Справа № 823/1737/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року справа № 823/1737/15

09 год. 22 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

встановив:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 подала позов, в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу державної податкової інспекції у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 28.04.2015 р. №4709-25 про сплату 13607 грн. 66 коп. єдиного податку з фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем своєчасно та в повному обсязі було здійснено сплату, задекларованого у звітній податковій декларації за 2014 рік, податку згідно платіжного доручення від 02.02.2015 року № 36. Однак з незалежних від позивача причин банк, прийнявши вказаний платіжний документ фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до виконання, не здійснив перерахування коштів до державного бюджету, що призвело до утворення в обліковій картці платника податків (позивача) суми податкового боргу. Таким чином, позивачем виконаний обовязок по сплаті єдиного податку з фізичних осіб та відповідно до норм п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі за текстом - ПК України), у відповідача не було правових підстав для формування податкової вимоги від 28.04.2015 року № 4709 25 на суму 13607 грн. 66 коп.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що позивач до контролюючого органу подала звітну податкову декларацію за 2014 рік, в якій самостійно визначила суму єдиного податку, яка підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, а отже грошове зобовязання вважається узгодженим та підлягає сплаті до бюджету. Оскільки до настання граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у поданій звітній податковій декларації за 2014 рік, позивач не сплатила узгоджених грошових зобовязань, то за нею обліковується податковий борг у сумі 13607 грн. 66 коп. Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України відповідачем сформована та направлена податкова вимога форми Ф від 28.04.2015 року № 4709 25.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1, як фізична особа підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, зареєстрована 12.05.2008 та перебуває на облік у контролюючого органу з 14.05.2008.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється ПК України.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Як встановлено судом, позивач у 2014 році перебувала на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку ІІІ групи. Позивач 01.02.2015 до контролюючого органу подала звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2014 рік, в якій самостійно визначила суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 16066 грн. 93 коп.

До настання граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у поданій звітній податковій декларації, 02.02.2015 ОСОБА_1 до ПАТ Енергобанк в операційний час по системі Клієнт Банк відправила платіжне доручення № 36 від 02.02.2015 на суму 16066 грн. 93 коп. з призначенням платежу: єдиний податок з фізичних осіб за ІV квартал 2014 року. Дане платіжне доручення прийнято ПАТ Енергобанк, що підтверджується відміткою банку на платіжному дорученні.

Однак, ПАТ Енергобанк не виконано доручення позивача та сума податкового зобовязання у повному обсязі не була перерахована до бюджету, у звязку з віднесенням ПАТ Енергобанк до категорії неплатоспроможних (відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12.02.2015 № 96), запровадження з 13.02.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ Енергобанк. Банк відповідно до вимог Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012) повернув без виконання розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку.

Відповідно системи Клієнт банк грошові кошти в сумі 16066 грн. 93 коп. за платіжним дорученням № 36 від 02.02.2015 повернуто 18.02.2015 на рахунок позивача.

Листом № 02 від 12.02.2015 позивач повідомила відповідача про невиконання ПАТ Енергобанк взятих на себе зобовязань.

Не зважаючи на вище вказані обставини, відповідач сформував та направив фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 податкову вимогу форму Ф від 28.04.2015 № 4709 25.

Вищевказана податкова вимога у відповідності до ст. 56 ПК України оскаржена позивачем до Головного управління ДФС у Черкаській області та Державної фіскальної служби України.

Рішеннями Головного управління ДФС у Черкаській області № 12136/23-00-10-0210 від 18.06.2015 та Державної фіскальної служби України № 6510/К/99-99-23-05-14 від 07.07.2015 оскаржувану податкову вимогу залишено без змін, а скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями головного управління ДФС у Черкаській області та Державної фіскальної служби України позивач звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність субєктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05 квітня 2001 року № 2346-III (далі Закон України № 2346-III).

Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України № 2346-III переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Пунктом 8.1 ст. 8 Закону України № 2346-III передбачено, що банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п. 20.1. ст. 20 Закону України № 2346-III ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Як передбачено п. 24.3 ст. 24 вищевказаного закону при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Проведення переказу коштів є обовязковою функцією, що має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону України № 2346-III).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 Закону України № 2346-III, якою, зокрема, передбачено, що отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Проаналізувавши вищевикладене в сукупності суд дійшов висновку, що позивач вчасно подала до банківської установи платіжне доручення на перерахунок суми податкового зобовязання. Вини платника податку в порушенні строків сплати узгодженої суми податкового зобовязання немає, оскільки кошти не зараховані до державного бюджету з вини банківської установи, в якій обслуговувався позивачка, отже платник податків відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції, у звязку з чим у контролюючого органу відсутні підстави для формування та надсилання позивачу податкової вимоги форми Ф від 28.04.2015 № 4709 25.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 28.04.2015 р. №4709-25

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (18015, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 13.08.2015