Справа № 219/7322/2013-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2013-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/7322/2013-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2013 року суддя Артемівського міськрайонний суд Донецької області Шевченко Л.В. розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до положень ст. 183-2 КАС України в м. Артемівську справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії УПСЗН Артемівської міської ради Донецької області про відмову в виплаті на його користь невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду 3 групи, за 2013 рік, - неправомірними. Стягнути з відповідача невиплачену допомогу на оздоровлення за 2013 р. в сумі 4588 грн. Позов мотивує тим, що розмір разової допомоги на оздоровлення повинен становити чотири мінімальні заробітні плати, що становить 4588 грн., оскільки він є інвалідом 3групи по захворюваннях, пов'язаних з роботами по ліквідації Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення. Відповідачем у 2013 р. Взагалі не виплачена, у зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.08.2013 року відкрито скорочене провадження по даній справі.

Заступником начальника управління Гавришевою О.О. подані до суду заперечення, у яких в задоволенні позову відповідач просить відмовити. Відповідач вважає, що право позивача на отримання компенсаційних виплат не порушено, оскільки позивачу повідомлено, що йому нараховано щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 90 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року та буде виплачено при надходженні коштів з державного бюджету України. Оскільки предметом позову є нарахування та виплата суми щорічної допомоги на оздоровлення, в силу статті 183-2 КАС України судовий розгляд здійснюється в порядку скороченого провадження, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, вважаю, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи із захворюванням пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області.

Стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що щорічна разова допомога на оздоровлення виплачується інвалідам 3 групи у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Отже позивач, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобільської катастрофи та відноситься до 1 категорії згідно посвідчення НОМЕР_1, має право на користування компенсаціями та пільгами, передбаченими ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (надалі - Закон № 796).

Із письмових заперечень відповідача вбачається, що позивачу була нарахована одноразова допомога на оздоровлення в розмірі 90 грн. за 2013 рік та буде виплачена при надходженні коштів з державного бюджету України у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ (надалі - Закон № 796) зі змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин, визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі і, зокрема для інвалідів 3 групи, починаючи з 2005 року в розмірі 90,00 грн.

За рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, зазначені вище зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до Закону 796-XII, визнані неконституційними.

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність. Частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними, відшкодовується в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Рішенням Конституційного суду України від 26.12.2011 року № 1-42/2011, за конституційним поданням 49 народних депутатів України. 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визначено, що Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Суб'єктами, які мають право на компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначені статтею 48 Закону № 796, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім'ї, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 6 грудня 2012 року № 5515-VI установлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Пунктом 9 Прикінцевих положень зобов'язано Кабінет Міністрів України на основі моніторингу виконання Державного бюджету України за підсумками I кварталу 2013 року внести пропозиції щодо підвищення соціальних стандартів та їх фінансового забезпечення.

На виконання делегованих повноважень Кабінет Міністрів України 23.11.2011 року прийняв постанову № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до п. 2 якої зобов'язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пен сій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ. Зазначеною постановою Кабінетом Міністрів України не встановлено порядок і розмірі виплати допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону № 796.

Щодо повноважень Кабінетом Міністрів України права визначитися з розміром допомоги на оздоровлення на 2013 рік, то вони не реалізовані на дату розгляду справи.

Суд не погоджується з запереченням Управління праці та соціального захисту населення щодо необхідності застосування до спірних правовідносин Постанови КМУ № 562, оскільки вона не відповідає Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому до спірних правовідносин має застосовуватися саме зазначений Закон, який є актом вищої юридичної сили ніж зазначена постанова Кабінету Міністрів України.

Стаття 71 Закону № 796, яка має назву «Особливості внесення змін до цього Закону» визначає, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

У вказаному Законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень. Отже, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-XII, є неправомірним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також не погоджується з запереченнями відповідача щодо того, що право позивача не порушено, оскільки йому ще не виплачувалась допомога на оздоровлення в 2013 році на підставі такого. Відповідач в листі № 08/2301-11 від 30.07.2013 року і в запереченнях на позов вже визначив, що позивачу як ліквідатору аварії на ЧАЕС 1 категорії 3 групи інвалідності має бути виплачена щорічна допомога на оздоровлення в сумі 90 грн., строк виплати не встановлений, а лише зазначено, що ця сума (90 грн.) буде виплачена при надходженні коштів з державного бюджету України. Тобто фактично відповідач відмовив позивачу у виплаті щорічної допомоги у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат згідно ст.48 Закону. Тому суд вважає, що право позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в сумі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2013 рік порушено та підлягає захисту. На підставі наведеного, суд вважає, що доводи відповідача не ґрунтуються на вимогах закону.

Відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» допомоги, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

За приписами ч. 7 ст. 48 Закону № 796 розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Тому суд вважає, що підлягає стягненню щорічна допомога на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, їхніх суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 161-162, 167, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік - задовольнити.

Визнати дії УПСЗН Артемівської міської ради Донецької області про відмову в виплаті на користь ОСОБА_2 невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду 3 групи, за 2013 рік, - неправомірними.

Стягнути з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л. В.Шевченко