Справа № 803/1971/15
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/1971/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного державного інспектора митного посту «Ягодин» ОСОБА_3, Волинської митниці ДФС про скасування картки відмови та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1В.) звернувся в суд з адміністративним позовом до головного державного інспектора митного посту Ягодин ОСОБА_3, Волинської митниці ДФС (далі митниця, відповідач) про скасування картки відмови від 14 липня 2015 року №205020104/2015/00636; про зобовязання митниці компенсувати матеріальні збитки у розмірі 500 Євро; про зобовязання митниці розглянути питання службової відповідності головного державного інспектора митного посту Ягодин ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у спірній картці відмови зазначено про факт порушення частини першої статті 364 Митного кодексу України у звязку з переміщенням через митний кордон України вантажу білизна жіноча (бюстгальтери, труси) 10 мішків вагою 161,90 кг для особистих потреб.

ОСОБА_1 з вказаним рішенням митного органу не погоджується з тих підстав, що ним не ввозилися на митну територію України заборонені до ввезення товари. Крім того, з ним їхало ще 3 пасажира, тому на кожного припадало по 40 кг товарів сумарною фактурною вартістю що не перевищує 400 Євро. Крім того вказані товари перевозилися ними для особистих потреб, а не для комерційної діяльності, оскільки жоден сам позивач та всі пасажири не зареєстровані підприємцями.

Крім того, на думку позивача, інспектор митниці, яка проводила митний огляд та винесла спірну картку відмови діяла по відношенню до позивача предвзято та необґрунтовано.

З наведених підстав просить суд скасувати картку відмови від 14 липня 2015 року №205020104/2015/00636; зобовязати митницю компенсувати матеріальні збитки у розмірі 500 Євро; зобовязати митницю розглянути питання службової відповідності головного державного інспектора митного посту Ягодин ОСОБА_3.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Наполягав на тому, що спірний товар ввозився ним та його пасажирами для особистих потреб, а не для комерційної діяльності. Також, на підтвердження своїх тверджень про неправомірні, на його думку, дії з боку посадових осіб митниці, надав аудіо запис, який заслуханий всіма сторонами під час судового засідання.

Відповідач, Волинська митниця ДФС, в письмових запереченнях від 11 серпня 2015 року №03-70-10/15-699 та його представник у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що 14 липня 2015 року близько 01:30 у зону митного контролю пункту пропуску «Ягодин» по смузі руху «червоний коридор» на вїзд на митну територію України заїхав транспортний засіб під керуванням громадянина ОСОБА_1 митні формальності проводила головний державний інспектор Панчук О.М.

Під час усного опитування громадянин ОСОБА_1 повідомив, що у транспортному засобі переміщує товар «жіноча білизна нова», для особистих потреб, не повязаних зі здійсненням підприємницької діяльності, в межах встановлених норм. Жодних товаросупровідних документів надано не було. Позивачу було запропоновано письмово задекларувати товари, які він ввозив, оскільки їхав по червоному коридору на що він відмовився. Пасажири, які були в автомобілі двоє чоловіків та жінка також відмовилися заповнювати декларацію.

За результатом зважування та візуального огляду встановлено, що в причепі даного автомобіля переміщується 10 поліетиленових мішків чорного кольору з білизною загальною вагою 161,90 грн. Ніхто з пасажирів не зміг пояснити який пакунок кому належить особисто.

З наведених підстав, у звязку з порушенням позивачем правил на норм ввезення товарів для особистих потреб, було прийнято рішення про відмову у пропуску через митний кордон України та оформлено картку відмови від 14 липня 2015 року №205020104/2015/00636.

З наведених підстав вважає дії митного органу правомірними та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши як свідка головного державного інспектора митного посту «Ягодин» ОСОБА_3, заслухавши наданий позивачем аудіо запис, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 14 липня 2015 року близько 01:30 у зону митного контролю пункту пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС по смузі руху «червоний коридор» на вїзд на митну територію України заїхав транспортний засіб під керуванням громадянина ОСОБА_1 митні формальності проводила головний державний інспектор Панчук О.М.

За результатом проведеного митного контролю, вказаною посадовою особою складена картка відмови у пропуску через митний кордон України від 14 липня 2015 року №205020104/2015/00636 у звязку з порушенням частини першої статті 364 Митного кодексу України під час ввезення вантажу для особистих потреб білизни жіночої (бюстгальтери, труси) 10 мішків вагою 161,90 кг (а.с.33).

Обставини ввезення вказаного вантажу транспортним засобам ОСОБА_1 підтверджуються його поясненнями, наданими у судовому засіданні, фотоматеріалами, а також свідком ОСОБА_3 (а.с.34-36).

Фактичний спір між сторонами полягає у кваліфікуванні спірного товару для особистих чи комерційних потреб, оскільки позивач наполягає, що товар ввозився 4 особами (водієм та 3 пасажирами) для особистих, некомерційних потреб.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній картці відмови, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 364 Митного кодексу України, у випадку переміщення громадянами-підприємцями через митний кордон України товарів, пов'язаних зі здійсненням ними підприємницької діяльності, митне оформлення здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами України для підприємств. Положення цього розділу в такому випадку не застосовуються.

У частині першій статті 369 Митного кодексу України передбачено, що особисті речі, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, підлягають декларуванню шляхом учинення дій, усно або, за бажанням власника чи на вимогу органу доходів і зборів, письмово, не оподатковуються митними платежами та звільняються від подання документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, а також від застосування до них видів державного контролю, визначених частиною першою статті 319 цього Кодексу.

При цьому, у статті 370 Митного кодексу України визначено, що особистими речами вважаються: 1) товари особистої гігієни та індивідуальні косметичні засоби у кількості, що забезпечує потреби однієї особи на період поїздки; 2) одяг, білизна, взуття, що мають суто особистий характер, призначені виключно для власного користування і мають ознаки таких, що були у користуванні; 3) особисті прикраси, у тому числі з дорогоцінних металів та каміння, що мають ознаки таких, що були в користуванні; 4) індивідуальне письмове та канцелярське приладдя; 5) один фотоапарат, одна кіно-, відеокамера разом з обґрунтованою кількістю фото-, відео-, кіноплівок та додаткового приладдя; 6) один переносний проектор та аксесуари до нього разом з обґрунтованою кількістю діапозитивів та/або кіноплівок; 7) бінокль; 8) переносні музичні інструменти у кількості не більше двох штук; 9) один переносний звуковідтворювальний пристрій (у тому числі магнітофон, диктофон, програвач компакт-дисків тощо) з обґрунтованою кількістю плівок, платівок, дисків; 10) один переносний радіоприймач; 11) стільникові (мобільні) телефони у кількості не більше двох штук, пейджери; 12) один переносний телевізор; 13) переносні персональні комп'ютери у кількості не більше двох штук і периферійне обладнання та приладдя до них; флеш-карти у кількості не більше трьох штук; 14) одна переносна друкарська машина; 15) калькулятори, електронні книжки у кількості не більше двох штук; 16) індивідуальні вироби медичного призначення для забезпечення життєдіяльності людини та контролю за її станом з ознаками таких, що були в користуванні; 17) звичайні та/або прогулянкові дитячі коляски у кількості, що відповідає кількості дітей, які перетинають кордон разом із громадянином, а у разі відсутності дітей - у кількості не більше однієї штуки; 18) одна інвалідна коляска на кожного інваліда, який перетинає митний кордон України, а у разі відсутності такої особи - у кількості не більше однієї штуки; 19) лікарські засоби, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України в порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України; 20) годинники у кількості не більше двох штук; 21) 0,5 літра туалетної води та/або 100 грамів парфумів; 22) спортивне спорядження - велосипед, вудка рибальська, комплект альпіністського спорядження, комплект спорядження для підводного плавання, комплект лиж, комплект тенісних ракеток, дошка для серфінгу, віндсерфінгу, комплект спорядження для гольфу, інше аналогічне спорядження, призначене для використання однією особою; 23) спеціальне дитяче харчування для дітей, хворих на фенілкетонурію або інше захворювання, що потребує спеціального харчування, яке не виробляється (не реалізується) в Україні, що переміщується (пересилається) через митний кордон України в порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України; 24) інші товари, призначені для забезпечення повсякденних потреб громадянина, перелік і гранична кількість яких визначаються законами України.

Частиною першою статті 374 Митного кодексу України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об'єктами оподаткування митними платежами.

З аналізу вищенаведених норм матеріального права слідує, що кожен громадянин має право провезти разом з собою через митний кордон України без обовязкового письмового декларування та без сплати митних платежів особисті речі, перелік яких чітко визначений статтею 370 Митного кодексу України, або товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг. При цьому ці речі повинні бути призначені для особистого некомерційного використання.

У розглядуваному випадку як встановлено судом, позивач, разом зі своїми 3 пасажирами, ввозив на митну територію України 10 поліетиленових мішків жіночої білизни загальною вагою 161,90 кг. На переконання суду вказана кількість товару не може бути призначена для особистого некомерційного використання зважаючи на великий обсяг, а тому під час перетину митного кордону позивач та його пасажири повинні були задекларувати його та сплатити відповідні митні платежі. При цьому суд зауважує, що двоє пасажирів було чоловічої статі, як і сам пасажир, тому пояснити, для яких особистих цілей їм необхідна була жіноча білизна, позивач пояснити не зміг.

Доводи позивача, що ні він, ні його пасажири не займаються підприємницькою діяльністю суд не приймає до уваги, оскільки вказане не виключає можливості протиправно, тобто без відповідної реєстрації, здійснювати реалізацію ввезеної на митну територію України жіночої білизни.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на неправомірність дій посадових осіб митниці та державної прикордонної служби під час проведення митного огляду та повернення транспортного засобу на суміжну територію, оскільки вказані дії позивачем оскаржені до суду не були. Крім того, вони не спростовують того факту, що позивач та його пасажири намагалися ввести на митну територію України значну кількість товару для комерційного використання, без письмового декларування та без сплати митних платежів.

До того ж, як зясовано під час судового засідання, позивач своїми неправомірними діями заблокував виїзд по «червоному коридору» митного посту, тому працівниками прикордонного загону стосовно нього складений адміністративний протокол за фактом злісної непокори, а постановою Любомльського районного суду Волинської області притягнуто до адміністративної відповідальності.

Посилання позивача на те, що до картки відмови не було додано митної декларації також є помилковим, оскільки ОСОБА_1 таку декларацію складати відмовився, а тому вона обєктивно не могла бути взята до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.

Стосовно твердження ОСОБА_1, що ним не ввозилися заборонені речі, а тому його неправомірно повернули на суміжну територію суд зазначає, що в розглядуваному випадку позивачу відмовили у пропуску товару через митний кордон України з тих підстав, що він не задекларував його у встановленому порядку та не сплатив необхідні митні платежі, а не з причин, що цей товар заборонений до ввезення.

Також є помилковими твердження позивача, що він мав право усно задекларувати ввезені товари, оскільки за змістом статті 366 Митного кодексу України, громадяни, які ввозять товар через «червоний коридор» повинні обовязково письмово декларувати ввезені товари.

Підсумовуючи все вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 разом зі своїми пасажирами ввозив на митну територію України значну кількість жіночої білизни (10 мішків вагою 161,90 кг), що не можливо вважати ввезенням особистих речей, не задекларував цей вантаж у встановленому порядку та не сплатив необхідних митних платежів, тому суд дійшов висновку, що відповідач правомірно виніс картку відмови від 14 липня 2015 року №205020104/2015/00636, а у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Зважаючи на те, що позовні вимоги про зобовязання митниці компенсувати матеріальні збитки у розмірі 500 Євро; про зобовязання митниці розглянути питання службової відповідності головного державного інспектора митного посту «Ягодин» ОСОБА_3 є похідними від основної вимоги, тому суд відмовляє у їх задоволенні також.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного державного інспектора митного посту «Ягодин» ОСОБА_3, Волинської митниці ДФС про скасування картки відмови від 14 липня 2015 року №205020104/2015/00636; про зобовязання митниці компенсувати матеріальні збитки у розмірі 500 Євро; про зобовязання митниці розглянути питання службової відповідності головного державного інспектора митного посту «Ягодин» ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 14 серпня 2015 року.