Справа № 2а-7836/09/1170
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2010-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2010 року Справа № 2а-7836/09/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого-судді Ю.П. Пасічник

при секретарі - Л.С. Ігнатьєва

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ВАТ "Кіровоградський кар'єр"

до Державна податкова інспекція у м. Кіровограді

про про визнання податкового повідомлення-рішення недійсним

Обставини справи:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 29.10.2009р. №/0, яким позивачеві визначено податкове зобовязання за платежем плата за користування надрами в сумі 94306,01 грн., в т.ч. 89815,25 грн. за основним платежем та 4490,76 грн. за штрафними санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення згідно з п.п. в) п.п. 4.2.2. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181 (надалі Закон 2181) або згідно з п. 15 Постанови КМУ від 26.03.2008р. №264, п.п. 5.1., 4.2., 9.1., 9.2. «Інструкції про порядок обчислення і справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин». Разом з тим, жодна з вказаних норм не регулює порядок обчислення збору за користування надрами. Відповідно, внаслідок порушення цих норм позивач не міг допустити арифметичної або методологічної помилки, яка є підставою для винесення податкового повідомлення-рішення відповідно до п.п. в) п.п. 4.2.2. ст. 4 Закону 2181. Крім того, позивач зазначає, що перевірка проведена з порушенням строків визначених наказом ДПА України від 17.07.2006р. №416 «Про затвердження форми Акта про результати камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) щодо окремих загальнодержавних і місцевих податків і зборів».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представником відповідача подано письмові заперечення на позов, в яких позов не визнається повністю.

В судовому засіданні 26.02.2010р. на підставі ч.3 ст.160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Складення постанови в повному обсязі відкладено до 03.03.2010 року.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

встановив:

Згідно ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.05.91р. № 1251-XII платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 14 вказаного Закону до загальнодержавних податків і зборів віднесено збір за спеціальне використання природних ресурсів.

Згідно п. 2.1. Інструкції про порядок обчислення і справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету України по геології і використанню надр від 30 грудня 1997 року № 207/472/51/157 платниками плати за користування надрами для видобування корисних копалин є всі суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які здійснюють видобування корисних копалин, включаючи підприємства з іноземними інвестиціями (далі - користувачі надр).

Як вбачається з матеріалів справи позивач є користувачем надр, який здійснює видобування гранітів в якості сировини, придатної для виробництва буто-щебеневої продукції.

Справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин регламентується Порядком справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженого Постановою КМУ від 26 березня 2008 р. № 264, та Інструкцією про порядок обчислення і справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженою наказом Мінекобезпеки України, Мінпраці України, ДПА України, Держкомгеології і використання надр України від 30.12.97 р. № 207/472/51/157.

Згідно п. 15 Порядку справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженого Постановою КМУ від 26 березня 2008 р. № 264 платник до закінчення визначеного Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" граничного строку подання податкових розрахунків за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає за встановленою ДПА формою податкові розрахунки з платежів органу державної податкової служби.

Відповідно до п. 12 вказаного Порядку, розрахункова вартість одиниці видобутих корисних копалин обчислюється за відповідною формулою, одним з складових якої є коефіцієнт рентабельності гірничодобувного підприємства, обчислений у матеріалах геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, затверджених Державною комісією по запасах корисних копалин (десятковий дріб).

Відповідно до листа Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України від 18.06.2009р. №335/07 (а.с. 63) до проведення державної експертизи матеріалів геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянок надр, що розробляються, обчислення податкових зобовязань з платежів за величиною розрахункової вартості одиниці видобутих корисних копалин слід користуватись тимчасовим коефіцієнтом рентабельності підприємства, що встановлюється для всіх рентабельно працюючих гірничовидобувних підприємств рівним 0,2.

Відповідно до п. 19 Порядку справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженого Постановою КМУ від 26 березня 2008 р. № 264 контроль за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння платежів до бюджету здійснюють органи державної податкової служби.

Згідно п.п. в) п.п. 4.2.2. п. 4.2. ст. 4 Закону 2181 контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

21 жовтня 2009 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкових розрахунків з платежів за користування надрами для видобування корисних копалин поданих позивачем за період 1 півріччя 2008 року, 9 місяців 2008 року, 2008 рік.

За результатами перевірки складено акт №146/1800/00292155 від 21.10.2009р. (а.с. 7).

В ході перевірки встановлено заниження податкового зобовязання зі збору за спеціальне використання природних ресурсів, а саме:

- за ІІ квартал 2008 року на суму 40969,44 грн.;

- за ІІІ квартал 2008 року на суму 32301,10 грн.;

- за ІV квартал 2008 року на суму 16544,72 грн.,

загальна сума заниження за вказаний період становить 89815,25 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 72).

Вказане заниження сталося у звязку з неправильним застосуванням позивачем тимчасового коефіцієнту рентабельності, який є складовою розрахункової вартості видобутих корисних копалин, а саме застосовано коефіцієнт рентабельності 0,1 (10%), в той час, як потрібно було застосовувати коефіцієнт 0,2 (20%).

Відповідно до п.п. 17.1.4. п. 17.1. ст. 17 Закону 2181 у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, визначеними у підпункті "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний (крім випадків, коли податкова декларація не приймається всупереч нормам цього Закону) сплатити штраф у розмірі п'яти відсотків суми донарахованого податкового зобов'язання, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.10.2009р. №/0, яким позивачеві визначено податкове зобовязання за платежем плата за користування надрами в сумі 94306,01 грн., в т.ч. 89815,25 грн. за основним платежем та 4490,76 грн. за штрафними санкціями.

Згідно частин 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач не спростував належними доказами правомірність застосування ним коефіцієнту рентабельності 0,1 (10%), а тому нарахування відповідачем податкового зобовязання за платежем плата за користування надрами в сумі 94306,01 грн., в т.ч. 89815,25 грн. за основним платежем та 4490,76 грн. за штрафними санкціями є правомірним.

Згідно п. 18 Порядку справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженого Постановою КМУ від 26 березня 2008 р. № 264 платник несе відповідальність за правильність обчислення суми платежів, повноту і своєчасність їх внесення до бюджету, а також за своєчасність подання органам державної податкової служби відповідних розрахунків згідно із законодавством.

Доводи позивача щодо того, що перевірка проведена з порушенням строків визначених наказом ДПА України від 17.07.2006р. №416 «Про затвердження форми Акта про результати камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) щодо окремих загальнодержавних і місцевих податків і зборів»судом до уваги не приймають зважаючи на таке.

Відповідно до п.п. 15.1.1. Закону 2181 за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Податкові розрахунки з платежів за користування надрами для видобування корисних копалин подавались позивачем за період 1 півріччя 2008 року, 9 місяців 2008 року, 2008 рік.

Камеральна перевірка вказаних розрахунків була проведена 21.10.2009р., тобто в межах строку визначеного п.п. 15.1.1. Закону 2181.

Таким чином, в ході розгляду справи судом не встановлено незаконності дій посадових осіб відповідача щодо визначення податкового зобовязання за платежем плата за користування надрами, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складено 01.03.2010р.

Суддя-підпис

з оригіналом згідно ОСОБА_1

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1