Справа № 2-а-443/10
Суддя: Бендик О. Г.
Дата ухвалення: 2010-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-443/10
ПОСТАНОВА

ПОСТАНОВА

Іменем України

6 квітня 2010 року. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Бендик О.Г.,

при секретарі Жеребець I.A.,

з участю: познвача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною, зобов"язання вчинити дії та про стягнення сум неданарахованої пенсії

встановив:

27 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФ України в м.Броварах, в якому пославсь на те, що належить до осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1. З 13 жовтня 1997 року йому встановлена друга група інвалідності довічно по захворюванню, повязаному з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і він отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50 та 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі-Закон № 796). Проте розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом. А його заяву від ЗО грудня 2009 року про перерахунок та доплату відповідач залишив без задоволення.

У звязку з наведеним та з урахуванням зроблених ним в судовому засіданні уточнень, позивач просив визнати відмову відповідача в перерахунку пенсії неправомірною та зобовязати управління Пенсійного Фонду України в м.Броварах Київської області зробити йому з 1 листопада 2009 року перерахунок та виплату пенсій відповідно до Закону №796.

Представник управління Пенсійного фонду України в м.Броварах в судове засідання не зявивсь. В письмовому запереченні управління Пенсійного фонду України в м.Броварах просило розглянути справу за відсутності його представника. Вимоги позивача не визнало посилаючись на те, що згідно ч. 5 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи порядок обчислення пенсії, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Пенсія позивачеві виплачується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16 липня 2008 року Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, прийнятої на виконання положень Закону України Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою встановлено розмір доплат до пенсій інва-лідам, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до даної постанови, пенсії за ст.54 та ст.50 Закону №7 розраховуються з прожиткового мінімуму і для інвалідів 2-ої групи, не мо ' бути меншими : державна- 200 % про-житкового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а щомісячна додаткова пенсія по другій групі інвалідності особам, віднесеним до категорії 1-20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Кабінетом Міністрів України дана Постанова прийнята в межах повноважень, закріплених ст. 117 Конституції України і є обовязковою для виконання. Крім того, розяснення порядок застосування Закону №796 згідно ст.62 провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а дана постанова прийнята на виконання Закону №796.

Тому правління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області вважає, що пенсію позивачу нараховує і виплачує відповідно до норм чинного законодавства, тобто діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд позов підлягає задоволенню.

За змістом ст.49 Закону №796 пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2 З, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796 , яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо які встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 2-ій інвалідності 8 мінімальних пенсії за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону №796 особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 2-ої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенс виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-1У Про загальнообовязкові державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив з І жовтня 2008 року про 30 червня 2009 року -498 грн., з 1 липня 2009 року - 544 грн , з 1 листопада 2009 року-573 грн.

Враховуючи відповідні розміри прожиткового мінімуму, з 1 листопада 2009 року додаткова пенсія для інвалідів 2-ої групи відповідно ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має складати 429 грн. 75 коп.(573,00х75%:100%), а основна пенсія згідно ч.4 ст.54 даного Закону має бути не меншою- 4584 грн.(573,00х8).

Судом встановлено і це вбачається з пояснень сторін, посвідчення ААБ №000985 від 5 січня 2008 року, посвідчення особи, яка постраждала внасліок Чорнобильської катастрофи сер. А №068024, переєстрованого 21.10.97 року з вкладкою №068024, довідки сер.КИО-1 №035462, виданих на імя ОСОБА_2, позивач ОСОБА_2 з 13 жовтня 1997 року' довічно є інвалідом другої групи по захворюванню, повязаному з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Одержує основну пенсію по інвалідності на підставі ст.54 Закону №786 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі статті 50 Закону №796, які йому розраховані та виплачуються управлінням Пенсійного Фонду України в м.Броварах Київської області.

Пенсія йому нарахована відповідно затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50 та 54 Закону №796.

Проте при нарахуванні та виплаті позивачеві пенсії відповідач керувавсь і керується постановами Кабінету Міністрів України, які не узгоджуються з положеннями статей 50, 54 Закону №796 та суперечать їм. Зокрема, постановою №1 від 03.01.2002 року Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, згідно якої призначення та перерахунок пенсій передбачених ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і розрахунок додаткових пенсій, передбачених ст.50 цього ж закону, проводиться виходячи з суми 19,91 грн., а також іншими, прийнятими майже щорічно з цього питання, включаючи і постанову №654 від 16 липня 2008 року Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, відповідно до якої пенсії за ст.54 та ст.50 Закону №796 розраховуються з прожиткового мінімуму і для інвалідів 2-ої групи, не можуть бути меншими : державна- 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які " втратили працездатність, а щомісячна додаткова пенсія по другій групі інвалідності особам, віднесеним до категорії 1- 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Листом від 12 січня 2010 року №6/ГІ-01, підписаним начальником управління Пенсійного Фонду України в м.Броварах, заява ОСОБА_1 від 4.01.2009 року про перерахунок пенсії залишена без задоволення.

На думку суду заперечення відповідача щодо правомірності розрахунку та подальшого перерахунку пенсії позивачеві не можуть бути покладені в основу рішенні по даній справі, оскільки постанови Кабінету Міністрів України, якими керується відповідач, не узгоджуються як з Законом України Про статус і саціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи так і іншими законами.

Згідно норм Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (ст. 3). Права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними, вони гарантуються і не можуть бути ! скасовані. При прийнятті нових законів або змін до чинних законів нс^1 допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст.22).

Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальній гарантії від 5.10.2000 року №2017-111 передбачено, що базовим державними соціальним стандартом є прожитковий мінімум: вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереженим його здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст.1,6). Відповідно використовується для визначення розмірів основних соціальних гарантій Ш мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком (ст.2), які не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом, якщо вони є основним джерелом існування (ст.17). Мінімальний розмір заробітної плати, мінімальний розмір пенсії за віком, як і деякі інші соціальні гарантії, визначаються виключно законами України і є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності (ст. 19).

Відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державні пенсійне страхування мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Також абзаці другим преамбули, частиною 3 статті 4, пунктом 2 частини першої ст.8 та пунктами 13,16 Прикінцевих положень цього загального закону передбачено, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключна законами про пенсійне забезпечення, та те, що до приведення законодавства України у відповідність із Законом Про загальнообовязкове державне пенсійні страхування, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що йому не суперечить.

Враховуючи той факт, що Закон України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, „ закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу у покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання г містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, суд вважає за можливе застосувати саме цю частину 1

ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни.

Після прийняття Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", нові закони не містили обмежень щодо застосування ст.ст.54 та 50 даного закону та не вносили змін до нього, за винятком 5 жовтня 2006 року про доповнення закону ст.71, згідно з якою дія його положень не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до нього.

Тому враховуючи зазначене та виходячи із загальних засад пріоритетності та законів над урядовими нормативними актами, суд вважає позов обґрунтованим.

Проте відповідно до ч.2 ст.99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким днем по відношенню до позивача суд вважає день його письмового звернення до відповідача, яким є 4 січня 2010 року. З цього дня позов і підлягає задоволенню

Керуючись ч. 1 ст.158, ст.159, ч.І-З ст.160, ст. 161-163КАС, суд

постановив:

позов задовольнити частково: дії управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області по відмові в перерахунку пенсій ОСОБА_1 визнати протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області провести ОСОБА_1 4 січня 2010 року перерахунок та виплату розмірів пенсій згідно ст. ст. 54 та 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: основної - в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової - в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, враховуючи, що розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з 11 квітня 2010 року ( дня виготовлення постанови в повному обсязі), а апеляційна скарга- протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя