Справа № 2-а-692/10
Суддя: Савченко С. М.
Дата ухвалення: 2010-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-692/2010
12 листопада 2010 року. ОСОБА_1
Суддя Тростянецького районного суд Вінницької області ОСОБА_2, розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі про зобовязання вчинити дії,-
ОСОБА_3 подано в суд позовну заяву до Управління пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області про зобовязання вчинити дії. Згідно позовної заяви позивач просив визнати відмову відповідача щодо здійснення перерахунку підвищення пенсії нечинною та зобовязати відповідача провести нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 01.05.2010 року по 31.10.2010 року. Зазначив, що відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання доплати до пенсії у розмірі' 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідач всупереч діючому законодавству, не здійснив нарахування та виплату доплати до пенсії відповідно до вимог зазначеного Закону.
Відповідачем УПФ України у Тростянецькому районі, подано заперечення на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачене 30% підвищення пенсії дітям війни. Однак фінансування даних виплат не було передбачено. Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі здійснює свої повноваження по ефективному використанню коштів Пенсійного фонду України. Фінансування ж вказаних виплат передбачено із коштів Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду. Тому УПФ України у Тростянецькому районі не має законних підстав для проведення виплат, оскільки кошти Пенсійного фонду України використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають. Крім того, поняття мінімального розміру пенсії, визначене ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідну з цим законом.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Ухвалою суду від 08.11.2010 року провадження по даній справу відкрито в частині позовних вимог за період з 05.05.2010 року по 31.10.2010 року. В межах даного періоду позов підлягає розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Судом встановлено, що позивач є громадянином України, якому до 02.09.45 р. було менше 18 років, тобто відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" він є дитиною війни. Зазначені обставини визнані сторонами. З огляду на наведене позивач має право на отримання державної соціальної підтримки встановленої для дітей війни. Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, чинної на момент спірних правовідносин, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок .коштів Державного бюджету України.
Згідно ч. 2,3 ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Частина 1 ст.64 Конституції України проголошує, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно із змістом ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно- правового акта Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов до висновку, що при нараховуванні Позивачу підвищення до пенсії, відповідач повинен був керуватись саме ст. 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни.
Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Доводи Відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не може бути підставою для їх не здійснення або в'ідмови в задоволенні нозову.
Щодо доводів відповідача стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків. Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, має право на отримання підвищення до пенсії. За чинним законодавство^ розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.
Зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держача не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, чавіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Ноше Office (Case 41/74 van Duyn v. Home суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни».
З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ст.28 ч.З зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.І цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації Позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання підвищення до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України ..Про соціальний захист дітей війни.
Суд не може взят» до уваги посидання відповідача на правомірність своїх дій по ; Гїснєнню належних позивачу нарахувань та доплат, як дитині війни, через відсутність егних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди України, при розгляді справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, а також практику Європейського суду - як джерело права.
Європейський суд з прав людини при розгляді справи "Кечко проти України" зауважив, що в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм
з робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, припиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх обов'язків.
Згідно ст. 71 КАСУ обовязок доказування покладається на відповідача - субєкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Суд вважає, що відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі, встановленому Законом України „Про соціальний захист дітей війни. Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпеченая виконання сроїх зобовязань або невиконання іншим органом ї ікоілавчої влади свого обовязку щодо виділення коштів на здійснення позивачу доплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.
Відповідно до ст.6 ч.2 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Оскільки функція здійснення перерахунку та нарахування пенсії покладена на відповідача, якому надані такі повноваження, то обовязок по нарахуванню та виплаті позивачу підвищення до пенсії, що передбачене ЗУ „Про соціальний захист дітей війни, покладено саме на територіальний орган Пенсійного фонду України - управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 22, 46, 152 Конституції України, ст.ст. 1, З, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р., ст.ст. 8-12, 17, 99, 100, 159-163,183-2 КАС України,
Позов задовольнити частково.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Вінницької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 1 Іикифоровичу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 5 травня по 31 жовтня 2010 року, врахувавши раніше проведені виплати.
Повернути ОСОБА_3 3 грн. 40 коп. судового збору за рахунок коштів Державного бюджету України.
В решті позову відмовити.
Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Відповідно до ст; 256 КАС України, постанова суду, прийнята в порядку короченого провадження виконується негайно.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через Тростянецький районний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: