Справа № 219/827/2014-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/827/2014-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.

при секретарі Бурикіній Я.Д.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області, третя особа: УДКСУ у м. Артемівську про визнання дій неправомірними, зобов?язання здійснити перерахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати неправомірними дії відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області щодо нарахування та виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 24.01.2012 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області здійснити нарахування їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24.01.2012 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 24.01.2012 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно з урахуванням фактично виплачених сум, стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 34,41 грн. Позов обґрунтований приписами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Позивач посилаючись на вказаний закон вважає, що відповідач протягом спірного періоду часу неправомірно виплачував їй допомогу по догляду на дитину в неналежному розмірі, чим порушив її права на гарантовану державою матеріальну підтримку материнства та належний соціальний захист. Також позивач просить поновити строк звернення до суду щодо позовних вимог з 24.01.2012 року.

Позивач подала заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутності.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3х років була призначена відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2001 року № 1751. Також відповідач вказує, що позивач отримує допомогу у розмірі 130 грн. щомісячно відповідно до її заяви з 01.12.2011 року, тобто у розмірі передбаченому діючим законодавством. Позивачу було роз'яснено, що відповідно до законодавства вона може звернутися до управління в подальшому для оформлення допомоги по догляду за дитиною в підвищеному розмірі, але вона не зверталась та не надавала документи, визначені ч.3 п.22 Постанови № 1751. З посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 та вважаючи, що управління не фінансується, не є розпорядником коштів і не має можливості призначати допомогу по догляду за дитиною до 3 х років у розмірі прожиткового мінімуму, просить відмовити в позові. Крім того, відповідач просить розглянути справу за його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 12.02.2014 року адміністративний позов про визнання дій неправомірними, зобов?язання здійснити перерахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в частині вимог з 24.01.2012 по 10.07.2013 року залишено без розгляду.

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Позивач згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_2 /а.с. 11/ є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває на обліку у відповідача та з 24.01.2012 року отримує грошову допомогу відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі 130 грн. /а.с. 29/. 10.01.2014 року позивач звернулася до відповідача з вимогою здійснити перерахунок допомоги на дитину.

Відповідач листом від 23.01.2014 року № 13/224 повідомив позивача про те, що для визначення права на перерахунок допомоги по догляду за дитиною до 3х років в розмірі, що перевищує мінімальний, їй необхідно надати заяву, довідку про склад сім'ї та декларацію про доходи та майновий стан родини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством покладений обов'язок щодо нарахування та виплати допомоги сім'ям з дітьми до досягнення нею трирічного віку.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги.

Статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, з аналізу цієї норми не вбачається, що Кабінету Міністрів України делеговані функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", і Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не встановлювалось на 2011 р., 2012 р., 2013 р., 2014 р. іншій, ніж у Законі № 2240-III розмір допомоги, а положення постанови КМУ № 1751 "Про порядок призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми" від 27.12.2001 р. було затверджене саме на виконання Закону № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (п. 1).

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 25 грудня 2012 року.

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Позивач просить провести перерахунок та призначити допомогу по догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом № 2811-ХII, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України від 18 січня 2001 року № 2240-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами.

Зокрема, частиною першою статті 15 Закону № 2811-ХII передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХII та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХII, його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі й пункту 25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року. Таким чином, з 01 січня 2009 року відновили свою дію статті 13-15 Закону № 2811-ХII.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року № 4901-VI, який набув чинності з 1 січня 2013 року, зі змінами та доповненнями до нього, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень» від 19.09.2013 року № 583-VII виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Держава Україна несе обов'язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України - суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, беручи до уваги все вищевикладене, всебічно і повно проаналізувавши норми законодавства, діючі на час виникнення спірних правовідносин, а також з'ясувавши всі фактичні обставини, що були предметом розгляду у даній справі, об'єктивно оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази, які мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, в їх сукупності, - суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку 11.07.2013 року по 10.01.2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області здійснити перерахунок ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 11.07.2013 року по 10.01.2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 11.07.2013 року по 10.01.2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно з урахуванням фактично виплачених сум, що по своїй суті, є практичним способом та ефективним механізмом захисту прав позивача, який відповідатиме принципу верховенства права. Згідно статті 94 КАС України судові витрати в сумі 73,08 грн. покласти на відповідача.

Згідно статті 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду у справі в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 94,161-162, 163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області, третя особа: УДКСУ у м. Артемівську про визнання дій неправомірними, зобов?язання здійснити перерахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку 11.07.2013 року по 10.01.2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області здійснити перерахунок ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 11.07.2013 року по 10.01.2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1) допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 11.07.2013 року по 10.01.2014 року в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років щомісячно з урахуванням фактично виплачених сум.

Допустити негайне виконання постанови суду у справі в у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.В.Шевченко