Справа № 810/1837/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Київ 810/1837/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 фізичної особи-підприємця

до Бориспільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, вимогу про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2014 № НОМЕР_1, від 29.12.2014 № НОМЕР_2, вимогу про сплату боргу від 29.12.2014 № Ф-2У та рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3 від 29.12.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками ОСОБА_2 Про результати планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи підприємця ОСОБА_1, за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 роки № 17- від 18.11.2014 (далі ОСОБА_2 перевірки), який став підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, вважає висновки зазначеного ОСОБА_2 безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 перевірки складений з порушенням вимог чинного законодавства України, висновки на підставі яких виявлені порушення зроблені з власних припущень та є незаконними і необгрунтованими.

Також, позивач зазначає, що ним до перевірки були надані всі первинні документи бухгалтерського обліку за перевіряємий період, які необхідні для визначення правильності ведення господарської діяльності, правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати встановлених законодавством податків і зборів та визначення дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, що підтверджується п. 1.12 ОСОБА_2.

В судовому засіданні 29.07.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представники відповідача у судові засідання не зявлялись. Про дати, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується даними наявних у матеріалах справи розписок.

Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких не погоджувався з позовними вимогами позивача, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження. В обґрунтування доводів заперечень посилався на обставини, викладені в ОСОБА_2 перевірки.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд протокольною ухвалою від 29.07.2015 вирішив розгляд даної справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, зареєстрований як фізична особа підприємець, виконавчим комітетом Бориспільської міської ради 26.08.2005 року отримав свідоцтво про державну реєстрацію серії В01 № 016428, є платником податку на додану вартість та як платник податків перебуває на обліку в Бориспільській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області. Одним із основних видів господарської діяльності позивача за КВЕД є (49.41 діяльність автомобільного вантажного транспорту), а саме: надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України Про автомобільний транспорт.

На підставі ст. 20, 77 та 88 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), відповідно до наказу Бориспільської ОДПІ від 22.08.2014 № 560 та направлень на перевірку від 22.08.2014 № 374, 375 та плану графіка проведення планових документальних перевірок субєктів господарювання, посадовими особами податкового органу було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 роки.

За результатом вказаної перевірки складено ОСОБА_2 № 17- від 18.11.2014 року. У висновках зазначеного ОСОБА_2 встановлені такі порушення:

1. п.176.1-а, в ст. 176, п. 177.2 та п.177. 5 ст. 177 Податкового кодексу України, - подано декларації про майновий стан і доходи за 2012 та 2013 роки з недостовірними даними. Донараховано ПДФО від ПД на загальну суму 71 744,70 грн., а саме: за 2012 рік 11 126,86 грн. та за 2013 рік 60 617,81 грн.;

2. пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», - не в повній мірі нараховано платником податків єдиний внесок за 2012 та 2013 роки, в звязку з невірно визначеною базою оподаткування. Донараховано единий соціальний внесок в сумі 94 692,27 грн., а саме: за 2012 рік 22 081,92 грн. та за рік 72 610,35 грн. ;

3. пп. 164.2.17-г п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України, - порушення встановлено по 10 особових рахунках, донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 12 739,52 грн.;

4. пп. 168.1.1, 168.1.2 та 168.1.5 п.168 ст. 168 Податкового кодексу України, несвоєчасно перераховано до бюджету податок за перевіряємий період в сумі 2 675,60 грн., донараховано пеню в розмірі 1,11 грн.;

5. п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, - не подано податковий розрахунок ф. № 1- ДФ за 1-3 квартали 2012 року;

6. п. 44.1 та п. 44.3 ст. 44, п. 176.1-а ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України - не ведения обліку доходів та витрат за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 роки, не забезпечення зберігання документів повязаних з визначенням обєктів оподаткування та /або податкових зобовязань на підставі первинних документів, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням, сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством та не ведення обліку доходів і витрат.

Не погодившись з даними висновками ОСОБА_2 перевірки позивачем було подано заперечення до Бориспільської ОДПІ.

Відповідач розглянувши заперечення позивача, направив на адресу позивача лист № 7644/10/17-3 від 26.12.2014 року про надання відповіді на заперечення до ОСОБА_2 планової документальної віїзної перевірки, яким вирішив внести зміни до висновку ОСОБА_2 перевірки від 18.11.2014 року № 541/17-, та викласти в наступній редакції:

пункт 1: Донараховано ПДФО від ПД на загадбну суму 61 643,09 грн., а саме: за 2012 рік 10 489, грн.. та за 2013 рік 51 153,71 грн.;

пукт 2: Донараховано єдиний соціальний внесок в сумі 93 391,01 грн., а саме: за 2012 рік 20 780,66 грн. та за 2013 рік 72 610,35 грн.;

пункт 5 (стосується порушення п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України - не подано податковий розрахунок ф. № 1- ДФ за 1-3 квартали 2012 року) скасувати.

Вимогу про сплату боргу єдиного соціального внеску від 18.11.2014 року № Ф-36У відкликати.

На підставі ОСОБА_2 перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 29 грудня 2014 року:

№ НОМЕР_2 яким збільшено суму податкових зобовязань за платежем: податок на доходи від ПД, за основним платежем («+» - збільшення, «-» - зменшення) у розмірі 61 643,09 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 30 821,55 грн.;

№ НОМЕР_1 яким збільшено суму податкових зобовязання за платежем: податок на доходи фізичних осіб від заробітної плати, за основним платежем («+» - збільшення, «-» - зменшення) у розмірі 12 739,52 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 6369,76 грн., пеня 1.11.

Крім того, на підставі складеного ОСОБА_2 перевірки та прийнятих податкових повідомлень - рішень податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.12.2014 року № Ф-2У, відповідно до якої відповідачу визначена заборгованість зі сплати єдиного внеску, на загальнообовязкове державне страхування в сумі: 93 391,01 грн. та рішення № НОМЕР_3 від 29.12.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 5708,59 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, подав до Головного управління ДФС у Київській області скаргу № 777/14/10-36 від 06.02.2015 року на податкові повідомлення-рішення, вимогу від 29.12.2014 року № Ф-2У та рішення № НОМЕР_3 від 29.12.2014 року про застосування штрафних санкцій.

За результатами розгляду скарги, Головним управлінням ДФС у Київській області прийняті рішення про результати розгляду скарги № 419/14/10-36-10-01-04 та № 420/14/10-36-10-01-04 та від 04.03.2015 року, якими залишило без змін податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій від 04.03.2015 року № НОМЕР_3 і вимогу про сплату боргу від 29.12.2014 року № Ф-2У, а скаргу позивача без задоволення.

Не погоджуючись з висновками відповідача та прийнятими ним рішеннями, позивач звернувся до суду.

Як вбачається зі змісту ОСОБА_2 перевірки, відповідачем було зроблено висновок про завищення позивачем валових витрат в 2012 році на суму 63636,71 грн. та на суму 354872,58 грн. в 2013 році тим самим занижено чистий дохід в сумі 63636,71 грн. за 2012 рік та 354872,58 грн. за 2013 рік. Даний висновок податковий орган зробив на підставі того, що витрати позивача не підтверджені платіжними документами.

До числа витрат, які відповідач поставив під сумнів в 2012 році відносяться: вартість на оплату праці, добові, поточний ремонт автомобіля, транспортні послуги, оренда приміщень, сплати ЄСВ . В 2013 році на думку податкового органу не підтверджені витрати повязані з купівлею паливно мастильних матеріалів, виплатою добових, отриманням транспортних послуг, оренди приміщення, плати ЄСВ.

У звязку з тим що позивачем неправильно визначено суми чистого доходу, відповідачем донараховано єдиний соціальний внесок за 2012 та 2013 рік.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Основним законодавчим актом, який урегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI.

Згідно із Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984 яким Затверджено Порядкок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, що Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772, цей Порядок розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) та Закону України "Про державну податкову службу в Україні" для застосування посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - юридичними особами (резидентами і нерезидентами) та їх відокремленими підрозділами (далі - платники податків).

Результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони відносяться (назву, дату і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції, а також посилання на нормативно-правові акти, їх пункти і статті, положення яких порушені). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

У випадках відсутності податкового та/або бухгалтерського обліку даний факт фіксується в описовій частині акта.

Результати документальної перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, оформляються аналогічно оформленню результатів перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства.

Водночас, як встановлено судом, в ОСОБА_2 перевірки в цілому не викладено чітко зміст порушень з посиланням на конкретні пункти статей законодавчих актів, що підтверджують факт порушення, не зазначеннй період (місяць, квартал), фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, а ті статті на які посилається відповідач є загальними і визначають обов'язки платника податків, а не встановлюють порушення, які нібито допустив позивач.

Також в ОСОБА_2 перевірки відсутні посилання на записи у податковому та бухгалтерському обліку позивача, не наведено регістрів бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані із обчисленням і сплатою податків.

Крім того, в додатках до ОСОБА_2 перевірки, а саме «Розрахунок витрат за 2013 рік» також не зазначено, які саме платіжні документи, і за який період відсутні у позивача на підтвердження понесення валових витрат, а у таблиці наведено лише схематично назва витрат, зокрема: «паливно мастильні матеріали», «добові», «транспортні послуги», «оренда приміщень», та сума відхилення: «- 225000,42», «- 63191,17», «-59439,80», «-7241,19» за відсутності будь-якого обґрунтування.

Аналогічно викладені таблиці щодо завищення витрат по відрядженнях за кордон за відсутності конкретизації, яким чином та на підставі яких документів розраховане таке завищення. При цьому, суд звертає увагу, що в ОСОБА_2 перевірки на сторінці 23 в пункті 2.5.2.11 «Правильність відшкодування норм витрат на відрядження за межі України» зазначено, що порушень не встановлено. Водночас, в додатках до ОСОБА_2 перевірки наведені інші дані, які не відображені в ОСОБА_2 перевірки.

У свою чергу, позивач надав суду усі наявні первинні документи, в тому числі і платіжні документи, на підставі яких формувались валові витрати. Будь-яких зауважень до зазначених документів податковим органом під час розгляду даної справи в суді надано не було, а у запереченнях на позов відповідач виклав аналогічні висновки наведені в ОСОБА_2 перевірки без надання будь-яких пояснень відносно первинних документів.

Щодо правового регулювання формування витрат та відображення доходу в податковому обліку, суд зазначає наступне.

Згідно п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, п. 140.2 - 140.5 ст. 140, ст. 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до п.п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 цього Кодексу; суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому ст. 159 цього Кодексу; суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; інші витрати, передбачені цим розділом.

Крім того, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не включаються до складу витрат.

Статтею 177 ПК України визначено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.3 ст. 177 ПК України встановлено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.п. 140.1.7. п. 140.1 ст. 140 ПК України витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці першому цього підпункту витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Не дозволяється включати до складу витрат на харчування вартість алкогольних напоїв і тютюнових виробів, суми "чайових", за винятком випадків, коли суми таких "чайових" включаються до рахунку згідно із законами країни перебування, а також плату за видовищні заходи.

До складу витрат на відрядження відносяться також витрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Кабінетом Міністрів України окремо визначаються граничні норми добових для відрядження членів екіпажів суден/інших транспортних засобів або суми, що спрямовуються на харчування таких членів екіпажів замість добових, якщо такі судна (інші транспортні засоби):

провадять комерційну, промислову, науково-пошукову чи риболовецьку діяльність за межами територіальних вод України;

виконують міжнародні рейси для провадження навігаційної діяльності чи перевезення пасажирів або вантажів за плату за межами повітряного або митного кордону України;

використовуються для проведення аварійно-рятувальних та пошуково-рятувальних робіт за межами митного кордону або територіальних вод України.

Суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, визначаються Кабінетом Міністрів України. Сума добових для таких категорій фізичних осіб не може перевищувати суму, встановлену абзацом четвертим цього підпункту.

Сума добових визначається в разі відрядження:

у межах України та країн, в'їзд громадян України на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами;

до країн, в'їзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відмітками уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в закордонному паспорті або документі, що його замінює.

За відсутності зазначених відповідних підтвердних документів, наказу або відміток уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в паспорті або документі, що його замінює сума добових не включається до складу витрат платника податку.

Будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Якщо згідно із законами країни відрядження або країн, територією яких здійснюється транзитний рух до країни відрядження, обов'язково необхідно здійснити страхування життя або здоров'я відрядженої особи чи її цивільної відповідальності (у разі використання транспортних засобів), то витрати на таке страхування включаються до складу витрат платника податку, що відряджає таку особу.

За запитом представника контролюючого органу платник податку забезпечує за власний рахунок переклад підтвердних документів, виданих іноземною мовою.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З наданих позивачем документів вбачається, що у період перевірки між позивачем та ТОВ ТТК «Печерська Алея», ТОВ «Транслойд», МП «Ренаско», ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12, ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_15, ФОП ОСОБА_16 та іншими, були укладені договори про надання транспортних послуг на перевезення вантажів у міжнародному сполученні та по території України. На підтвердження даних фактів представник позивача надав копії заявок, акти здачі прийняття робіт та виставлені рахунки-фактури за надані послуги, копії авансових звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, копії митних квитанцій, фіскальні чеки на придбання дизельного палива. В заявках вказано транспортний засіб та особа, яка здійснює перевезення. Також були надані міжнародні товарно-транспортні накладні (СМR) із відмітками з датами про перетин кордону.

В той же час, між позивачем та ТОВ «Е 100 Україна», ПП «Контраст» були укладені договори по постачанню дизельного палива.

Також позивачем були укладені договори з ТОВ «ОСОБА_17 Холдинг» та ФОП ОСОБА_18 на постачання запасних частин для транспортних засобів.

Договори оренди офісу та на технічне обслуговування транспортних засобів позивача були укладені з ВАТ «Атасс-Бориспіль» та ФОП ОСОБА_19.

У перевіряє мий період у ФОП ОСОБА_1 знаходились у власності такі транспортні засоби:

- Автомобіль DAIMLER CRYSLER, фургон С, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_4;

- Автомобіль MAN 8.163, бортовий С, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_5;

- Автомобіль MERCEDES BENZ, вантажний бортовий тентовий, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_6;

- Автомобіль OPEL MOVANO, вантажний малотоннажний фургон, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_7;

- Автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, вантажний малотоннажний фургон, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_8;

- Автомобіль MERCEDES BENZ, вантажний фургон, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_9;

- Автомобіль MERCEDES BENZ, вантажний фургон, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_10;

- Автомобіль MERCEDES BENZ, вантажний фургон, 2005 року випуску, державний номер АІ 1754 EC, був придбаний у 2013 році;

- Автомобіль MAN 8.160, фургон С, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_11;

Дана обставина не заперечується в ОСОБА_15 перевірки відповідачем та підтверджується ОСОБА_20 надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням в м. Борисполі та Бориспільському районі від 05.09.2014 року вхідний № 4992/10/17-3 про наявність транспортних засобів.

Також з пояснень позивача та наданих ним документів вбачається, що ОСОБА_1 використовував і орендовані транспортні засоби, а саме:

- Автомобіль MERCEDES BENZ, малотоннажний фургон, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_12;

- Автомобіль MERCEDES BENZ, вантажний фургон, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_13;

- Автомобіль OPEL, вантажний малотоннажний фургон, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_14;

- Автомобіль RENAULT TRAFIK, вантажний малотоннажний фургон, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_15;

- Автомобіль RENAULT, вантажний малотоннажний фургон, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_16;

- Томобіль IVECO, вантажний малотоннажний фургон, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_17;

- Автомобіль RENAULT, вантажний малотоннажний фургон, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_18.

На підтвердження факту оплати отриманих та наданих послуг позивачем надані копії банківських виписок.

Таким чином, враховуючи наявність всіх первинних бухгалтерських документів, оформлених у відповідності до вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що валові витрати, позивачем сформовано відповідно до вимог чинного законодавства України, тому підстави для висновку, щодо не підтвердження витрат відсутні, так само як і щодо заниження позивачем чистого доходу.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідачем, як субєктом владних повноважень, обовязку доказування правомірності спірних рішень не виконано та не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем валових витрат та як результат, заниження чистого доходу. Суд звертає увагу, що представники відповідача в судові засідання 02.06.2015, 14.07.2015 та 29.07.2015 не зявились, хоча судом були створені обом сторонам необхідні умови для доведення своєї правової позиції до суду. Будь-яких спростовуючих доводи позивача доказів відповідач суду не надав, а також не навів жодних контраргументів на підтвердження обґрунтованості прийняття спірних рішень та вимоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від від 29.12.2014 № НОМЕР_1, від 29.12.2014 № НОМЕР_2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог, відносно вимога про сплату боргу № Ф-2У та рішення № НОМЕР_3 від 29.12.2014 року про застосування штрафних санкцій, суд зазначає про таке.

Оскільки, податковим органом донарахований єдиний соціальний внесок та штрафні (фінансові) санкції саме у звязку із нарахуванням податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб відповідно до податкових повідомлень-рішень від 29.12.2014 № НОМЕР_1, від 29.12.2014 № НОМЕР_2, скасування вказаних податкових повідомлень-рішень є підставою для визнання протиправними і скасування вимоги від 29.12.2014 № Ф-2У та рішення № НОМЕР_3 від 29.12.2014 про застосування штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1827 грн. 00 коп., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 128, 159-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Бориспільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 29.12.2014 № НОМЕР_1, від 29.12.2014 № НОМЕР_2.

3.Визнати протиправними та скасувати видані Бориспільською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області вимогу про сплату боргу від 29.12.2014 № Ф-2У та рішення про застосування штрафних сануцій № НОМЕР_3 від 29.12.2014 року.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.