Справа № 2а/0470/10/12
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2012 р. Справа №2а/0470/10/12
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяВерба І.О.
при секретарі судового засіданняБєлкіній А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 6 970,67 грн.
Ухвалою дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2012 року строк звернення до адміністративного суду із даною позовною заявою позивачу поновлено.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач завдав шкоду майну позивача та не відшкодовує її у добровільному порядку, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із позовною заявою.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач у судове засідання не прибув, повістку про виклик у судове засідання відповідачу направлено поштою рекомендованим листом з повідомленням та вручено 13 березня 2012 року. Відповідач процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, причин неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав.
Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки судом вжито усіх заходів для повідомлення позивача та відповідача належним чином про розгляд судової справи.
З урахуванням неявки сторін, відповідно до вимог статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 допустив втрату військового майна (майно служби ПММ) та відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 вересня 2001 року №769 за нестачу майна по службі ПММ ДП-45 в кількості 939 кг, переданого під звіт для зберігання командиру 5 тр капітану ОСОБА_1 відповідно до пункту 14 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року, капітана ОСОБА_1 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності з урахуванням кратності в розмірі 6 901,65 грн. (а.с.6).
27 листопада 2001 року ОСОБА_1 подав заяву, у якій зазначив, що зобов`язується сплатити суму нанесеної шкоди у розмірі 6 901,65 грн. у добровільному порядку (а.с.7).
Позивач, не дочекавшись перерахування зазначеної суми, звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Антіпіної Т.А., який 9 жовтня 2002 року на підставі Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказу від 25 липня 2001 року №143, довідки ВЧ НОМЕР_1 від 2 жовтня 2002 року №455 про заборгованість військовослужбовця, звільненого з військової служби, вчинив виконавчий напис про стягнення несплаченої в строк заборгованості в сумі 6 901,65 грн. та витрат по вчиненню виконавчого напису в сумі 69,02 грн., всього 6 970,67 грн., зареєстрований у реєстрі за №3348 (а.с.8).
На виконання виконавчого напису від 2 жовтня 2002 року за №3348 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міського управління юстиції 22 травня 2003 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.9).
9 червня 2009 року на адресу ВЧ НОМЕР_1 надійшов лист Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 22 травня 2009 року за вих. №Ч-228-09, з якого вбачається, що виконавчий напис було втрачено у зв`язку із пересиланням його на виконання до Індустріального ВДВС Дніпропетровського МРУЮ (а.с.11).
Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Антіпіної Т.А. листом від 1 липня 2009 року №16 відмовила позивачу у видачі дублікату виконавчого напису у зв`язку із закінченням терміну зберігання справи №2-17 «Виконавчі написи та документи, на підставі яких вони вчинені», який становить 3 роки (а.с.12).
Військова прокуратура Чернігівського гарнізону в інтересах Військової частини НОМЕР_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу, на що останній 14 жовтня 2010 року виніс ухвалу у справі №2н-2200/10 про відмову у видачі судового наказу у зв`язку із тим, що боржник ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с14).
Позивач, після отримання інформації щодо місця реєстрації, проживання та роботи відповідача, був позбавлений можливості повторно звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, оскільки Законом України від 7 липня 2010 року №2453 до статті 96 Цивільно-процесуального кодексу України були внесені зміни та з переліку виключено підставу, за якою може бути видано судовий наказ.
З цією метою Військова прокуратура Чернігівського гарнізону в інтересах Військової частини НОМЕР_1 звернулась із позовною заявою до Чернігівського районного суду Чернігівської області про стягнення завданої шкоди з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2011 року у справі №2-252/2011 у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі (а.с.16). При цьому, відповідач надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 3 червня 2011 року задоволено апеляційну скаргу Військового прокурора Чернігівського гарнізону, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2011 року скасовано та закрито провадження у справі з огляду на те, що такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства (а.с.17).

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи суму коштів відповідачем не відшкодовано.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Вирішуючи клопотання позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 витрат понесених по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в сумі 70,00 грн., суд виходить з того, що відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 борг в сумі 6 970,67 грн. (шість тисяч дев`ятсот сімдесят грн. 67 коп.).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 23 березня 2012 року.

Суддя І.О. Верба