Справа № 8031978/13-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Справа № 876/13898/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Шинкар Т.І., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ягодинської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови та стягнення надмірно сплачених платежів,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Ягодинської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21 травня 2013 року № 205000006/2013/000038/1, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 травня 2013 року № 205070000/2013/00056 та стягнення надмірно сплачених платежів у розмірі 54 325,35 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними і скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 21 травня 2013 року №205000006/2013/000038/1 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 травня 2013 року № 205070000/2013/00056. Вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надмірно сплачену суму митних платежів у розмірі 54 325 гривень 35 копійок.

Із таким судовим рішенням не погодилася Ягодинська митниця та подала апеляційну скаргу, в якій вказала про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, апелянт зазначив, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товару, який завозився на територію України позивачем, було з'ясовано, що митна вартість задекларованого товару є значно нижчою, ніж митна вартість аналогічного товару, що зазначена в ціновій інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України. При здійсненні митного оформленя вантажу за митною декларацією № 205070000/2013/027935 від 21 травня 2013 року посадовою особою Ягодинської митниці було виявлено, що у документах поданих декларантом, наявні розбіжності. Тому у відповідності до частини 3 статті 53 Митного колексу України митним інспектором було запропоновано надати додаткові документи, а саме прайс-лист виробника товару, висновок про вартість та якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, копію декларації країни відправлення, банківські платіжні документи про оплату товару, про що зазначено у відповідній графі декларації. У зв'язку з невиконанням всіх вимог за результатами процедури консультацій було визначено ціну товару за резервним методом згідно статті 64 МК України. Апелянт вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів від 21.05.2013 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення від 21.05.2013 року, прийняті у повній відповідності до приписів чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову. Просить апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та відмовити в задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні представник Ягодинської митниці Порхун А.А. підтримав аеляційну скаргу з підств, що в ній викладені.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення апеляційної скари та зазначив про безпідставність доводів апелянта щодо правомірності рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 21 травня 2013 року, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від 21 травня 2013 року. Разом з тим, вказав, що судове рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України не узгоджується з практикою Верховного Суду України.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.05.2013 року на підставі контракту від 03.01.2013 року № 1/2013/NL, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фірмою «Vion Sales West BV», інвойсу від 17.05.2013 року № 5447342 позивач ввезла на територію України товар - «м'ясо свійських свиней обвалене морожене, без вмісту спецій, солі та інших приправ, без консервування, без харчових добавок, без кулінарної та теплової обробки, обрізь м'ясна співвідношення пісної та жирової тканини (тримінг) знежилована без шкірки, кількістю 20011 кг та вартістю 33018,15 євро, визначеною у інвойсі, тобто за ціною 1,650 євро за 1 кг.

Декларантом для митного оформлення товару були подані такі документи: контракт від 03.01.2013 року № 1/2013/ NL; інвойс від 17.05.2013 року № 5447342; вантажно-митну декларацію від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027935; декларацію митної вартості від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027935, міжнародну товаро-транспортну накладну (СМR) від 17.05.2013 року № 977381, сертифікат про походження товару від 17.05.2013 року № S 1430, ветеринарне свідоцтво ВРД-00 від 21.05.2013 року № 370036, сертифікат якості від 17.05.2013 року, контракт на перевезення товару від 16.05.2013 року № 30/2013/PL, довідка про транспортні витрати від 21.05.2013 року, довідка про відсутність страхування товару від 21.05.2013 року № 162, а також інші документи, зазначені в графі 44 ВМД.

У графах 12, 45 ВМД від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027935 декларант вказав митну вартість товару, визначену за ціною контракту та яка становить 357 700,89 грн. або 34 818,15 євро (33 018,15 євро - заявлена вартість товару, тобто 1,65 євро за кілограм, та 1 800,00 євро - вартість перевезення товару, включаючи навантаження, розвантаження).

Посадовою особою митного органу у графі «Для відміток митного органу» декларації митної вартості (ВМД від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027935) було зроблено запис про необхідність подання в порядку статті 53 МК України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: прайс-листа виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, копії декларації країни відправлення, банківських платіжних документів про оплату товару.

Того ж дня, 21.05.2013 року Ягодинською митницею було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2013/00056 з причин невідповідності граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК України та рішення про коригування митної вартості товарів від 21.05.2013 року № 205000006/2013/000038/1.

Митний орган у рішенні від 21.05.2013 року № 205000006/2013/000038/1 про коригування митної вартості товару визначив митну вартість товару, що ввозився за контрактом від 03.01.2013 року № 1/2013/NL та інвойсом від 17.05.2013 року № 5447342, за ціною 2,5675 євро за кілограм (51 378,12 євро за партію), тобто, з різницею на загальну суму 16 559,97 євро між вартістю, визначеною декларантом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність рішень відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. Декларація митної вартості подається, зокрема, у разі якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни.

Частинами 1, 2 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, надані позивачем письмові докази підтверджують, що визначення митної вартості товарів, які імпортувалися за ВМД від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027935, здійснювалося декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту) з наданням документів, що підтверджують митну вартість в порядку, визначеному частинами першою, другою статті 53 МК України.

Згідно із частиною 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Пунктом 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, визначено: «Запис щодо рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів, учиняється таким чином: якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 Кодексу, посадова особа митного органу у графі «Для відміток митного органу» ВМД на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки».

Матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою Ягодинської митниці у графі «для відміток митного органу» ВМД від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027935 було зроблено запис про необхідність подання в порядку статті 53 МК України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: прайс-листа виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, копії декларації країни відправлення, банківських платіжних документів про оплату товару.

Відповідно до частини 8 статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Позивач скористалася таким правом та 18.06.2013 року надіслала на адресу Ягодинської митниці документи щодо задекларованого у ВМД від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027933 товару: оригінал прайс-листа фірми виробника товару від 13.05.2013 року № U-2653 dd., висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 13.06.2013 року № 05.03.02.-03/52266, висновок ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 12.06.2013 року № 2524, платіжні доручення від 12.06.2013 року № 1021, від 13.06.2013 року № 1022, повідомлення SWIFT від 12.06.2013 року № 4138 NH.6558UBGB та від 13.06.2013 року № 4189 NH.66100UBGB, копія декларації країни відправлення від 17.05.2013 року MRN13NL0C96F526DA4B34.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що позивачем було надано митному органу усі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), а тому висновки Ягодинської митниці щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару «м'ясо свійських свиней обвалене морожене, обрізь м'ясна (тримінг) знежилована без шкіри» є необґрунтованими.

Ягодинською митницею не подано достатніх доказів обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару та не наведено обґрунтованих підстав щодо неможливості застосувати перший метод визначення митної вартості товару.

Крім того, як встановлено судом, митний орган не провів процедуру консультацій із декларантом та, застосувавши шостий (резервний) метод, не обґрунтував поступового відхилення кожного наступного методу визначення митної вартості товару, що є обов'язковим у разі незгоди митного органу із митною вартістю товару, заявленою декларантом відповідно до вимог статті 57 МК України.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України коштів у сумі 54 325,35 грн.

Так, згідно з ч.ч. 1-4 ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України та Податкового кодексу України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до п.п. 43.1-43.5 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року № 618, цей Порядок на виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Відповідно до змісту п. 1, пп. 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року № 618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Виходячи з наведених норм встановлено спеціальний порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, дотримання позивачем якого не встановлено, а відтак позов в цій частині є передчасним та задоволенню не підлягає.

Оскільки суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України зайво сплачених митних платежів, постанову слід в цій частині скасувати та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову про стягнення коштів.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Ягодинської митниці задовольнити частково. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року в адміністративній справі №803/1978/13-а скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів в сумі 54 325 гривень 35 копійок та в цій частині прийняти нову постанову, якою в цій частині позову відмовити. В іншій частині постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року залишити без змін.

Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Т.І. Шинкар

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови виготовлено 11 серпня 2015 року.