Справа № 825/2229/15-а
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/2229/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.

за участі секретаря Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

14.07.2015 Козелецька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі Козелецька ОДПІ ГУ ДФС в Чернігівській області) звернулась до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1М.) про стягнення податкового боргу в сумі 732,53 грн. по єдиному податку з фізичних осіб, мотивуючи тим, що відповідач є платником податків і зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законодавством терміни.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю (вх. від 06.08.2015 № 14105/15 а.с. 42).

Відповідач до суду також не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою реєстрації: вул. Бричанська, 22, м. Бобровиця, Бобровицький район, Чернігівська область, 17400, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (вручено 18.07.2015, 31.07.2015 а.с. 34, 40). Причини неявки до суду не повідомив.

За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 (ід.н. НОМЕР_1) зареєстровано 20.01.1999 як фізичну особу-підприємця Реєстраційною службою Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 8-10) і взято на облік до Козелецької ОДПІ як платника податків.

В силу пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. А згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Кодексу податковий борг, це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно враховуючи терміни "податкове зобовязання" та "податкове повідомлення-рішення", визначені пп. 14.1.156 та пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, суд зазначає, що вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п. 109.2 ст. 109 Кодексу).

Виходячи із аналізу правових норм, що регулюють обов'язки платника податків, під час дослідження позовних вимог судом встановлено, що відповідно до розрахунку позивача відповідач має податковий борг в сумі 732,53 грн. по єдиному податку з фізичних осіб, що відповідає даним картки обліку платника податку з (а.с. 26).

Станом на 08.07.2015 відповідачу, як платнику другої групи нараховано авансові внески по єдиному податку в розмірі 423,51 грн. Податковими повідомленнями-рішеннями, а саме: від 21.10.2014 № НОМЕР_2 визначено суму штрафу за несплачене податкове зобовязання за серпень-жовтень 2014 року у розмірі 182,70 грн, з яких не сплачено 121,80 грн від 25.11.2014 № 3 визначено суму штрафу за несплачене податкове зобовязання за листопад 2014 року у розмірі 60,90 грн; від 29.12.2014 № НОМЕР_3 визначено суму штрафу за несплачене податкове зобовязання за грудень 2014 року у розмірі 60,90 грн; від 24.02.2015 № НОМЕР_4 визначено суму штрафу за несплачене податкове зобовязання за січень 2015 року у розмірі 60,90 грн.

Заперечень на податкові повідомлення-рішення прийняті позивачем на підставі встановлених порушень податкового законодавства, відповідно до Актів камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 01.12.2014 № 457/25-03-17/НОМЕР_1, від 25.11.2014 № 527/25-03-17/НОМЕР_1, від 29.12.2014 № 591/25-03-17/НОМЕР_1, від 24.02.2015 № 22/25-03-17/НОМЕР_1 (а.с. 15-22) відповідачем надано не було.

Перевірками встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 термінів сплати авансових внесків зі сплати єдиного податку фізичною особою-підприємцем (1 група платників) протягом строків, визначених п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України.

Дані податкові повідомлення-рішення від 21.10.2014 № НОМЕР_2, від 25.11.2014 № 3, від 29.12.2014 № НОМЕР_3, від 24.02.2015 № НОМЕР_4, які були вручені відповідачу, в адміністративному або судовому порядку не оскаржувались, тому сума податкового зобов'язання є узгодженою і підлягає сплаті.

Окрім цього, Відповідачу у справі, на суму податкового боргу по платі за землю станом на 08.07.2015 відповідно до вимог ст.129 Податкового кодексу України нараховано пеню у розмірі 4,52 грн.

При перевірці правильності нарахування відповідачу податкового боргу необхідно врахувати, що в силу п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

При цьому, враховуючи те, що відповідач відноситься до першої групи платників єдиного податку, суд зазначає п. 291.4 ст. 291 Кодексу, яким встановлено, що до першої групи платників єдиного податку відносяться фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торгівельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень. Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Також суд зазначає п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України, згідно якого фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп згідно п. 294.1 ст. 294 Кодексу є календарний рік.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Кодексу платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

В силу п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 п. 291.4 ст. 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Також, суд враховує пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Кодексу, яким встановлено, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобовязань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Як встановлено вище, узгоджена сума податкового зобовязання ФОП ОСОБА_1 сплачена не була. Таким чином, відповідно до порядку надіслання податкової вимоги, визначеного п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, на адресу відповідача була направлена податкова вимога від 20.11.2014 № 10397-25 в сумі 433,15 грн. (а.с. 25). Вказана вимога не була отримана відповідачем лист повернуто поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання", а отже податкове зобов'язання визнається узгодженим в силу п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, оскільки було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації (а.с. 25 на звороті).

Згідно абз. 1 п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, як встановлено судом, передбачені чинним законодавством заходи не привели до погашення податкового боргу. Сума податкового боргу в добровільному порядку відповідачем не сплачена. Тобто, оскільки встановлено порушення відповідачем вищезазначених норм Податкового кодексу України, суд визнає, що податковий борг виник саме внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобовязання, підтвердженого належними та допустимими доказами в сумі 732,53 грн.

З огляду на встановлене, враховуючи норму п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, якою встановлено право звертатися до суду щодо стягнення суми податкового боргу платника податку та згідно п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України, суд визнав позовні вимоги про стягнення із ФОП ОСОБА_1 податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб такими, що підлягають задоволенню в сумі 732,53 грн.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 41, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, вул. Бричанська, 22, м. Бобровиця, Бобровицький район, Чернігівська область, 17400) податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб на суму 732,53 грн (сімсот тридцять дві гривні 53 коп.) та перерахувати до Державного бюджету Бобровицького району (отримувач УК у Бобровицькому районі/ м.Бобровиця/ 18050400, код отримувача 37370959, МФО 853592, ГУДКСУ м.Чернігів, р/р 0032, призначення платежу: *;055;; погашення суми податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб; ОСОБА_1М.)

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк