Справа № 804/6862/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 р. Справа № 804/6862/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Жижиній К.П.
за участю представників:
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
відповідача Бузунової К.О., Навроцького О.В., Шевченко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковим органом було проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_6 Висновки акту №2088/173/НОМЕР_1 від 10.04.2015 року, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вважає необґрунтованими, прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню. Висновки зазначені в актах перевірки не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються наявними первинними документами.
Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову з підстав, викладених у запереченнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_6 знаходиться на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області та в перевіряємому періоді здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, була платником податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, платником податку на додану вартість, платником єдиного соціального внеску.
На підставі наказу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 27.02.2015 року №303 податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_6 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №2088/173/НОМЕР_1 від 10.04.2015 року, яким зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_6: пп.177.4.4, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 106 855,98 грн., у тому числі по періодам 2012 рік - 35 875,79 грн.; 2013 рік - 35 805,98 грн.; 2014 рік - 35 174,21 грн.
05 травня 2015 року позивачем до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області були подані заперечення до акта №2088/173/НОМЕР_1 від 10.04.2015 року.
У своєму рішенні про розгляд заперечень податковий орган залишив без змін висновки акту №2088/173/НОМЕР_1 від 10.04.2015 року.
Правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Підставою для висновків податкового органу про заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 106 855,98 грн. стало неправомірне, на погляд відповідача завищення витрат внаслідок віднесення до їх складу амортизаційних відрахувань.
Позиція податкового органу полягає в тому, що нормами Податкового кодексу України не визначено право підприємця нараховувати амортизацію. Оскільки для фізичних осіб-підприємців не передбачений порядок ведення бухгалтерського обліку основних фондів, тому ФОП ОСОБА_6 неправомірно включено до складу витрат суми нарахованої амортизації. При цьому, жодних зауважень щодо правильності нарахування амортизації (розрахунку) податковий орган не має.
Так, судом під час розгляду справи встановлено, що позивач є фізичною особою - підприємцем з 13.03.2006 року, основним видом діяльності якого у відповідності до витягу з ЄДРПОУ, що наявний у матеріалах справи, є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Позивач як фізична особа має на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю площею 2 886,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна та договором купівлі-продажу нежитлової будівлі ВЕА №509840 від 14.07.2006 року.
Вказана будівля належать позивачу як фізичній особі та використовується в підприємницькій діяльності шляхом здавання в оренду на підставі укладених договорів.
Також позивачем придбано 03.09.2008 року та використовується в підприємницькій діяльності системний блок/монітор 22.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач веде амортизацію основних засобів, а саме: будівлі по АДРЕСА_1 та системного блоку/монітору 22, що підтверджується відомостями нарахування амортизації, актами введення в експлуатацію основних засобів, копіями книг обліку доходів і витрат, які знаходяться у матеріалах справи.
Згідно відомостей по амортизації основних засобів, основні засоби визначені по групам, а саме об'єкт нерухомості віднесено до групи 3 «Будинки та спорудження», системний блок/монітор 22 віднесено до групи 4 «Машини та обладнання».
Відповідно до статті 320 Цивільного кодексу України одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.
Таким чином, позивач може використовувати у власній підприємницькій діяльності майно, яке належить позивачу як фізичній особі.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Податковим кодексом України, в редакції що була чинною в період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.
При цьому, зі змісту тексту акту перевірки та його висновків вбачається встановлення перевіркою порушення позивачем підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, який на час спірних правовідносин не мав юридичної сили.
Дану обставину представники відповідача пояснили наявністю технічного збою програмного забезпечення при складанні акту перевірки позивача, та що підпункт 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України був помилково зазначений замість пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, який і має застосовуватись.
За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 177.2 статті 177 розділу ІV Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).
Згідно пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Надаючи аналіз п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 31.12.2014 року) суд зазначає, що витрати суб'єкта господарювання, який не є платником податку на прибуток, але надає звітність про доходи від заняття підприємницькою діяльністю, формуються у тому ж порядку як і у платників податку на прибуток.
Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування складаються з витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.
Згідно з пунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають, зокрема собівартість реалізованих товарів виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначенняобєкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податків.
Пунктом 144.1 статті 144 Податкового кодексу України визначається що амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності; витрати на самостійне виготовлення (створення) основних засобів, нематеріальних активів, вирощування довгострокових біологічних активів використання у господарській діяльності, в ому числі витрати на оплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні (створенні) основних засобів та нематеріальних активів; витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року; витрати на капітальне поліпшення землі, не пов'язане з будівництвом, а саме іригацію, осушення та інше подібне капітальне поліпшення землі; капітальні інвестиції отримані платником податку з бюджету у вигляді цільового фінансування на придбання (створення) об'єкту інвестування (основного засобу), нематеріального активу за умови визнання доходів пропорційно сумі нарахованої амортизації по такому об'єкту відповідно до положень підпункту 137.2.1 пункту 137.2 статті 137 цього Кодексу; сума переоцінки вартості основних засобів, проведеної відповідно до статті 146 Податкового кодексу України; вартість безоплатно отриманих об'єктів енергопостачання, газо- і теплозабеспечення водопостачання, каналізаційних мереж, побудованих споживачами на вимогу спеціалізованих експлуатуючих підприємств згідно з технічними умовами на приєднання до вказаних мереж або об'єктів; вартість основних засобів, безоплатно отриманих або виготовлених чи споруджених за рахунок коштів бюджету або кредитів залучених КМУ чи під гарантії КМУ, у разі виконання зобов'язань за гарантією КМУ; вартість безоплатно отриманих для експлуатації підприємствами залізничного транспорту загального користування основних засобів транспортної інфраструктури що перебували на балансі інших підприємств; вартість основних засобів, визначені на рівні звичайної ціни, отриманих в концесію відповідно до Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності».
Підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що основні засоби - матеріальні активи, вартість яких перевищує 2500 грн. і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).
В даному випадку як будівля по АДРЕСА_1 так і системний блок/монітор 22 відносяться до основних засобів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові від 15.04.2014 року по справі №21-53а14, валовий дохід платників податків фізичних осіб-підприємців підлягає зменшенню на суму амортизаційних відрахувань у разі ведення таким платником податків бухгалтерського обліку балансової вартості основних фондів та за умови фактичного отримання валового доходу завдяки використанню відповідних основних фондів.
Як при перевірці так і в судовому засіданні встановлено, що позивач у перевіряємому періоді отримував дохід від використання таких основних засобів.
Отже, приймаючи до уваги те, що позивач веде бухгалтерський облік балансової вартості основних фондів та отримує валовий дохід від використання основних фондів, суд вважає, що позивач має право на зменшення доходу на суму амортизаційних відрахувань.
При цьому, суд критично ставиться до висновків відповідача, що вартість майна, на яке нараховується амортизація складає менше 2 500,00 грн., а саме: системний блок/монітор 22 (вартість складає 1 265,17 грн.) придбаний 03.09.2008 року, а отже, зазначене майно не є основним засобом, оскільки згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 104 первісна вартість системного блоку/монітору 22 складає 6 426,25 грн., що перевищує 2 500 грн.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області не відповідають частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 267 грн. 14 коп.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 сплачений судовий збір у розмірі 267,14 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 06 липня 2015 року.

Суддя С.І. Озерянська