Справа № 808/9428/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Справа № 808/9428/14 ДО/808/1316/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., за участю секретаря Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідачів: 1. Головного управління МВС України в Донецькій області

2. Маріупольського міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області

про скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за період вимушеного прогулу, -

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (договір №44 від 09.12.2014)

від відповідача 1 ОСОБА_3 (довіреність № 2987/Дв від 12.06.2014)

від відповідача 2 ОСОБА_3 (довіреність № 63/15/1 від 20.03.2015)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Донецькій області та Маріупольського ГУ Головного управління МВС України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

Відповідно до розпорядження голови Вищого адміністративного суду України № 193 від 02.09.2014 "Про забезпечення розгляду адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції" установлено, що розгляд адміністративних справ, підсудних ОСОБА_4 окружному адміністративному суду здійснюється Запорізьким окружним адміністративним судом.

Ухвалою суду від 03.04.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №808/9428/14, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 20.04.2015. Провадження у справі за клопотанням сторін зупинялось. Судове засідання призначено на 24.06.2015.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на те, у вказані у наказі про звільнення дні, він не був внесений до графіку чергування. Але у вказані дні виходив на службу, про що свідчать його підписи у книзі нарядів чергової частини, у журналі проведення інструктажу, в журналі про отримання зброї. Службові обов'язки виконував виходячи з ситуації, що відбувалась в районі.

Зазначив, що з наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 20.10.2014 №1750 він не був ознайомлений

До того ж, позивач вказав, що раніше у нього не було дисциплінарних стягнень, а, відтак рішення щодо його звільнення є безпідставним.

Представник відповідачів проти позову заперечив, в обґрунтування правомірності дій та прийнятих рішень, послався на те, що накази ГУМВС України в Донецькій області від 20.10.2014 № 1750 та від 31.10.2014 №390о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ є обґрунтованими та такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, представник відповідачів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.

В засіданні 24.06.2015, судом, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови, а також оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, під час судового розгляду судом здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу, а саме: комплексу "Камертон".

Дослідивши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 на службу в органи внутрішніх справи прийнятий у 1999 році.

В 2014 році перебував на посаді інспектора-чергового чергової частини штабу Орджонікідзевського РВ Маріупольського ГУ МВС Донецької області.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 20.10.2014 № 1750 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС.

Наказом ГУМВС в Донецькій області №390о/с від 31.10.2014 ОСОБА_1 було звільнено органів внутрішніх справ з 17.11.2014.

Згідно витягу з наказу від 31.10.2014 №390 о/с ГУМВС в Донецькій області, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 64 "є" (за порушення дисципліни).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у наказі від 20.10.2014 №1750 притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ обґрунтоване наступним: за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у тривалому невиході на службу без поважних причин, ігнорування вимог ст. ст. 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача звільнити з органів внутрішніх справ України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України "Про міліцію" визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Як встановлено судом, фактичними причинами звільнення позивача із органів внутрішніх справ стало те, що у жовтні 2014 останній тривалий час не виходив на службу та не виконував свої обов`язки.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про міліцію" працівник міліції несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно ст. 1 Статуту службова дисципліна це - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 2 Статуту, дисциплінарний проступок це - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ст. 14 Статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно п. 2 ОСОБА_5 про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 №552, задачами службового розслідування є повне, об'єктивне та всебічне дослідження обставин порушень, скоєних особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, виявлення причин та умов, що сприяли їх скоєнню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування діючих нормативних актів з тим, щоб кожен, хто скоїв порушення, був притягнутий до справедливої відповідальності і ні один невинний не був притягнутий до відповідальності.

15.10.2014 керівництвом Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області було проведено службове розслідування за фактом безпідставного невиходу на службу ОСОБА_1 01.10.2014, 02.10.2014, 03.10.2014, 05.10.2014 та 09.10.2014, в ході якого провина останнього була цілком підтверджена та було прийнято рішення клопотати перед керівництвом ГУМВС в області про його звільнення.

В ході службового розслідування встановлено, що згідно з рапортом поданим в.о.помічника начальника райвідділу-оперативним черговим ЧЧ штабу Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ капітаном міліції ОСОБА_6 ОСОБА_1 був відсутній на службі 02.10.2014.

В ході проведення службового розслідування також було встановлено відсутність на службі ОСОБА_1 й про що мається відповідні акти.

До того ж було встановлено, що останній на дзвінки не відповідав, у зв'язку з чим неможливо було повідомити про день заступання на чергування.

У подальшому було встановлено, що 05.10.2014 ОСОБА_1 заступив на добове чергування, про що маються записи в Журналі планів проведення інструктажів слідчо-оперативної групи Орджонікідзевського райвідділу інвентарний № 7454 (далі Журнал планів), Журналі реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні із вогнепальною зброєю і боєприпасами Орджонікідзевського райвідділу інвентарний № 7469 (далі Журнал) - аркуш матеріалів 47 та Книзі нарядів інвентарний № 7441.

За приписами п.4,23. Розділу IV ОСОБА_5 з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої Наказом МВС України № 181 від 28.04.2009 (ОСОБА_5), працівники добового наряду отримують закріплену табельну зброю, забезпечуються спеціальними засобами індивідуального захисту й активної оборони, а за окремим розпорядженням керівництва ОВС - автоматами з боєкомплектом

Однак, як свідчать матеріали справи, зброя та боєприпаси ОСОБА_1 не отримані.

Відповідно до 4.29. ОСОБА_5, працівники добового наряду чергової частини постійно знаходяться в приміщенні чергової частини і відлучаються лише за викликом до начальника ОВС, а також для вживання їжі й відпочинку (у межах адміністративного будинку ОВС), перевірки приміщень ОВС, ІТГ та в інших випадках - із дозволу чергового. Підміна чергового та його помічника на час приймання їжі й відпочинку (за відсутності штатних посад старшого інспектора-чергового або інспектора-чергового) проводиться членами добового наряду.

В той же день близько 16:00 год. ОСОБА_1 в порушення зазначеного пункту ОСОБА_5 самовільно залишив адмінбудівлю райвідділу та направився до місця мешкання, де й знаходився до закінчення чергування.

Вказаний факт підтверджується рапортом начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи СВ Орджонікідзевського РВ підполковника міліції ОСОБА_7 та не заперечуються позивачем в своєму поясненні, що було отримано під час проведення службового розслідування 13.10.2014.

Також, 09.10.2014 ОСОБА_1 заступив на добове чергування, але відповідно до рапорту заступника начальника СВ Орджонікідзевського РВ майора міліції ОСОБА_8 на вступному інструктажі, що проводиться перед заступленням на добове чергування був відсутній, до райвідділу прибув лише о 9:30год. та о 10:00год. знов залишив місце служби.

Того ж дня несення служби добовим нарядом Орджонікідзевського РВ було перевірено старшим оперуповноваженим управління внутрішньої безпеки в Донецькій області ДВБ МВС України підполковником міліції ОСОБА_9 та встановлено, що об 11:40 год. ОСОБА_1 був відсутній в адмінбудівлі Орджонікідзевського РВ, що є грубим порушенням ОСОБА_5. В присутності перевіряючого було складено відповідний акт.

Факт залишення служби підтверджується також і самим позивачем у поясненні, а саме він повідомив, що у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, він направився за місцем мешкання, де викликав швидку медичну допомогу.

В ході проведення службового розслідування було направлено запит до медичного закладу та отримано довідку про надання 09.10.2014 о 11:23 год. медичної допомоги ОСОБА_1 Однак, позивача госпіталізовано не було, лікарняний не виписувався, тож він міг приступити до виконання службових обов'язків, чого зроблено не було.

Отже, наявні в матеріалах справи докази та пояснення позивача підтверджують викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо порушення останнім службової дисципліни, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до вимог Етичного кодексу працівника органів внутрішніх справ України, працівник міліції повинен у своїй роботі неухильно керуватись законодавством України. Виконувати норми Дисциплінарного Статуту. У службових та позаслужбових стосунках з людьми, в особистій поведінці - бути зразком чесності, чемності, тактовності, зовнішньої охайності і внутрішньої дисциплінованості, культури спілкування, і зокрема мовної.

Згідно вимог Кодексу честі працівника органів внутрішніх справ України, при виконанні службових обов'язків та у повсякденному житті працівник органів внутрішніх справ повинен бути правдивим, у стосунках з колегами додержуватися взаємоповаги, щирості, доброзичливості, товариської допомоги та вимогливості.

Таким чином, співробітник органів внутрішніх справ зобов'язаний дотримуватись встановлених правил поведінки не лише під час безпосереднього несення служби, а й у позаслужбовий час, тим більше перебуваючи у приміщенні органів внутрішніх справ. Однак зазначені норми закону позивачем проігноровані та грубо порушені.

Статтею 27 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ. Поряд з тим в накладення дисциплінарного стягнення не пов'язується із обов'язковим притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Як встановлено судом, на момент звільнення позивач вже мав два діючих дисциплінарних стягнення, оголошених наказами Орджонікідзевського РВ: сувору догану від 02.12.2013 №559 та попередження про неповну посадову відповідність від 05.12.2013 відповідно.

Тож порушення службової дисципліни у позивача є систематичним.

Посилання позивача щодо не ознайомлення його з наказом ГУМВС України в Донецькій області № 1750 від 20.10.2014 не відповідає дійсності, у зв'язку з тим, що в матеріалах справи мається акт про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з наказом ГУМВС в області № 1750 від 20.10.2014, який підтверджує той факт, що 19.11.2014 ОСОБА_1 було ознайомлено з вказаним наказом, але останній відмовився засвідчить це письмово.

Крім того, позивач вказує на непроведення атестації відносно нього при звільненні, що також не відповідає дійсності, однак, в матеріалах справи мається копія атестаційного листа та акт про відмову ОСОБА_1 підписання атестаційного листа.

Твердження позивача, що 03.10.2014 він заступав на чергування, чсуд оцінює критично, оскільки по-перше, запис в Журналі планів (інв. №7454) та Книзі нарядів (інв. 7441) зроблені іншим почерком, по-друге, при заступленні на чергування заповнюється три журнали: Журнал планів інв. № 7454, Журнал інв. № 7469 та Книга нарядів інв. № 7441, однак в Журналі (інв. № 7469) відсутня відмітка про проведення зі ОСОБА_1 інструктажу, що неможливо та дає змогу зробити висновок про відсутність ОСОБА_1 на чергуванні у вказаний день.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач надав належні докази правомірності проведення службового розслідування та складання за його наслідками наказів відносно позивача.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Донецькій області та Маріупольського міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за період вимушеного прогулу відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко