відповідним державним органом на підставі судового рішення про винуватість цієї особи в корупційному правопорушенні; факт заподіяння моральної шкоди позивачем не доведено.

Відповідач 2 надав письмові заперечення проти адміністративного позову (вих. № 3228/07.46/5 від 01.03.2010), в яких зазначив, що допущена державним виконавцем у тексті Постанови помилка (особою, яка видала виконавчий документ, замість управління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області вказаний Очаківський міськрайонний суд) не вплинула на суть Постанови (вимоги зазначені вірно, сторони виконавчого провадження вказані вірно, номер і дата виконавчого документа зазначені вірно, сума штрафу зазначена вірно) та не перешкоджала позивачу оскаржити Постанову у випадку незгоди з нею. Крім того, відповідач 2 вказав, що позивач отримав копію Постанови 29.04.2009, але у передбачений статтею 24 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження»строк її не оскаржив. Вимоги позивача про відшкодування моральних збитків відповідач 2 вважає безпідставними.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо безпідставності позовних вимог з огляду на наступне.

Позивач є страхувальником у розумінні Закону (у відповідності з пунктом 3 статті 11 фізичні особи субєкти підприємницької діяльності підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню і такі особи, згідно з пунктом 5 статті 14, є страхувальниками).

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 17 Закону страхувальник зобовязаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Як визначено у підпункті 1 пункту 1.3 розділу 1 «Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 № 7-6, страхувальник один раз на рік до 1 квітня поточного року згідно із затвердженим графіком подає до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за попередній рік.

Таким чином, позивач мав подати комплект документів первинної звітності за 2007 рік не пізніше 1 квітня 2008 року.

Фактично позивач подав комплект документів первинної звітності 23.02.2009, що підтверджується Актом № 21 від 23.02.2009, підписаним позивачем (ар. с. 9).

Згідно з частиною 1 статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, в тому числі адміністративно-господарський штраф. Адміністративно-господарським штрафом, у відповідності з частиною 1 статті 241 Господарського кодексу України, є грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з субєкта господарювання стягуються штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення (частина 2 статті 241 Господарського кодексу України).

Згідно з пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону за несвоєчасне подання відомостей, звітності, передбаченої законодавством, накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вказано у частині 13 статті 106 Закону, про накладення штрафів, передбачених частинами девятою і десятою цієї статті, посадова особа виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносить рішення, яке протягом трьох робочих днів з дня його винесення надсилається страхувальнику.

23.02.2009 заступником начальника управління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області було винесено рішення № 54 про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 170 грн. за несвоєчасне подання відомостей, що застосовуються в системі персоніфікованого обліку до органів Пенсійного фонду України (ар. с. 13). Рішення було направлено 24.02.2009 та отримано позивачем 27.02.2009, що підтверджується доданою до письмових заперечень відповідача 1 копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Згідно з частиною 13 статті 106 Закону суми штрафів, передбачених частинами девятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальниками протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. В цей же строк страхувальник має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку.

Позивач суму штрафу не сплатив, у встановлений Законом строк Рішення не оскаржив.

Підставою для скасування Рішення позивач вказує ті обставини, що з 06.02.2008 по 27.02.2008 він знаходився на стаціонарному лікуванні (ар. с. 7), з 27.02.2008 перебував на амбулаторному лікуванні. Згідно з випискою з картки амбулаторного хворого від 18.03.2008 (ар. с. 8), позивачеві було рекомендовано продовження лікування протягом місяця з наступним обстеженням і реабілітаційні заходи, а також протипоказана фізична та психоемоційна напруга протягом 6 місяців.

Представник відповідача 1 пояснила, що позивач повідомив про стан свого здоровя лише у лютому 2009 року, позивачем цей факт не заперечується.

Суд вважає, що обставини, що вказані позивачем, не підтверджують незаконність Рішення, оскільки ані главою 27 Господарського кодексу України, яка регулює порядок застосування адміністративно-господарських санкцій, ані статтею 106 Закону не передбачено, що субєкт господарювання притягується до адміністративно-господарської відповідальності за наявності його вини.

У відповідності з частиною 14 статті 106 Закону рішення органу Пенсійного фонду про накладення штрафу є виконавчим документом.

На підставі Рішення державним виконавцем 23.04.2009 було відкрито виконавче провадження.

Позивач вважає, що Постанова державного виконавця підлягає скасуванню, оскільки в ній зазначено, що виконавчий документ (рішення № 54 від 23.02.2009) виданий Очаківським міськрайонним судом. На думку суду, цей факт (допущена державним виконавцем помилка) не впливає на законність Постанови, оскільки такий недолік не міг вплинути на правомірність вчинення державним виконавцем подальших дій та жодним чином не порушив (і не міг порушити) охоронювані законом права та інтереси позивача. До того ж,

У відповідності з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено).

Суд дійшов висновку, що Рішення і Постанова вказаним вище вимогам відповідають.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення постанови, якщо протягом цього часу не буде подано заяви про апеляційне оскарження постанови. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не булла подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, тоді постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення/отримання копії постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Птичкіна