Справа № 813/5246/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року №813/5246/14

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про зобовязання виплатити грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про зобовязання відповідача виплатити їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, що становить 10 250,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 року в адміністративній справі №813/5246/14 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивачем було оскаржено постанову суду від 06.08.2014 року в апеляційному порядку.

Так, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 року у справі №813/5246/14 - без змін.

Не погодившись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернулася із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення попередніх судових інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

07.07.2015 року справа була надіслана Вищим адміністративним судом України до Львівського окружного адміністративного суду для розгляду та надійшла до суду 27.07.2015 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Відповідно до вимог статті 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу №813/5246/14 передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевичу О.М.

Ухвалою від 28.07.2015 року справу було прийнято суддею Сасевичем О.М. до розгляду.

У судовому засіданні 12.08.2015 року судом, на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснено заміну відповідача - Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на належного - Городоцьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та просила суд відмовити в його задоволенні. Додатково представник відповідача наголосила, що позивач не має права на грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів, оскільки звільнена з роботи за угодою сторін.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, із урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України, який в силу положень ст.220 КАС України позбавлений можливості самостійно встановлювати відповідні обставини у справі, зазначає наступне.

Як вбачається, ОСОБА_1 у період з 15.01.1998 року по 29.09.2011 року працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців й відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області від 02.04.2014 року їй із 07.01.2010 року на підставі розпорядження від 12.02.2010 року було призначено пенсію за віком, згідно Закону України «Про державну службу».

Наказом ДПІ в Городоцькому районі від 29.09.2011 року №31-О «Про звільнення з посади ОСОБА_1І.» останню, на підставі поданої нею заяви від 27.09.2011 року, було звільнено з посади старшого державного податкового інспектора сектору адміністрування податків з фізичних осіб відділу оподаткування фізичних осіб, згідно з п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін.

Як встановлено із матеріалів справи, 02.04.2014 року позивач звернулась до Городоцької ОДПІ із заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, у звязку з виданням довідки про призначення пенсії за віком, згідно Закону України «Про державну службу».

Однак, листом Городоцької ОДПІ від 08.04.2014 року за вих.№2829/10/04 ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті такої допомоги, з огляду на відсутність для цього правових підстав, враховуючи, що вказана допомога виплачується за умови виходу на пенсію з посади державного службовця.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює ОСОБА_4 України «Про державну службу». Цей же ОСОБА_4 визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Стаття 37 вказаного Закону регулює питання щодо пенсійного забезпечення і грошової допомоги державним службовцям.

Так, відповідно до вимог цієї статті на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років.

Згідно з ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Таким чином, право на одержання грошової допомоги у розмірі 10 місячних окладів відповідно до ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу» мають державні службовці, у звязку із виходом на пенсію та наявністю стажу державної служби не менш як 10 років.

З вищевикладеного вбачається, що виплата грошової допомоги за цією нормою Закону повязана з двома умовами: 1) вихід на пенсію; 2) стаж державної служби не менше 10 років. Інших додаткових умов для отримання цієї грошової допомоги законом не встановлено.

У відповідності до довідки Городоцької ОДПІ ГУ ДФС від 11.08.2015 року за вих.№7870/10/04, загальний стаж праці ОСОБА_1 на день її звільнення 29.09.2011 року за наказом ДПІ у Городоцькому районі від 29.09.2011 року №31-О «Про звільнення з посади ОСОБА_1І.» становив 29 років 06 місяців 20 днів, в тому числі стаж державної служби становив 17 років 08 місяців 21 день.

Тож, як зясовано судом, що позивач вийшла на пенсію державного службовця, у неї наявний стаж державної служби не менше 10 років, загальний трудовий стаж становить більше 20 років.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.11.2013 року №11-рп/2013 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення частини 13 статті 37 Закону України «Про державну службу» в системному звязку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України, статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 року №3721-XII, його необхідно розуміти так, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади, відповідно до чинного законодавства, державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не повязане з досягненням пенсійного віку, визначеного в частині першій статті 37 Закону України «Про державну службу».

Тобто, грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання повязане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у звязку з виходом на пенсію державного службовця.

Відповідно до п.4 ст.13 Закону України від 16 жовтня 1996 року №422/96-ВР «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо офіційного тлумачення Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 69 цього Закону, рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обовязковими до виконання.

Отже, у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади, відповідно до чинного законодавства, державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не повязане з досягненням пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу».

Аналогічну правову позицію висловиві Верховний Суд України у постанові від 03.06.2014 року (справа №21-22а14).

Таким чином, позивач вийшов достроково на пенсію як державний службовець, а тому отримав право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст.37 Закону України «Про державну службу».

Також, відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу», крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі:

1)порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону);

2)недотримання повязаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 цього Закону;

3)досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону);

4)відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону);

5)виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону);

6)відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону;

7)неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 цього Закону.

Згідно із ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є:

1)угода сторін;

2)закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення;

3)призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу;

4)розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45);

5)переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду;

6)відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці;

7)набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи;

8)підстави, передбачені контрактом.

Із аналізу вказаних норм суд приходить до висновку, що немає такої окремої підстави для припинення трудового договору та державної служби, як вихід на пенсію. Тому суд вважає, що для виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів визначальним є факт виходу державним службовцем на пенсію та припиненням ним трудових відносин.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних окладів, відповідно до ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу».

Більш того, суд зауважує, що згідно пояснень представника відповідача, наданих у судовому засіданні, остання підтвердила, що у разі наявності права у позивача на виплату вихідної допомоги, розмір таких виплат становив би 10 250,00 грн., зважаючи на те, що, згідно довідки відповідача від 12.08.2015 року, посадовий оклад на день звільнення ОСОБА_1 складав 1 025,00 грн.

Отже, сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати не належить стягувати з відповідача, оскільки позивачем такі не понесені.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-11, 14, 18, 19, 69-71, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобовязати Городоцьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області виплатити належну ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», що становить 10 250 (десять тисяч двісті пятдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений 14 серпня 2015 року.