Справа № 826/8445/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 серпня 2015 року 08:15 справа №826/8445/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доНаціональної академії внутрішніх справ
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної академії внутрішніх справ (далі по тексту - відповідач, НАВС), в якому просить: 1) визнати неправомірною відмову відповідача від 15 квітня 2014 року №46/п-1856; 2) зарахувати стаж роботи на посадах викладача кафедр розкриття злочинів факультету №1, кримінального права та процесу і розкриття тяжких злочинів НАВС у вислугу років співробітника слідчих підрозділів; 3) установити позивачу доплату від належної суми пенсії в розмірі із 25 на 100 відсотків; 4) на підставі установленої доплати від належної суми пенсії зобов'язати відповідача зробити перерахунки грошового забезпечення та надати відомості Головному управлінню Пенсійного фонду України у місті Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/8445/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 22 червня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до НАВС з проханням зарахувати стаж служби на посадах викладача Академії у вислугу років працівника слідчих підрозділів та установити 100 відсотків доплати суми пенсії.

НАВС у листі від 15 квітня 2015 року №46/п-1856 повідомила про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, зазначаючи, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2009 року №11/497, залишено без змін Вищим адміністративним судом України, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про зарахування стажу на викладацькій посаді до стажу слідчого.

Позивач вважає протиправною відмову відповідача та зазначає, що вимоги про зарахування стажу роботи на посадах викладача НАВС у вислугу років співробітника слідчих підрозділів є законними, посилаючись на висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права ім. В.М. Корецького від 14 квітня 2015 року №126/154; при цьому, на думку позивача, з моменту отриманням висновку науково-правової експертизи він отримав право повторного звернення до суду.

Відповідач письмового заперечення проти позову та відповідних доказів до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Київського національного університету внутрішніх справ, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання неправомірною відмови у здійсненні перерахунку пенсії, зарахування стажу встановлення посадового окладу у розмірі 155 грн. та доплати від належної суми пенсії з 25 до 100 відсотків; зобов'язання Київського національного університету внутрішніх справ на підставі установлених окладів здійснити перерахунок вислуги років, додаткових видів грошового утримання та інше.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2009 року у справі №11/497, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2009 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2012 року №К/9991/55798/11, у задоволені позовних вимог щодо зарахування стажу на викладацькій посаді до стажу служби працівників слідчих підрозділів та установлення доплати з 25 до 100 відсотків відмовлено, у зв'язку із тим, що до стажу роботи в слідчих підрозділах не зараховується робота на посаді викладача.

На замовлення позивача Інститут держави і права ім. В.М. Корецького склав висновок науково-правової експертизи від 14 квітня 2015 року №126/154 щодо доктринального тлумачення об'єктивності прийнятих рішень судами і відмови НАВС в зарахуванні стажу служби на посадах викладача у вислугу років працівника слідчих підрозділів та установлення відповідної доплати суми пенсії.

У висновку науково-правової експертизи зазначено, що нормативно-правові акти містять законні підстави для зарахування ОСОБА_1 стажу роботи на посадах викладача Академії у вислугу років співробітника слідчих підрозділів та встановлення доплати у розмірі 100 суми пенсії, а саме пункт 6 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96.

З огляду на викладене, суд вважає, що отримавши висновок науково-правової експертизи та лист НАВС від 15 квітня 2015 року №46/п-1856 про відому у зарахуванні стажу та підвищення доплати, позивач набув право повторного звернення до суду з інших підстав.

Матеріали справи підтверджують, що згідно з довідкою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області ОСОБА_1 в період з 19 лютого 1979 року по 28 червня 1983 року та з 15 квітня 1988 року по 19 травня 2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах середнього та старшого начальницького складу слідчих підрозділів; наказом Головного управління від 14 травня 2001 року №61о/с був відряджений до НАВС з посади старшого слідчого в особливо важливих справах Слідчого управління ГУ.

З 19 травня 2001 року по 30 квітня 2005 року позивач працював викладачем на кафедрах факультету №1 та інституту підготовки кадрів оперативних служб міліції НАВС.

Відповідно до грошового атестату №89, копія з дубліката якого міститься в матеріалах справи, станом на день звільнення 30 квітня 2005 року вислуга років визначена 30 років, 6 місяців та 1 день, доплата до пенсії становить 25 відсотків.

Судом встановлено, що стаж роботи позивач на посадах викладача Академії у вислугу років співробітника слідчих підрозділів відповідачем не зараховано, а тому, за підрахунками відповідача на момент переведення позивача до НАВС він мав загальний стаж роботи у слідчих підрозділах 17 років 5 місяців та 13 днів.

Відповідно до пункту 5 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" (що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) установлено особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих:

щомісячну надбавку до окладів грошового утримання у розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків; понад 5 років - 15 відсотків; понад 10 років - 20 відсотків; понад 15 років - 25 відсотків;

щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію. Доплата за вислугу 20 і більше років виплачується без урахування надбавок, установлених за службу на посадах слідчих.

Під час визначення стажу, який дає право на зазначені доплати, враховується також час роботи на посадах начальників слідчих підрозділів, їх заступників, прокурорів-криміналістів, слідчих в органах прокуратури та служби на посадах слідчих військовослужбовців Служби безпеки України.

Згідно з пунктом 4.1 Положення про органи досудового слідства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 грудня 2003 року №1600 "Про організацію діяльності органів досудового слідства системи Міністерства внутрішніх справ України" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено вичерпний перелік осіб, на яких поширюється поняття "слідчий", до яких відносяться: керівники органів досудового слідства, їх заступники, керівники структурних підрозділів органів досудового слідства і їх заступники та старші слідчі в особливо важливих справах, слідчі в особливо важливих справах, старші слідчі, слідчі.

Таким чином, щомісячна доплата за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути нарахована у разі виходу на пенсію установлюється лише для осіб начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих, тобто на посадах керівників слідчих підрозділів, їх заступників, прокурорів-криміналістів, слідчих в органах прокуратури та служби на посадах слідчих військовослужбовців Служби безпеки України.

Разом з тим, посада викладача навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України не входить до поняття "слідчий", а тому час роботи на посаді викладача не може зараховуватись до зараховується до періоду за службу на посадах слідчих, що, у свою чергу, виключає наявність правових підстав для збільшення надбавки до 100 відсотків суми пенсії.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на пункту 6 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ", відповідно до якого умови оплати праці, передбачені цим Указом, поширюються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ: які перебувають у розпорядженні органів внутрішніх справ і тих, які вибули у навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України зі збереженням грошового утримання за останньою штатною посадою, оскільки зазначена норма регулює виключно умови оплати праці осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та не встановлює особливостей обрахування стажу служби працівників слідчих підрозділів.

Аналогічного висновку дійшов і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 26 квітня 2012 року №К/9991/55798/11 та зазначив, що "…суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що до стажу роботи в слідчих підрозділах не зараховується робота на посаді викладача, а відтак і про відсутність належних підстав для задоволення позову у відповідній частині".

Частина статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини щодо неможливості зарахування стажу ОСОБА_1 на посаді викладача НАВС до стажу роботи в слідчих підрозділах, встановлені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2012 року №К/9991/55798/11, та вважаються доведеними.

Суд також вважає помилковим посилання позивача на висновок науково-правової експертизи, оскільки цей документ є викладенням суб'єктивної думки особи, яка його склала, та не спростовує висновків рішень суду в адміністративній справі №11/497, які набрали законної сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до НАВС нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко