Справа № 736/842/15-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 736/842/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Чурупченко Н.І. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про визнання неправомірною відмову від виплати компенсації за несвоєчасну виплату доходів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Корюківського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області (далі - відповідач) про визнання неправомірною відмови відповідача у виплаті їй компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строку її виплати, що викладена у відповіді від 19.06.2015 року за № 2770/06; зобов'язання відповідача обчислити та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за 2006-2010 роки, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Також позивач просила суд допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць.

Корюківський районний суд Чернігівської області своєю постановою від 08 липня 2015 року адміністративний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2015 року позивачці стало відомо, що відповідач при виплаті пенсії за 2006-2010 роки порушив вимоги ст. 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». На лист позивачки з проханням провести виплату компенсації частини пенсії, відповідач листом від 19.06.2015 року № 2770/06 відмовив їй у виплаті такої компенсації, посилаючись на те, що кошти виплачені в червні 2015 року були нараховані в травні 2015 року.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1058-IV), яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.11.2014 року (справа № 21-518а14).

Таким чином судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо обґрунтованості позовних вимог, правильно застосовано норми права, що регламентують спірні правовідносини та прийнято рішення, яке відповідає судовій практиці Верховного суду України.

Доводи апеляційної скарги правильність цих висновків не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області - залишити без задоволення.

Постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.