Справа № 2а-1670/5768/11
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2011-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5768/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

при секретарі Авдєєнко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації до Відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2011 року Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області (по тексту - позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області (по тексту - відповідач) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 23.06.2011(ВП № 25196468).

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував на те, що 23.06.2011 державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Вважає, що вказана постанови є неправомірною та підлягає скасуванню, з огляду на те, що рішення суду не виконане з незалежних від нього причин, оскільки Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області не є головним розпорядником бюджетних коштів, а згідно Типового положення про управління праці та соціального захисту населення проводить підготовку розпорядчих документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, а формування відомостей про виплату здійснює Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області. За таких обставин, вважає, що виконання судового рішення може бути проведено тільки за рахунок коштів, які будуть додатково виділені на виконання судових рішень. Крім того, позивач зазначає, що за виконавчим документом фактичне стягнення не проведено, а тому відсутні підстави для винесення постанов про стягнення виконавчого збору.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, в прохальній частині позову, крім іншого, просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач явку в судове засідання свого повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2009 зобов'язано Управління праці і соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області нарахувати ОСОБА_2 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2003-2005 роки та 2007-2008 роки відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати та здійснити виплату цих коштів з урахуванням проведених виплат. Вказане рішення суду набрало законної сили 22.02.2010.

Відповідно до положень частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

03.08.2010 Полтавським окружним адміністративним судом на виконання вказаної постанови видано виконавчий лист № 2-а-6529/09.

Згідно частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

18.03.2011 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2-а-6529/09 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про зобовязання Управління праці і соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області нарахувати ОСОБА_2 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2003-2005 роки та 2007-2008 роки відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати та здійснити виплату цих коштів з урахуванням проведених виплат

Боржнику надано строк до 25.03.2011 для добровільного виконання рішення суду.

В термін, наданий для самостійного виконання постановою про відкриття виконавчого провадження, боржником рішення суду не виконано, що ним самим не заперечується.

Після закінчення терміну для добровільного виконання судового рішення, 23.06.2011 державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1360,00 грн (вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовною заявою про її скасування.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зокрема, за заявою стягувача.

Відповідно до положень статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що 18.03.2011 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій боржнику надано 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду.

Рішення суду в добровільному порядку боржником виконано не було, в зв'язку з чим на Управління праці і соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації 31.05.2011 постановою державного виконавця на підставі статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" було накладено штраф у розмірі 680 грн та вимогою від 31.05.2011 повторно зобов'язано виконати рішення суду в 5-денний термін.

Втім, у встановлений строк рішення суду залишилося не виконаним, що ним самим не заперечується.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 12 травня 2011 року № 3319-VI) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору від 23.06.2011 винесена державним виконавцем в результаті того, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2009, в наданий для добровільного виконання строк, боржником - позивачем у справі, не виконано.

Таким чином, протиправності в діях державного виконавця під час винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №25196468 від 23.06.2011 судом не встановлено, як і підстав для її скасування.

Посилання позивача на те, що Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області не є головним розпорядником бюджетних коштів, а згідно Типового положення про управління праці та соціального захисту населення проводить підготовку розпорядчих документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, а формування відомостей про виплату здійснює Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області судом оцінюються критично з огляду на те, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем в зв'язку з тим, що у наданий для добровільного виконання строк, боржником не виконана постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2009, яка набрала законної сили 22.02.2010, якою саме Управління праці і соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації зобов'язано здійснити перерахунок ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення.

Судовий акт, що набрав законної сили, підлягає обовязковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

А незгода позивача із судовим рішенням, яке набрало законної сили не є підставою для його невиконання.

Отже, зважаючи на те, що відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України, вказана позивачем обставина не може бути підставою для скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Крім того, суд зазначає, що постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору належать до певних видів відповідальності за невиконання рішення у добровільному порядку та порушення обов'язків, що покладаються на осіб, які беруть участь у виконавчому процесі.

Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її добровільного невиконання, виконується примусово в установленому законом порядку шляхом накладення стягнення на заробітну плату, інші види доходів боржника чи на його майно.

Вказану правову позицію також висловлено в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскаржень рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 13.12.2010 №3.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а отже позовні вимоги Управління праці і соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 86,159, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанову в повному обсязі складено 03 серпня 2011 року.

Суддя С.О. Удовіченко