Справа № 826/11159/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Компанії MCMA Invest s.r.o.

до

третя особа

Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центральний офіс з обслуговування великих платників

Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Кредитпромбанк»

про

визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Компанія MCMA Invest s.r.o. (далі по тексту – позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Кредитпромбанк», в якому просить суд:

визнати неправомірною відмову в підтвердженні інформаційних повідомлень про фактичне внесення іноземних інвестицій оформлену рішенням Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центральний офіс з обслуговування великих платників від 18 березня 2015 року № 6602/10/28-10-43-01-18;

зобов'язати Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби – Центральний офіс з обслуговування великих платників підтвердити інформаційне повідомлення про внесення Компанією МСМА Invest s.r.o. (ТОВ «МСМА «Інвест») іноземних інвестицій шляхом проставлення відмітки на трьох примірниках Інформаційного повідомлення про внесення іноземної інвестиції згідно Договору строкового банківського вкладу (депозитної лінії) в іноземній валюті юридичної особи-нерезидента № 17/ДЛ/ЗЗДС/07 від 27 квітня 2007 року;

зобов'язати Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби – Центральний офіс з обслуговування великих платників ідтвердити інформаційне повідомлення про внесення Компанією МСМА Invest s.r.o. (ТОВ «МСМА «Інвест") іноземних інвестицій шляхом проставлення відмітки на трьох примірниках Інформаційного повідомлення про внесення іноземної інвестиції згідно Договору строкового банківського вкладу (депозитної лінії) в іноземній валюті юридичної особи-нерезидента №26/ДЛ/ЗЗДС/07 від 30 липня 2007 року.

У судовому засіданні 30 червня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об’єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що між ТОВ «МСМА «Інвест» (вкладник) та ВАТ «Кредитпромбанк» (банк) укладено договори строкового банківського вкладу (депозитної лінії) в іноземній валюті юридичної особи-нерезидента від 27 квітня 2007 року № 17/ДЛ/33ДС/07 та від 30 липня 2007 року № 26/ДЛ/33ДС/07.

До вказаних договорів, між ТОВ «МСМА «Інвест» та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено ряд додаткових угод.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, за наслідками внесення іноземної валюти на депозитний рахунок, позивач листами від 05 березня 2015 року № 05-03-01 та від 05 березня 2015 року № 05-03-05 ТОВ «МСМА Інвест» звернувся до Міжрегіонального головного управління ДФС-Центрального офісу з обслуговування великих платників з метою підтвердження внесення іноземної інвестиції на підставі договорів строкового банківського вкладу (депозитної лінії) в іноземній валюті юридичної особи-неризидента від 27 квітня 2007 року № 17/ДЛ/33ДС/07 та від 30 квітня 2007 року № 26/ДЛ/33ДС/07, укладених між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «МСМА Інвест».

Разом із вказаними листами, позивачем надано податковому органу засвідчену копію Договору строкового банківського вкладу (депозитної лінії) в іноземній валюті юридичної особи-нерезидента № 17/ДЛ/ЗЗДС/07 від 27 квітня 2007 року з додатковими угодами до Договору, засвідчену копію банківської виписки за січень 2015 року, засвідчену копію довідки банку № 5193/27-4789-19 від 26 листопада 2014 року, засвідчену копію SWIFT повідомлення про надходження коштів від 25 листопада 2014 року, засвідчену копію Договору строкового банківського вкладу (депозитної лінії) в іноземній валюті юридичної особи-нерезиденга № 26/ДЛ/ЗЗДС/07 від 30 липня 2007 року з додатковими угодами до Договору, засвідчену копію банківської виписки за січень 2015 року; засвідчену копію довідки банку № 5192/27-4790-19 від 26 листопада 2014 року, засвідчену копію SWIFT повідомлення про надходження коштів від 25 листопада 2014 року, засвідчену копію витягу з торгового реєстру.

Рішенням Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби -Центральний офіс з обслуговування великих платників від 18 березня 2015 року № 6602/10/28-10-43-01-18 відмовлено позивачу в підтвердженні інформаційного повідомлення про фактичне внесення іноземних інвестицій, у зв’язку з відсутністю законодавчих підстав.

Позивач посилаючись на протиправність оскаржуваної відмови позивачу у здійсненні відповідної відмітки, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Відносини, пов’язані з іноземними інвестиціями та особливим режимом іноземного інвестування на території України регулюються Законом України “Про режим іноземного інвестування” від 19.03.1996 №93/96-ВР.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про режим іноземного інвестування” іноземні інвестиції — цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту.

Статтею 3 Закону України “Про режим іноземного інвестування” визначено, що іноземні інвестиції можуть здійснюватися у формі часткової участі у підприємствах, що створюються спільно з українськими юридичними і фізичними особами, або придбання частки діючих підприємств; створення підприємств, що повністю належать іноземним інвесторам, філій та інших відокремлених підрозділів іноземних юридичних осіб або придбання у власність діючих підприємств повністю; придбання не заборонено законами України нерухомого чи рухомого майна, включаючи будинки, квартири, приміщення, обладнання, транспортні засоби та інші об’єкти власності, шляхом прямого одержання майна та майнових комплексів або у вигляді акцій, облігацій та інших цінних паперів.

Згідно положень статті 13 Закону України “Про режим іноземного інвестування” незареєстровані інвестиції не дають права на отримання гарантій їх захисту та будь-яких пільг, встановлених цим Законом.

Статтями 2 та 3 Закону України “Про режим іноземного інвестування” передбачені види та форми здійснення іноземних інвестицій, серед яких визначена можливість здійснення іноземної інвестиції у вигляді іноземної валюти та у формі без створення юридичної особи на підставі договорів із суб’єктами господарської діяльності.

Питання регулювання іноземних інвестиції на основі таких договорів визначені статтями 23 та 24 зазначеного Закону, якими, зокрема, передбачено, що іноземні інвестори мають право укладати договори (контракти) про спільну інвестиційну діяльність (виробничу кооперацію, спільне виробництво тощо), не пов’язану із створенням юридичної особи, відповідно до законодавства України.

Такі договори (контракти) повинні бути зареєстровані у терміни та в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів, а саме Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.1997 р. №112 “Про затвердження Положення про порядок державної реєстрації договорів (контрактів) про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора”.

Наказом МЗЕЗторгу України від 20.02.1997 №125 “Про заходи МЗЕЗторгу щодо забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів від 30.01.1997р. №112” затверджена інструкція про порядок здійснення державної реєстрації договорів (контрактів) про спільну інвестиційну діяльність.

Згідно норм вищезазначених нормативних актів, договори (контракти) про спільну інвестиційну діяльність повинні бути укладені відповідно до законодавства, передбачати здійснення іноземної інвестиції та спільну діяльність, що базується на співробітництві двох або більше суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності, серед яких хоча б один є іноземний інвестор, і на спільному розподілі результатів та ризиків від такої діяльності.

Об’єкту зовнішньоекономічної діяльності України за договором (контрактом) повинно бути доручено ведення спільних справ учасників, сторони за договором (контрактом) повинні вести окремий бухгалтерський облік та складати звітність про операції, пов’язані з виконанням умов договору.

У свою чергу, з наданих сторонами документів вбачається, що компанія «МСМА Інвест» не є засновником ПАТ «Кредитпромбанк», а також в матеріалах справи відсутній договір про спільну інвестиційну діяльність, не пов’язану із створенням юридичної особи, зареєстровану відповідно до законодавства України, та/або інших документів, які б підтверджували здійснення господарської діяльності з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту.

Крім того, під час розгляду даної справи, судом встановлено, що ПАТ «Кредитпромбанк», на підставі Постанови Національного банку України від 03 березня 2015 року “Про віднесення ПАТ «Кредитпромбанк» до категорії неплатоспроможних” виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Кредитпромбанк» у відповідності до статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452 із змінами та доповненнями.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Кредитпромбанк» запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2013 року по 02 червня 2015 року.

Відтак, суд зазначає, що у зв’язку з тимчасовою адміністрацією та процедурою ліквідації Банку, яка триває на момент розгляду справи по суті, а також у зв’язку з відсутністю повідомлень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо збільшення статутного капіталу Банку, зазначені дії позивача щодо реєстрації внесених депозитних вкладів на рахунок до ПАТ «Кредитпромбанк» з метою отримання доходу у вигляді процентів, не є інвестиціями в об’єкти інвестиційної діяльності, оскільки не відповідають чинному законодавству щодо необхідності вкладання інвестиції саме в об’єкт оподаткування.

Відповідачем, на підтвердження своєї правової позиції, зазначено, що згідно копій довідок банку № 5193/27-4789-19 від 26 листопада 2014 року та № 5192/27-4790-19 від 26 листопада 2014 року, кошти за договорами від 27 квітня 2007 року № 17/ДЛ/33ДС/07 та від 30 липня 2007 року № 26/ДЛ/33ДС/07, укладеними між позивачем та ПАТ «Кредитпромбанк», надані позивачем в заставу ПАТ «Кредитпромбанк» за договором застави від 27 червня 2008 року № 55/ДС/190/308/2008-КЛТ, у зв’язку з чим, кошти внесені згідно депозитних договорів не є іноземною інвестицією.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відмовляючи у вчиненні відмітки на інформаційному повідомленні про фактичне внесення іноземної інвестиції, здійсненої компанією «МСМА Інвест» шляхом внесення на інвестиційні депозитні рахунки, що відкриті в ПАТ «Кредитпромбанк», валютних коштів за договорами інвестиційних банківських вкладів, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість підстав для прийняття спірного рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Компанії MCMA Invest s.r.o. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Компанії MCMA Invest s.r.o. відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.Ю. Гарник