Справа № 2а/1570/10506/2011
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2012-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2012 року

м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Павлюк К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Ізмаїльського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття необхідних заходів для забезпечення виконання виконавчого листа Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.03.2006 року по справі №1-139/2006 в рамках виконавчого провадження ВП №29661116, стягнення компенсації матеріальної шкоди в розмірі 2476,92 грн., компенсації моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. та судових витрат в розмірі 450,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Ізмаїльського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття необхідних заходів для забезпечення виконання виконавчого листа Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.03.2006 року по справі №1-139/2006 в рамках виконавчого провадження ВП №29661116, стягнення компенсації матеріальної шкоди в розмірі 2476,92 грн., компенсації моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. та судових витрат в розмірі 450,00 грн.

В судовому засіданні 07.05.2012 року представник позивача підтримав позовні вимоги, пославшись на те, що органом державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження ВП №29661116 не було вжито всіх необхідних заходів для стягнення з боржника на користь позивача заборгованості по виконавчому листу від 16.03.2006 року, а тому позивачу завдана матеріальна шкода в розмірі 2476,92 грн. та моральна шкода, компенсацію якої він оцінює в розмірі 20000,00 грн. Представник відповідача Головного управління Державного казначейської служби в Одеській області та представник відповідача Відділу ДВС Ізмаїльського міжрайонного управління юстиції були сповіщені належним чином про дату, час та місце слухання справи (а.с.115), але в судове засідання не зявились, надали клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.117), а тому, на підставі положень ч.4 ст.128 КАС України, справа розглянута за їхньої відсутності, за наявними в справі запереченнями та доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановлює наступні факти та обставини:

Відповідач Відділ ДВС Ізмаїльського міжрайонного управління юстиції, на підставі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої служби та згідно ст.11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо виконання судових рішень, в порядку передбаченому цим Законом. Оскільки згідно ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи залучені до участі у ньому мають право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби, якщо інших порядок оскарження не передбачений законом, а тому позовні вимоги щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності з цього приводу на підставі ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104, ст.181 КАС України підвідомчі судам адміністративної юрисдикції та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області, згідно положень ст.25 Бюджетного кодексу України, є регіональним підрозділом центрального органу державної виконавчої влади, який згідно ст.50 Бюджетного кодексу України здійснює обслуговування Державного бюджету України, а тому позовні вимоги щодо оскарження їх актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, 104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

16.03.2006 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області був виданий в виконавчий лист по справі №1-139/2006 (а.с.10) щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь позивача суму задоволеного цивільного позову в розмірі 2476,92 грн. в рамках розглянутої кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 у злочині, передбаченому ч.1 ст.122 КК України.

Позивачем неодноразово подавались заяви до органу ДВС про примусове виконання зазначеного виконавчого листа, однак він повертався стягувачу без виконання, в звязку із відсутністю у боржника майна або доходів, на які можливо звернути стягнення.

02.11.2011 року позивачем в черговий раз до Відділу ДВС Ізмаїльського міжрайонного управління юстиції була подана заява (вхідний №19995/04-48 а.с.___) про прийняття виконавчого листав від 16.03.2006 року до примусового виконання.

07.11.2011 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача ВП №29661116 (а.с.100) та встановлений строк для добровільного виконання боржником рішення суду до 11.11.2011 року.

До теперішнього часу виконавче провадження триває та заборгованість боржника ОСОБА_2 в розмірі 2476,92 грн. не погашена.

Представник позивача вважає таку бездіяльність органу ДВС протиправною адже сума боргу не є великою та могла бути погашена за рахунок реалізації майна, що належить боржникові у розумні строки.

Представник відповідача у власних запереченнях проти позову від 29.03.2012 року №20393 (а.с.93) зазначив, що державний виконавець вчинив всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження»дії для встановлення наявності у боржника майна або доходів, на які згідно закону, може бути звернено стягнення, але таких за час тривання цього виконавчого провадження встановлено не було.

Суд оцінюючи дії та оскаржені рішення суб`єкту владних повноважень, виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, приходить до висновку, що вони відповідають законові з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»(в подальшому в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державного виконавця зобовязано вчиняти всі необхідні дії щодо примусового виконання судових рішень. Частиною 2 ст.11 цього ж Закону на державного виконавця покладений обовязок здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного та повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб, і порядок, визначені виконавчим документом.

Для забезпечення виконання покладених на державного виконавця функцій ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»йому надане право, 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про розяснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським обєднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Після встановлення постановою державного виконавця від 07.11.2011 року про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача терміну для добровільного виконання судового рішення до 11.11.2011 року та ненадання боржником відомостей та доказів про виконання судового рішення у добровільному порядку державний виконавець 07.11.2011 року за вихідним №В-7/40788 (а.с.101) направив на адресу боржника попередження про наслідки не виконання судового рішення у добровільному порядку, 24.11.2011 року з виходом на місце проживання боржника за участю понятих встановив факт відсутності майна за місцем проживання боржника, на яке може бути звернуто стягнення, що підтверджується відповідним актом від 24.11.2011 року (а.с.102), 22.11.2011 року направлений запит №В-7/1987 (а.с.103) до МБТІ про наявність нерухомого майна у власності боржника, 22.11.2011 року направлений запит до Управління ПФУ у м.Ізмаїлі про отримання боржником пенсії (а.с.106), 28.11.2011 року отримана відповідь від РЕВ №5 Управління ДАІ ГУ МВС України в Одеській області (а.с.108) про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів, зроблений запит до ЄДР про реєстрацію боржника субєктом підприємницької діяльності (а.с.111), 21.03.2012 року проведений повторний вихід на місце проживання боржника за участю понятих встановив факт відсутності майна за місцем проживання боржника, на яке може бути звернуто стягнення, що підтверджується відповідним актом від 21.03.2012 року (а.с.112) та 28.03.2012 року надіслано подання №В-7/122-П-130-10254 (а.с.113) до Ізмаїльського міськрайонного суду про тимчасову заборону боржнику виїзду за кордон України до погашення боргового зобовязання.

Під час офіційного зясування обставин справи суд прийшов до висновку про те, що державний виконавець в рамках виконавчого провадження ВП №29661116 вчинив всі необхідні та передбачені його повноваженнями дії для забезпечення виконання виконавчого листа від 16.03.2006 року, а тому така поведінка державного виконавця відповідає законові, в звязку із чим, суд вважає за необхідне, на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України, відмовити у задоволенні позовних вимог позивача щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця.

Окрім зазначених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 2476,92 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., які виникли у нього у звязку із протиправною бездіяльністю відповідача та необхідністю несення витрат по поновленню власних прав позивачем у судах.

Компенсація матеріальної шкоди позивачка визначає в розмірі 2476,92 грн., яка складається із суми заборгованості, які він не отримав з боржника ОСОБА_2 за вирок суду у звязку із протиправною бездіяльністю відповідача та можливість отримання якої, на думку представника позивача, на теперішній час втрачена.

Компенсацію моральної шкоди позивач визначає в розмірі 20000,00 грн., яка полягає у загострюванні його хвороби, необхідністю проходження додаткового лікування, для чого він вимушений був брати додаткові кошти у борг в період протиправної бездіяльності державних виконавців щодо невиконання судового рішення.

Позивач зазначає, що вказана шкода підлягає стягненню на підставі положень ст.56 Конституції України, ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України, згідно яких особа має право вимагати від особи, яка спричинила шкоду ті від держави компенсацію завданих збитків.

Відповідно до положень ч.1 ст.71 КАС України сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення.

В порушення вказаного процесуального правила, позивачем не надано доказів протиправної поведінки державного виконавця та причинного звязку між протиправною бездіяльністю державного виконавця та настанням у позивача матеріальної чи моральної шкоди.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність доказів протиправної поведінки державного виконавця та причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача та настанням шкоди у позивача, що виключає можливість покладення на відповідача або на державу обовязку по компенсації цієї шкоди, оскільки відсутній повний склад деліктного правопорушення.

Відсутність повного складу деліктного правопорушення з боку відповідача перешкоджає суду покласти на нього обовязок щодо компенсації позивачу матеріальної та моральної шкоди згідно положень ст.56 Конституції України, ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині згідно положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати, в тому числі й на прибуття в судове засідання в розмірі 450,00 грн. розподіляються за правилами, встановленими ст.ст.91,94 КАС України, відповідно до яких, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, витрати на прибуття в судове засідання представника позивача стягненню з відповідача не підлягають, а тому вказана сума судових витрат компенсації позивачу не підлягає.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Ізмаїльського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття необхідних заходів для забезпечення виконання виконавчого листа Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.03.2006 року по справі №1-139/2006 в рамках виконавчого провадження ВП №29661116, стягнення компенсації матеріальної шкоди в розмірі 2476,92 грн., компенсації моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. та судових витрат в розмірі 450,00 грн. відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.

07 травня 2012 року

.