Справа № 826/1403/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 серпня 2015 року № 826/1403/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця"
до Державної фінансової інспекції України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Союз Енерго», ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім Січневого повстання 1918 року», ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за участі Прокуратури міста Києва

провизнання протиправною та скасування вимоги
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Державна адміністрація залізничного транспорту України «Укрзалізниця» звернулась до суду з позовом до Державної фінансової інспекції України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Союз Енерго», ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім Січневого повстання 1918 року», ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за участі Прокуратури міста Києва про визнання протиправними ат скасування п. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 вимоги про усунення порушень від 12.12.2014 №32-14/101.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки акту від 05.11.2014 №32-14/78 є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами, отже вимога в оскарженій частині підлягає скасуванню.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Представник ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім Січневого повстання 1918 року» заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, проте в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

Треті особи без самостійних вимог ТОВ «Союз Енерго», ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового вирішення справи.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

На виконання вимог ухвали Печерського районного суду міста Києва від 30.09.2014, постанови Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 та на підставі направлень на проведення позапланової ревізії Державною фінансовою інспекцією України проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» за період з 01.01.2014 по 30.09.2014 за результатом якої складено акт від 05.11.2014 №32-21/3 (далі акт ревізії).

На підставі акту ревізії відповідачем прийнято вимогу від 12.12.2014 №32-14/101 відповідно до якої позивача зобов'язано наступне.

Відповідно до п. 2. вимоги тарифній комісії привести протокольне рішення № 20 від 04.12.2013 у відповідність до вимог пп. 3.5 п. З «Положення про Тарифну Комісію», затвердженого наказом від 18.12.2012 № 455-Ц/од «Про Тарифну комісію Державної Адміністрації транспорту України», щодо суми та порядку внесення передоплати в розмірі 300,00 тис. дол. США при укладанні договорів з усіма суб'єктами господарювання, що здійснюють організацію перевезень транзитних вантажів залізницями України в 2014 фрахтовому році.

В подальшому, забезпечити надходження доходів на загальну суму 11,2 млн дол. США шляхом укладання додаткових угод або проведення претензійно-позовної роботи щодо сплати суми передоплати в розмірі 300,00 тис. дол. США контрагентами, якими не внесено зазначену суму при укладенні договорів про організацію перевезень транзитних до вантажів залізницями України на 2014 фрахтовий рік (перелік контрагентів наведено в додатку 7 до акту ревізії).

Згідно п. З Вимоги на виконання вимог ст.313 Господарського кодексу України провести претензійно-позовну роботу щодо погашення ТОВ "Союз-енерго" дебіторської заборгованості на суму 54,5 млн. грн за отримані останнім в 2013 році послуги з організації транзитного перевезення сирої нафти на умовах договору від 06.11.2008 №413-0б47/08-ЦЮ.

Відповідно до п. 4 Вимоги провести незалежну експертну оцінку прав користування земельними ділянками, якими користується Укрзалізниця на підставі права їх постійного користування, що передбачено вимогами п.1 р. III «Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об'єктами державної, комунальної власності» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2006 № 1213.

Пунктом 5 вимоги позивача зобов'язано забезпечити подання фінансової звітності відповідно до вимог ст. 9 та ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ, наказу Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів» від 21.06.1996 року № 193, «Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.10.1999 № 242, «Порядку списання об'єктів державної власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 № 1314.

Відповідно до п. 6. Вимоги належить відкоригувати в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», яка виникла внаслідок перегляду в сторону зменшення вартості відповідно проведеної модернізації, капітального ремонту тягового рухомого складу загальну суму 3 629 947,92 грн (з урахуванням суми ПДВ), в тому числі: на 127 200,77 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 11.02.2014 №25/2014-ЦЮ, на 611 000,69 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 11.02.2014 № 16/2014-ЦЮ, на 551 786,17 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 17.02.2014 № 30/2014-ЦЮ, на 950 690,14 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 11.02.2014 № 24/2014-ЦЮ, на 648 668,13 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 11.02.2014 № 8/2014-ЦЮ, на 202 845,30 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 11.02.2014 № 17/2014-ЦЮ, на 462 502,36 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 11.02.2014 №28/2014-ЦЮ, на 115 785,63 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 11.02.2014 № 15/2014-ЦЮ.

Згідно п. 7. Вимоги позивачу належить відкоригувати в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року», яка виникла внаслідок перегляду в сторону зменшення вартості відповідно проведеної модернізації, капітального ремонту електропоїздів на загальну суму 2 875 620,10 грн (з урахуванням суми ПДВ), в тому числі: на 1 031 123,71 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 03.03.2014 № 42/2014-ЦЮ, на 757 454,63 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 20.02.2014 № 37/2014-ЦЮ, на 651 124,64 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 20.02.2014 № 34/2014-ЦЮ, на 84 226,18 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 29.10.2013 № 178/2013-ЦЮ, на 351 690,94 грн, що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 20.02.2014 № 36/2014-ЦЮ.

Пунктом 8. вимоги позивача зобов'язано відкоригувати в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», яка виникла внаслідок перегляду в сторону зменшення вартості відповідно проведеної модернізації, капітального ремонту тягового рухомого складу на загальну суму 1 112 238,26 грн (з урахуванням суми ПДВ), що передбачено вимогами п. 4.2 договору від 17.02.2014 № 32/2014-ЦЮ.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.03.193 № 2939-XII (далі - Закон № 2939).

Відповідно до ст.1 Закону №2939 визначено, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

В ч.1 та ч.2 ст.2 Закону №2939 передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Частиною 3 ст.2 Закону №2939 передбачено, що порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно визначена Постановою Кабінету Міністрів України, якою затверджено Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами від 20.04.2006 року № 550 (далі - Положення № 550).

В п.1 Порядку №550 визначено, що цей Порядок визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб (п.2 Порядку №550).

Відповідно до положень п.4, п.5 та п.35 Порядку №550 Відповідач наділений правом проводити позапланові перевірки, за результатами чого складати Акти ревізії.

В п.8 Порядку №550 визначено, що про проведення позапланової виїзної ревізії та зустрічної звірки не повідомляється.

В п.46 Порядку №550 передбачено що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Таким чином, Відповідач наділений повноваженнями видавати письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Щодо позовних вимог в частині скасування п. 2 вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України (Укрзалізниця), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 № 262 (із змінами і доповненнями), Укрзалізниця є органом управління залізничним транспортом загального користування, підвідомчим Мінінфраструктури (далі - орган управління).

З метою встановлення конкурентоспроможних тарифів, які повинні позитивно впливати на збереження та додаткові залучення обсягів транзитних перевезень територією України, наказом органу управління від 04.10.2012 № 589 затверджено Порядок встановлення коефіцієнтів до базових ставок Тарифної політики Залізниць держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на перевезення вантажів у міжнародному сполученні на перевезення транзитних вантажів залізницями України та тарифних ставок у дол. США при перевезенні вантажів за конкретними напрямками (далі - наказ № 589).

Судом встановлено, що протоколом засідання Тарифної комісії Укрзалізниці від 04.12.2013 № 20 введено в дію наказом від 18.12.2013 № 446-Ц/од, за підписом генерального директора ОСОБА_3 прийнято рішення, що укладання Укрзалізницею договору «Про організацію перевезень транзитних вантажів залізницями України на 2014 фрахтовий рік» з експедиторськими організаціями, які вперше укладають зазначений договір на 2014 фрахтовий рік, здійснюється на загальних підставах за умови надання відповідних документів та внесення встановленого першого внеску к оплати за майбутні перевезення у розмірі не менше 300 000 доларів США (або у гривневому еквіваленті).

Відповідач вказує, що умовами договорів не передбачено суму передоплати при укладанні договорів та порядок її внесення експедиторськими організаціями, експедиторськими організаціями сплачується передоплата на підставі листів Укрзалізниці до моменту підписання сторонами експедиторського договору.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті даного рішення Тарифної комісії, загалом переукладено 78 договорів на 2014 фрахтовий рік з експедиторськими організаціями, з яких 14 отримали відповідні листи про необхідність внесення передоплати до підписання договору.

Відповідач вказує, що рішення Тарифної Комісії про необхідність внесення передоплати лише експедиторськими організаціями, що вперше укладають договір з Укрзалізницею, створило різні умови до рівнозначних угод з експедиторськими організаціями, що вже здійснювали діяльність на ринку організації перевезень транзитних вантажів залізницями України.

Відповідно до підпункту 3.5 пункту 3 положення про Тарифну Комісію, правом даного колегіального органу є визначення розміру передоплати при укладанні договорів в залежності від обсягів перевезень, роду вантажів та напрямку перевезень.

Отже, при визначенні розміру передоплати Тарифна Комісія приймає рішення, яке залежить лише від обсягів перевезень, роду вантажів та напрямку перевезень.

Прийняття рішення про відсутність передоплати при переукладанні договорів з експедиторськими організаціями суперечить 3.5 пункту 3 положення про Тарифну Комісію, який не містить виключення щодо обов'язку сплати передоплати експедиторськими організаціями.

Суд погоджується з доводами позивача, що встановлення передоплати при укладанні договорів вперше та відсутність передоплати з організаціями з якими договори переукладено є наданням окремими організаціям привілейованого становища та має ознаки дискримінації, яка відповідно до ст 31 Господарського кодексу України є недопустимою.

Щодо посилання позивача на ст 627 Цивільного кодексу України відповідно до якої сторони є вільними в укладанні договору та визначенні умов договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є, зокрема: рівний захист державою усіх суб'єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Підсумовуючи викладене, протокольне рішення № 20 від 04.12.2013 не відповідає вимогам пп. 3.5 п. З «Положення про Тарифну Комісію», затвердженого наказом від 18.12.2012 № 455-Ц/од «Про Тарифну комісію Державної Адміністрації транспорту України», ставить певних суб'єктів господарювання у привілейоване становище, отже позивні вимоги в частині визнання протиправним та скасування п. 2 вимоги є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині скасування п. З вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 6.1 пункту 12.1 розділу 2 Тарифної політики на 2013 рік, при перевезенні нафти сирої із станції республіки Казастан за напрямками Квашине / Красна Могила / Тополі - припортові станції, встановлено застосування коефіцієнта 0.4 до базових ставок Тарифної політики лише за умови виконання гарантованого консолідованого річного обсягу перевезення даного вантажу не менше 2,5 млн.тон.

З акту ревізії вбачається, що для проведення перевірки Укрзалізницею надано протоколи засідання Тарифної комісії, в тому числі і протокол засідання № 5 від 20.03.2014, який введено в дію наказом виконувача обов'язків генерального директора ОСОБА_5 від 25.03.2014 № 084/Ц-од.Згідно з пунктом 1 згадуваного протоколу Тарифною Комісією прийняте рішення про необхідність здійснення перерахунку транзитних провізних платежів за перевезення сирої нафти в 2013 році ТОВ «ТРАНСКАРГО Сервісіз Лтд».

Пунктом 3.12 договору та від 06.11.2008 № 413-0647/08-ЦЮ, укладеного з ТОВ «Союз-Енерго», передбачено порядок припинення Укрзалізницею виконання перевезень вантажів під відповідними кодами перевізника при умові виникнення заборгованості за виконані перевезення.

Проте, загальний консолідований та гарантований обсяг перевезення сирої нафти в 2013 році зазначеним контрагентом не був виконаний.

Експедиторською організацією ТОВ «Союз-Енерго» добровільно заборгованість на загальну суму 54 503 879, 81 грн не відшкодовано.

Правовим департаментом в додатках до листа від 16.10.2014 № ЦЮ-17/80 надано копію резолюції генерального директора ОСОБА_6 від 02.07.2014 № Ц-16/3327 щодо призупинення перевезення до повної оплати.

Однак, згідно з актами виконаних послуг, наданих на перевірку державним підприємством «Український державний розрахунковий центр міжнародних перевезень» листом від 27.10.2014 № РЦП-7/7073-90, з липня 2014 року Укрзалізницею перевезення вантажів ТОВ «Союз-Енерго» не припинено.

Як наслідок, до 20 жовтня 2014 року правовим департаментом Укрзалізниці не вжито жодних дієвих заходів щодо примусового стягнення суми заборгованості з ТОВ «Союз-Енерго» за 2013 рік.

Щодо посилання позивача на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.08.2014 у справі №911/3470/14, якою позов Державної адміністрації залізничного транспорту України до ТОВ «Союз-Енерго» про стягнення заборгованості повернуто позивачеві для усунення недоліків позову та ухвалу від 21.11.2014, якою відкрито провадження у справі за позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України до ТОВ «Союз-Енерго» про стягнення заборгованості, суд зазначає, що у період з 18.08.2014 (повернення позову) до 21.11.2014 відкриття провадження у справі позивачем не вчинялись дії щодо проведення претензійно-правової роботи.

Провадження у справі про стягнення заборгованості ТОВ «Союз-Енерго» на користь позивача відкрито після початку проведення ревізії.

Крім того, на думку суду зобов'язання позивача оскарженою вимогою провести претензійно-правову роботу по стягненню заборгованості з ТОВ «Союз-Енерго» на думку суду не порушує права позивача.

Враховуючи, що за період проведення ревізії позивачем не вжито дії щодо стягнення ТОВ "Союз-енерго" дебіторської заборгованості на суму 54,5 млн. грн за отримані останнім в 2013 році послуги з організації транзитного перевезення сирої нафти на умовах договору від 06.11.2008 №413-0б47/08-ЦЮ, позовні вимоги в частині скасування п. 3 вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині п. 4 вимоги суд зазначає наступне.

Ревізією правильності визнання нематеріальних активів встановлено, що Укрзалізницею сплачується земельний податок за 6 земельних ділянок загальною площею 2,3217га., п'ять земельних ділянок загальною площею 1,3217 га розташовані в м. Києві, одна земельна ділянка площею 1га - в межах Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області.

Відповідно до інструкції «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 (зі змінами, далі - Інструкція № 291), на субрахунку 122 «Права користування майном» ведеться облік наявних прав користування майном, в тому числі права користування земельною ділянкою.

Методика відображення в бухгалтерському обліку активів та операцій, які мають особливий характер, зумовлений правовим статусом державного і комунального майна та законодавчим регулюванням діяльності суб'єктів державного, комунального секторів економіки й управління об'єктами державної власності передбачено вимогами « Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об'єктами державної, комунальної власності» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2006 № 1213 (далі - наказ № 1213).

Відповідно до п.1 р. III наказу № 1213 передбачено, що вартість права постійного користування земельними ділянками державні (казенні) підприємства відображають у складі нематеріальних активів у порядку, установленому Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи".

Існуючий бухгалтерський облік прав користування земельними ділянками є порушенням п.6 П(С)БО 8 та Інструкції № 291.

Таким чином, на порушення п. 6 П(С)БО 8 та Інстукції № 291 не проведено незалежну експертну оцінку 6-ти земельних ділянок, які належать Укрзалізниці на праві постійного землекористування та не відображено їх за такою оцінкою у бухгалтерському обліку, внаслідок чого Укрзалізницею занижено вартість активів.

Позивач вказує, що на даний час вчиняються заходи щодо реформування та створення статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» вартість майна, в тому числі земельних ділянок буде відображено у зведеному акті оцінки майна, яке вноситься до статутного фонду ПАТ «Українська залізниця».

Проте, факт не проведення незалежної експертної оцінки прав користування земельними ділянками, якими користується позивач останнім не заперечується, що вказує на обґрунтованість висновку відповідача про порушення позивачем п.6 П(С)БО 8 та Інструкції № 291 та як наслідок на обґрунтованість оскарженої вимоги у вказаній частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування п. 5 вимоги суд зазначає наступне.

З акту ревізії вбачається, що станом на 01 січня та 31 вересня 2014 року за даними бухгалтерського обліку позивача на рахунку 14100 «Інвестиції пов'язаним сторонам за методом обліку часті в капіталі», відповідно до аналітичної довідки за підписом головного бухгалтера Департаменту управління справами ОСОБА_7 обліковується загальна сума 19 302 130,87 грн., а саме: ТОВ"Молдрумукртранс" (Молдова) сума інвестиції 1 039 090,00 грн., ЗАТ "Укртрансзвязок" сума інвестиції 5 720,00 грн., Транспортно-експедиційне акціонерне товариство "ЕТРАНСА" (Австрія) сума інвестиції 361 088,62 грн., ТОВ "Брайтшпур Планунгсгезельшафт мбХ" (Австрія) сума інвестиції16 868 333,25 грн, ПрАТ СК "Інтер-Поліс" сума інвестиції 929 999,0 грн., Довірче товариство "Експрес-Фінанс" сума інвестиції 2 400,00 грн., ПрАТ "Міжнародна транспортна компанія "Укрзовніштранс" сума інвестиції 125 500,00 грн., загальна сума інвестицій 19 302 130,87 грн.

З акту ревізії вбачається, що на перевірку надано лише договір перевідступлення і купівлі-продажу від 23.12.2013 року № 267/2013-ЦЮ укладений між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (далі - Продавець), Фондом державного майна (далі - Покупець) та Укрзалізницею, предметом якого є перевідступлення Продавцем Покупцю частки у статутному капіталі ТОВ "Брайтшпур Планунгсгезельшафт мбХ" (Австрія), що становить 25 % або 1 525 000,00 євро, за рахунок оплати Платником.

Стосовно інших договірних відносин, правовим департаментом надано лист від 21.10.2014 № ЦЮ-17/85, відповідно до якого (цитата): «... між: Укрзалізницею та страховою компанією «Інтер-Поліс» договори не укладались..».

Центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належить до сфери його управління є Фонд державного майна України (далі - ФДМУ), що передбачено ст. 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" від 09.12.2011 року.

З метою забезпечення гласності та відкритості інформації про державну власність, ФДМУ проводить формування та ведення реєстру корпоративних прав держави (далі - Реєстр).

З матеріалів справи вбачається, що за даними Реєстру корпоративних прав держави станом на 28.11.2014 відсутня інформація про корпоративні права: ТОВ "Молдромукртранс" (сума фінансових інвестицій 1 039 090,00 грн. розмір державної частки 33,33 %), ДТ "Експрес-Фінанс" (сума фінансових інвестицій 2 400,00 грн. інформація про розмір державної частки невідома), АТ "ЕТРАНСА" (сума фінансових інвестицій 361 088,62 грн., розмір державної частки 25,72%.

Призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов'язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб передбачено вимогами «Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій» затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 року № 291 (далі - Інструкція №291).

Так, рахунок 14 «Довгострокові фінансові інвестиції" призначений для узагальнення інформації про наявність та рух довгострокових інвестицій (вкладень) у цінні папери інших підприємств, статутний капітал інших підприємств, створених на території країни та за кордоном, тощо.

Відповідач в акті ревізії вказує, що під час ревізії Укрзалізницею документально не підтверджено договірні відносини, чим порушено ч. 7 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІУ (далі - Закон № 996) щодо здійснення фінансових інвестицій на загальну суму 2 433 797,62 грн., що призвело до втрати активів Укрзалізниці на зазначену суму.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Фонду державного майна України від 06.06.1996 №645 «Про участь Фонду державного майна України у ТОВ «Молдромукртранс» засновником товариства в інтересах позивача виступає Фонду державного майна України; згідно наказу Фонду державного майна України від 05.01.1998 №7 «Про участь Фонду державного майна України в ЗАТ «Укртрансзв'язок» засновником товариства в інтересах позивача виступає Фонду державного майна України.

Аналогічні ситуації по АТ «Етранс» (м. Відень Австрія) наказ Фонду державного майна України від 23.04.1996 №464, ЗАТ СК «Інтер-Поліс» договір з Фондом державного майна України від 01.06.1994, довірчому товариству «Експрес-Фінанс» установчий договір за участі Фонду державного майна України від 30.12.1994, ЗАТ «Міжнародна транспортна компанія «Укрзовніштранс» договір з Фондом державного майна України від 10.12.2002 №17657.

Відповідно до ст. 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Зокрема, в п. 7 статті 9 Закону N 996 зазначено, що підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Статтею 2 цього Закону визначено, що під терміном "підприємство" в цьому Законі розуміються всі юридичні особи, створені відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Термін зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерських звітів та балансів у архіві підприємства, установи визначається згідно з Переліком.

Згідно з розділом 4 Переліку встановлено трирічний термін зберігання облікових регістрів (головна книга, журнали, розроблювальні таблиці тощо), первинних документів і додатків до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і є підставою для записів у реєстрах бухгалтерського обліку та податкових записах (касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти тощо) за умови завершення перевірки державними податковими органами з питань дотримання податкового законодавства, а для бюджетних установ та організацій, а також для госпрозрахункових підприємств і організацій, які перебувають у сфері управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади - ревізії.

З огляду на викладене, хоча й засновником ТОВ "Молдромукртранс", ЗАТ "Укртрансзв'язок", АТ «Етранс» (м. Відень Австрія), ЗАТ СК «Інтер-Поліс», довірчого товариства «Експрес-Фінанс», ЗАТ «Міжнародна транспортна компанія «Укрзовніштранс» в інтересах позивача виступає Фонду державного майна України, проте позивач зобов'язаний відобразити зазначені операції в бухгалтерському обліку відповідно до Закону №996, проте до ревізії відповідні первинні документи надано не було, що вказує на обґрунтованість висновку відповідача про не підтвердження договірних відносин з зазначеними товариствами та втрати активів Укрзалізниці на суму 2 463 797, 62 грн. та, як наслідок необґрунтованість позовних вимог у вказаній частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування п. 6, 7, 8 вимоги суд зазначає наступне.

З акту ревізії вбачається, що за результатами зустрічної звірки у ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» встановлено розбіжність фактично понесених витрат на здійснення ремонту (модернізації) рухомих складів та плановими калькуляціями витрат.

В результаті зазначеного, при проведенні модернізації, капітального ремонту 20-ти тепловозів встановлено, що фактично понесені витрати менші за планові витрати (калькуляції) на загальну суму 3 629 947,92 грн з ПДВ.

Також, за результатами зустрічної звірки у ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» встановлено розбіжність фактично понесених витрат на здійснення ремонту (модернізації) рухомих складів та плановими калькуляціями витрат.

В результаті зазначеного, при проведенні модернізації, капітального ремонту тепловозів встановлено, що фактично понесені витрати менші за планові витрати (калькуляції) на загальну суму 2 861 750,96 грн з ПДВ.

Аналогічно, зустрічною звіркою у ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» встановлено, що фактично понесені витрати на здійснення ремонту (модернізації) рухомих складів менші за планові витрати (калькуляції) на загальну суму 1 112 238,26 грн з ПДВ.

Крім того, під час зустрічної звірки встановлено, що договір від 08.09.2014 №69/2014-ЦЮ щодо надання послуг з модернізації тягового рухомого складу, отриманого від ДП «Придніпровська залізниця» укладено після фактично виконаних робіт по модернізації електровоза ВЛПм №118, тобто 08.09.2014 та відповідно до накладної вищевказаний електровоз відправлено із станції ще 29.08.2014, про що свідчить календарний штемпель станції відправлення (акт приймання з капітального ремонту (модернізації) тягового (моторвагонного) рухомого складу, електровозу ВЛПм №118 від 16.09.2014 та акт приймання передавання виконаних робіт від 11.09.2014).

З огляду на викладене, відповідач вказує, що через порушення п. 4.2 договорів про виконання робіт з капітального ремонту та модернізації тягового рухомого складу та не здійснення контролю за формуванням фактичної вартості цих робіт ПрАТ "Львівський локомотиворемонтний завод", ПрАТ "Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року" та ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", Укрзалізницею зайво сплачено грошових коштів на загальну суму 7 603 937,14 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму.

Відповідно до п. 4.1 договорів з модернізації та капітального ремонту ТРС визначено, що ціна капітального ремонту та модернізації ТРС визначається узгодженим сторонами (Виконавець, Замовник, Отримувач) протоколом узгодження договірної ціни, кількість одиниць та обсягів виконання модернізації та капітального ремонту у 2014 році. До протоколу узгодження договірної ціни, кількості одиниць та обсягів виконання модернізації та капітального ремонту ТРС додаються планові калькуляції з розшифровками по статтях витрат (матеріальних витрат із зазначенням їх типу, марки, ДСТУ, трудомісткості, основної та додаткової заробітної плати, накладних витрат, витрат на збут та інше).

Пунктом 4.2 договорів з модернізації та капітального ремонту ТРС визначено, що у разі перегляду Правил капітального ремонту, технологічних процесів або зміни ціноутворюючих факторів, за умови їх економічного обґрунтування Виконавцем, що безпосередньо впливають на вартість модернізації, капітального ремонту, Сторони можуть переглядати вартість модернізації, капітального ремонту ТРС. Зміна вартості модернізації, капітального ремонту здійснюється шляхом внесення відповідних змін до договорів та додатків до них. При укладенні додаткової угоди Виконавцем обов'язково надаються відкориговані планові калькуляції з розшифровками по статтях витрат.

Відповідно до умов укладених договорів розрахунок за капітальний ремонт ТРС проводиться Замовником шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця протягом 30 календарних днів з моменту підписання в умовах депо Отримувачем та Виконавцем Акту приймання з капітального ремонту (модернізації) тягового (моторвагонного) рухомого складу, його вузлів та агрегатів. При цьому, надання Виконавцем Отримувачу розшифровок трудових та матеріальних витрат є обов'язковим.

У випадку, якщо фактична загальна вартість капітального ремонту (модернізації) ТРС не перевищує договірну, однак має місце перерозподіл фактичної вартості відносно договірної між складовими капітального ремонту (модернізації) в зв'язку із фактичним станом вузлів та агрегатів одиниці ТРС, розрахунок проводиться по фактично виконаному капітальному ремонту (модернізації).

Замовник зобов'язаний оплатити Виконавцеві всі фактично виконані послуги згідно з умовами договорів (п. 3 договорів).

З огляду на викладене, позивач як Отримувач послуг наділений правом переглядати вартість ремонту.

Згідно п. 3.4 Положення про порядок подачі в ремонт та видачі з ремонту рухомого складу в актах приймання попереднього зовнішнього огляду локомотива, що надійшов в ремонт не передбачено вказування вартості недостаючих деталей.

Як вбачається з акту ревізії вартість недостаючих частин разом із погодженою фактичною калькуляційною вартістю робіт по їх встановленню виставлялись Виконавцем на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт до оплати Замовнику в складі договірної ціни капітального ремонту (модернізації КРП) електровоза як виконані додаткові роботи по встановленню недостаючих і заміні ненормальнозношених деталей, вузлів та агрегатів.

При цьому, вказане не призводило до перевищення узгодженої договірної ціни капітального ремонту (модернізації КРП) за рахунок зменшення фактичної вартості її складових.

Пунктами 5.4.6 Правил ремонту № 539-ЦЗ, Правил ремонту № 253-ЦЗ, Правил капітального ремонту КР-1, КР-2 електровозів ВЛ40У (тимчасові) (надалі Правила тимчасові), затверджені наказом Укрзалізниці від 20.03.2013 № 050-ЦЗ/од, якими передбачено, що електровоз та його складальні одиниці повинні надходити на завод повністю укомплектованими. Начальники депо зобов'язані забезпечити ретельний огляд електровозів, що відправляються на завод, комісією, згідно з установленим порядком. У разі необхідності електровоз доукомплектувати відсутніми деталями, якщо такі виявлені під час огляду.

Обсягами робіт при капітальних ремонтах, визначених пунктами 5.1-5.2 Правил ремонту №539-Ц3, Правил ремонту № 253-ЦЗ, Правилами тимчасовими, роботи по встановленню недостаючих деталей, вузлів та агрегатів не передбачені.

Пунктом 3.2 Положення № 261 визначено, що рухомий склад, який здається в ремонт повинен бути укомплектований всіма частинами та деталями, що передбачено конструкцією, а також необхідним інструментом та інвентарем для слідування його в ремонт та з ремонту.

Позивачем не надано доказів спростування викладеному вище, отже висновок відповідача викладений в акті ревізії про порушення позивачем 5.4.6 Правил ремонту № 539-ЦЗ, Правил ремонту № 253-ЦЗ, Правил капітального ремонту КР-1, КР-2 електровозів ВЛ40У Правил тимчасових, Пунктом 3.2 Положення № 261 є обґрунтованими.

Щодо посилання позивача на ст. 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни в договорі після його виконання не допускається, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. 2.4 Договорів, які є типовими, у випадку якщо фактична загальна вартість ремонту/модерніазції не перевищує договірну, однак має місце перерозподіл фактичної вартості відносно договірної між складовими ремонту/модернізації у зв'язку із фактичним станом вузлів та агрегатів МВРС, додаткова угода не укладається, розрахунок проводиться по фактично наданих послугах.

Отже, відповідно до умов договорів вартість робіт/послуг можу змінюватись без зміни суми договору в цілому.

Суд погоджується з доводами позивача, що на формування фактичних витрат по конкретному електропоїзду впливають наступні факти: фактичний стан електропоїзда (ступень зносу комплектуючих); дата проведення ремонту (в осінньо-зимовий період фактичні витрати вищі за рахунок витрат на опалення, в літній період - нижчі); завантаженість виробничих потужностей підприємства - у структурі витрат є постійні загальновиробничі витрати на обслуговування і управління виробництвом, що залишаються незмінними (або майже незмінними) при зміні обсягу діяльності. Отже, рід складових фактичних витрат стають відомими лише через значний період (наприклад - в наступному за звітним місяцем) і вони щомісяця різні.

Таким чином, протягом року фактичні витрати на капітальний ремонт/ модернізацію конкретних електропоїздів залежно від стану об'єкту та часу проведення ремонту і можуть бути як вище так нижче планових цін (калькуляції).

Проте, позивачем не надано доказів, що не відповідність фактично понесених витрат на здійснення ремонту (модернізації) рухомих складів плановим калькуляціям витрат не має наслідком зменшення фактично понесених витрат загальної договірної ціни.

З акту ревізії вбачається, що фактично фактично виконавцями робіт понесені витрати менші за планові витрати (калькуляції), проте позивачем, як отримувачем послуг не переглянуто (не зменшено) вартість модернізації/ремонту ТРС за кожну одиницю ТРС, отже висновок відповідача про наявність дебіторської заборгованості ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року», ПрАТ "Львівський локомотиворемонтний завод" на думку суду є обґрунтованим, що вказує на правомірність п. 6, 7, 8 оскарженої вимоги.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині визнання протиправними та скасування п. 3, 5, 6, 7, 8 Вимоги про усунення порушень від 12.12.2014 №32-14/101. в решті позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур