Справа № 815/3867/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3867/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Кулішенко Є.С.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України Про наукову і науково технічну діяльність і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів у сумі 2370,84 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України Про наукову і науково технічну діяльність і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період з квітня по червень 2015 року у сумі 2370,84 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" та "Порядку фінансування та виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково - педагогічним) працівникам державних бюджетних установ і організацій, науковим (науково - педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій" відповідач повинен внести до Пенсійного фонду України кошти на покриття сум наукових пенсій стосовно колишніх співробітників, які займали посади, пов'язані з науковою роботою, що підтверджується довідками підприємства, оскільки вказана заборгованість не сплачена відповідачем до теперішнього часу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні відмовити, посилаючись на те, що по-перше, на Інститут не розповсюджуються положення Порядку № 372, оскільки він не є вищим навчальним закладом ІІІ-IV рівнів акредитації, по-друге Інститут не повинен компенсувати зазначену УПФ різницю, оскільки пенсії громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 призначені необґрунтовано, оскільки вони працювали в Інституті, що діяв в СРСР, але Інститут післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту не є правонаступником Інституту підвищення кваліфікації керівних посад та спеціалістів Міністерства морського флоту, по-третє звітів згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 року №26-1, відповідач до Фонду не подавав, а рішення щодо призначення наукових пенсій позивачем прийнято без узгодження з відповідачем та взагалі не направлено відповідні розрахунки (а.с.71-74).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу Інституту підвищення кваліфікації керівників та спеціалістів водного транспорту України № 75 від 28.07.1993 Про зміну назви інституту підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів водного транспорту України на виконання Наказу Міністра транспорту України № 37 від 20.04.1993, з 20.08.1993 змінена назва Інституту на Інститут післядипломної освіти керівних працівників та спеціалістів водного транспорту України та Інститут зареєстровано у виконавчому комітеті Жовтневої районної ради народних депутатів м. Одеси (а.с. 6-7з/б).

Відповідно до довідки про включення до ЄДРПОУ Інститут є установою загальнодержавної власності, вид діяльності за КВЕД 80.22.0 - професійно-технічна освіта. Установа перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси за № Ж0117, як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. При цьому в учбовому закладі працювали наукові працівники, які мають право на пенсію, механізм фінансування якої встановлений Порядком № 372 (а.с. 8)

Наказом Міністерства транспорту та звязку України від 22.01.2009 року №59 «Про затвердження нової редакції Статуту Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту змінено назву Інституту керівних працівників та спеціалістів водного транспорту України на Інститут післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту (а.с.10).

09.02.2009 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради здійснено заміну Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи відповідача (а.с.11).

Закон України "Про наукову та науково-технічну діяльність" визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку науково-технічної сфери, створює умови для наукової і науково-технічної діяльності, забезпечення потреб суспільства і держави у технологічному розвитку.

Судом встановлено, що колишнім працівникам Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту, які мали право на призначення пенсії відповідно до ст. 24 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність", а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 призначена пенсія згідно цього Закону (а.с.29, 35, 43, 53, 58).

Згідно вимог ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності стажу наукової роботи не менше як 15 років. До досягнення віку, встановленого цим абзацом, право на пенсію за віком мають чоловіки - наукові (науково-педагогічні) працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: - для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Так, у періоді квітень-червень 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси нараховані та виплачені наукові пенсії наступним пенсіонерам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 в загальному розмірі 2370,84 грн.(а.с.14).

Відповідно до п.2 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого Постановою КМУ від 24.03.2004 року № 372 (далі Порядок №372) за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Згідно з п.3 Порядку № 372 фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації.

Відповідно до п.5 Порядку № 372 розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Судом не приймається посилання представника відповідача на те, що Інститут не відноситься до вищого навчального закладу ІІІ-IV рівнів акредитації, оскільки дія Порядку № 372 не обмежується виключно зазначеними установами, а встановлює порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам, у т.ч. державних небюджетних підприємств, установ і організацій.

Розрахунки управління Пенсійного фонду щодо нарахування пенсій зазначеним пенсіонерам відповідачем не оскаржувались.

Враховуючи наведені факти та положення законодавства, суд прийшов до висновку, що Інститут зобовязаний щомісяця до 25 числа перераховувати УПФУ в Приморському районі м. Одеси відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. На адресу останнього управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси надіслані повідомлення, але відповідачем суми витрат не перераховані.

Згідно розрахунку різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України Про науково-технічну діяльність, і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів науковим працівникам, картки особового рахунку Інститут має заборгованість за період квітень-червень 2015 року перед управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в сумі 2370,84 грн.

Згідно з п. 4 Порядку, у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Відповідно до п. 8 Порядку, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, різниця між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів відшкодовуються Пенсійному фонду за рахунок відповідних підприємств.

Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного Фонду різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів є повідомлення про фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за відповідний період.

Із системного аналізу Законів України "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд дійшов висновку, що відповідач, отримавши повідомлення про фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за відповідний період, не надавши на них заперечень та не оскарживши повідомлення у судовому порядку, фактично узгодив такі повідомлення. Отже, визначена в повідомленнях сума до відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів у сумі 2370,84 грн., підлягає сплаті відповідачем.

В матеріалах справи наявні необхідні докази, що підтверджують факт несплати відповідачем заборгованості: розрахунок заборгованості відповідача (а.с.14), картка особового рахунку (а.с.15), листи та повідомлення про суми витрат на фінансування різниці (а.с.16-22).

Поряд з цим, відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2012 року по справі №2а/1570/8088/2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2014 року, у задоволенні адміністративного позову Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси про визнання неправомірними дій та повідомлень, скасування повідомлень відмовлено.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2014 року, встановлено, що Закон № 1977-ХІІ не містить положень, які б звільняли державні не бюджетні установи та організації, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету України та госпрозрахунку, відшкодовувати УПФ різницю між сумою призначеної за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник.

Отже, Інститут є державною не бюджетною установою, тому зобовязаний відповідно до чинного законодавства щомісяця до 25 числа перераховувати УПФ відповідні кошти для фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наданих доказів, встановлених фактів та аналізу нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, відповідають чинному законодавству, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На час розгляду справи вказана сума заборгованості у розмірі 2370,84 грн. не сплачена, доказів самостійної сплати зазначеної заборгованості відповідачем до суду не надано.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України Про наукову і науково технічну діяльність і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів у сумі 2370,84 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту () на користь Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на р/р №05, , банк ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 328845, суму заборгованості по відшкодуванню витрат, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України Про наукову і науково технічну діяльність і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів у розмірі 2370 /дві тисячі триста сімдесят/ грн. 84 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 14.08.2015 року.

Суддя Марин П.П.

.