Справа № 2а-3053/10/1270
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року < > справа № 2а-3053/10/1270

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Василенко Л.А., суддів Бадахової Т.П., Юрченко В.П.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної судової адміністрації в Луганській області, ОСОБА_2, Міністерства фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобовязання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання незаконною бездіяльність відповідачів щодо не приведення окладу у відповідність зі ст. 44 Закону України „Про статус суддів" та щодо не усунення порушення фінансування, нарахування та виплати заробітної плати та щомісячного грошового утримання; зобовязання територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області провести з 1 квітня 2010 року перерахунок розміру заробітної відповідності зі ст. 44 Закону України «Про статус суддів» та виплачувати її у визначеному законом розмірі; зобов'язання територіальне управління державної судової адміністрації в Луганській області провести з 1 квітня 2010 року перерахунок розміру щомісячного грошового утримання у відповідності до Указу Президента України №584/95 від 10 липня 1995 року, а потім після втрати ним чинності, Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 з наступними змінами, щодо нарахування цього утримання, виходячи з перерахованої заробітної плати згідно зі ст. 44 Закону України «Про статус суддів» та виплачувати його у визначеному законом розмірі; стягнення з Державної судової адміністрації України з єдиного Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, заборгованість по заробітній платі за період з 1 червня 2005 року до 1 квітня 2010 року 568172 гривень; стягнення з Державної судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України №4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, заборгованість з щомісячного грошового утримання за період з 1 червня 2005 року до 1 квітня 2010 року 508214 гривень; зобов'язання Міністерства фінансів України профінансувати вказані витрати на виплату заборгованості з заробітної плати і щомісячного грошового утримання з 1 червня 2005 року до 1 квітня 2010 року та на виплату самої заробітної плати і щомісячного грошового утримання з 25 червня 2006 року у встановленому ст. 44 Закону України „Про статус суддів" та Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 розмірі.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2010 року вказані позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, а саме: визнано незаконною бездіяльність Територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області щодо не проведення перерахунку заробітної плати та щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 19 серпня 2009 року, з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» в редакції станом до 31 грудня 2005 року, та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) із зазначенням розміру заробітної плати, виходячи із 8,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас;

визнано незаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо неприйняття заходів з повного фінансування виплати заробітної плати та щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 8,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас;

визнано незаконною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 8,5 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас;

зобов'язано Територіальне управління державної судової адміністрації в Луганській області провести перерахунок виплат ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року перерахунок заробітної плати, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 8,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обов'язкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України зазначених змін до розміру заробітної плати;

зобов'язано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати;

зобов'язано ОСОБА_3 судову адміністрацію України виділити апеляційному суду Луганської області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України, МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) недоплачених сум заробітної плати та щомісячного грошового утримання із розрахунку з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 8,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведених виплат. (а.с.100-115).

Представником відповідача - Державної судової адміністрації в Луганській області на рішення вказане суду, в частині задоволених позовних вимог, подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду в звязку з порушенням норм матеріального права, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_3 судова адміністрація України в повному обсязі виконувала свої завдання, діяла відповідно до вимог Законів України про ОСОБА_3 бюджет України на 2005-2010 роки, Бюджетного кодексу України та статті 68 Конституції України. Апелянт зазначав, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення невірно застосував норми матеріального права (а.с.120-124).

Позивач з даним судовим рішенням також не погодилася в частині не задоволених позовних вимог, подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що її вимоги ґрунтуються на законі. Крім того вказала, що суд першої інстанції помилково в тексті постанови зазначив у якості відповідача Апеляційний суд Луганської області (а.с.126-130).

Відповідачем - Міністерством фінансів України на постанову суду також подано апеляційну скаргу, в звязку з незгодою в частині задоволених позовних вимог, вважає, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати, ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити (149 151).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи за апеляційними скаргами, вважає, що апеляційні скарги Державної судової адміністрації в Луганській області та Міністерсва фінансів України задоволенню не підлягають, а ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Наступні обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені при апеляційному розгляді і знайшли своє підтвердження.

Позивач ОСОБА_2 працює на посаді судді з 21 червня 1982 року, з 04.10.2000 року та до теперішнього часу працює головою Міловського районного суду Луганської області (а.с.23-24).

Відповідно до довідок про доходи за 2005-2010 роки, виданими Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області, заробітна плата ОСОБА_2 з червня до грудня 2005 року розраховувалась з посадового окладу, розмір якого становив 466 грн., розмір посадового окладу позивача з січня 2006 року до грудня 2007 року не змінювався та становив 2822 грн., з січня 2008 року до лютого 2009 року - 2490 грн., а з березня 2009 року до червня 2010 року - 2822 грн. Щомісячне грошове утримання позивачеві нараховувалось у відсотковому відношенні від суми нарахованої заробітної плати протягом 2005-2010 років, що також підтверджено вказаними довідками (а.с.84 -95).

Отже, заробітна плата та щомісячне грошове утримання судді Оробцової Л.О. розраховується з січня 2006 року до дня розгляду справи з посадового окладу, встановленого відповідно до п. 41 та додатка 6 (а не 4 як помилково зазначив суд першої інстанції) постанови Кабінету Міністрів України 03.09.2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", перерахунок посадового окладу позивачу у 2010 році не провадився.

Законом України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року визначено статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006) - заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

З урахуванням статусу позивача професійного судді, якому гарантовано належне фінансове та матеріально-технічне забезпечення (ч. 1 ст. 130 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про статус суддів» ), держава має забезпечити реалізацію цих гарантій, а тому вони не можуть бути звужені або скасовані іншими нормативними актами.

Складовою основою конституційної гарантії незалежності і недоторканості суддів є їх матеріальне і соціальне забезпечення, які не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами держави, оскільки держава, виконуючи свій обовязок, забезпечує відповідне фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права.

Відповідно до абзацу другого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України» - посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01.06.2005 року визначено у 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, виходячи з норми ч.2 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» - на законодавчому рівні підлягали закріпленню й посадові оклади решти суддів судів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці суддів» - затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи.

Відповідно до п. 5 Постанова КМУ № 865 від 03.09.2005 року набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Розміри посадових окладів керівників та суддів місцевих загальних суддів судів викладено у додатку 6 вказаної Постанови та залежать від груп міст.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 614 «Деякі питання віднесення областей та міст до груп за оплатою праці» Луганську область за оплатою праці віднесено до групи «поза групою».

Таким чином, відповідно до додатку 6 до Постанови КМУ № 865 з 01.01.2006 року - посадовий оклад позивача як голови суду місцевого загального суду, становить 8,5 розмірів мінімальних заробітних плат. Колегія зазначає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення посилався на розмір посадового окладу для судді апеляційного суду - 9,5 розмірів мінімальних заробітних плат, що є зайвим і не стосується даних правовідносин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 затверджено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 №1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865» та пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року встановлено, що Кабінет Міністрів України, в порушення п. 14 ст. 92 Конституції України, вийшов за межі своєї компетенції виконавши функцію законодавця щодо встановлення розмірів посадових окладів суддів, поставивши в залежність виплату заробітної плати суддям від розмірів мінімальної заробітної плати, з одночасною забороною їх перерахування, чим допустився обмеження гарантій незалежності і недоторканості суддів.

Гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечують особливий порядок фінансування та організаційне забезпечення діяльності судів, встановлених законом (пункт 7 ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» від 07.02.2002р. № 3018-ІІІ, частина 3 статті 3 Закону №2862-ХІІ). Реалізація належного фінансового забезпечення судів та виплати суддям гарантованої державою заробітної плати, повязана з діяльністю центральних органів виконавчої влади: Кабінетом Міністрів України, Міністерством фінансів України, ОСОБА_3 судовою адміністрацією України, ОСОБА_3 казначейством України та судом в якому працює суддя.

Положення ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобовязують органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі закону, тобто у своїй діяльності повинні приймати такі рішення, які не суперечать чинному законодавству, а їх управлінські функції не повинні виходити за межі закону. Конституція України встановлює для субєкта владних повноважень спосіб діяльності, передбачений Конституцією та законами України, а також визначає сферу його компетенції.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що реалізація державою певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, в особі субєктів владних повноважень є "гарантією стабільності суспільних відносин", що також узгоджується з правовою позицією, викладеною в Рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп.

Постанова окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 набрала законної сили 19 серпня 2009 року після її перегляду в апеляційному порядку, та є обовязковою для виконання.

Наслідком визнання незаконним нормативно-правового акту є втрата ним чинності з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року не вирішено питання щодо повороту виконання судового рішення, тобто Постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865» та пункт 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратили чинність з 19 серпня 2009 року.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що з моменту втрати чинності пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яке мало місце 19 серпня 2009 року, відповідачі ОСОБА_3 судова адміністрація України, Міністерство фінансів України та Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області зобовязані були застосовувати Постанову КМУ № 865 в первісній редакції.

Статтею 55 Закону України "Про ОСОБА_3 бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI передбачено розміри мінімальних заробітних плат на 2009 рік. Так, станом на 1 липня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати становив 630 грн., з 1 жовтня 2009 року - 650 грн.

Відповідно до Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» - розмір мінімальної заробітної плати з 1 листопада 2009 року становить 744 грн., а з 1 січня 2010 року встановлено на рівні 869 гривень.

Таким чином, виходячи саме з таких розмірів мінімальної заробітної плати повинен був розраховуватись посадовий оклад позивача починаючи з 19 серпня 2009 року, та становити у серпні 2009 року 3835,2 грн. (з 1 по 18 серпня 332 грн. х 8,5/20 робочих днів місяця х 12 робочих днів до 18 серпня + 630 грн. х 8,5/20 х 8 робочих днів з 19 до 31 серпня = 3835,2 грн.), у вересні 2009 року 5355 грн. (630 грн. х 8,5 мінімальних заробітних плат), у жовтні 2009 року - 5525 грн., з 1 листопада 2009 року - 6324 грн. і т.д.

Тобто, не виплата позивачеві заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 8,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19 серпня 2009 року є звуженням його природного права на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, повязаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні ст. 6 Конституції України.

В частині вимог позивача щодо перерахунку надбавки за вислугу років відповідно до положень ст. 44 Закону України «Про статус суддів», колегія суддів виходить з наступного:

Згідно до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» визначалося, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Законом України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, однак, не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

ОСОБА_4 Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 справа № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України також і положення пункту 61 розділу II Закону України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» яким внесено зміни до ст. 44 Закону України «Про статус суддів».

Тобто, зміни до абзацу другому частини четвертої ст. 44 Закону України «Про статус суддів», внесені Законом України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», втратили чинність 22 травня 2008 року.

Відповідно до довідок про доходи позивача, надбавка за вислугу років ОСОБА_2 у 2008-2009 роках сплачувалась у розмірі 40 відсотків від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, що з 22 травня 2008 року суперечить Закону України "Про статус суддів".

Згідно п. 5 ст. 116 Закону України «Про судоустрій в Україні» - ОСОБА_4 суддів України, розробляє та організовує виконання заходів щодо забезпечення незалежності судів і суддів, поліпшення стану організаційного забезпечення діяльності судів, розглядає питання правового захисту суддів, соціального захисту суддів та їх сімей і приймає відповідні рішення з цих питань, здійснює контроль за організацією діяльності судів та діяльністю державної судової адміністрації, заслуховує інформацію голів судів і посадових осіб державної судової адміністрації про їх діяльність, та виконує інші функції.

ОСОБА_4 суддів України від 27.06.2008 № 105 - зобовязано ОСОБА_3 судову адміністрацію України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України та вищі спеціалізовані суди України обрахувати і включити до бюджетного запиту на 2009 рік кошти, необхідні для здійснення перерахунку заробітної плати, щомісячного грошового (довічного) утримання та вихідної допомоги суддям за період з 01.06.2005 року по 31.12.2005 року та за період з 2005 по 2008 роки, а також підготувати пропозиції про внесення змін до скасованих постанов Уряду.

Бюджетним кодексом України (статті 32 37) на Міністерство фінансів України покладено обовязок щодо складання проекту закону про ОСОБА_3 бюджет України, визначення основних організаційно-методичних засад бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України, визначення на підставі основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на наступний бюджетний період та аналізу виконання бюджету у поточному бюджетному періоді загального рівня доходів та видатків бюджету і надання оцінки обсягу фінансування бюджету для складання пропозицій проекту Державного бюджету України.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України.

Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії бюджетного процесу як стосовно державного бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України (стаття 111 Бюджетного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України №14 від 14.01.2009 року затверджене Положення про ОСОБА_3 судову адміністрацію України відповідно з яким ОСОБА_3 судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади, основним завданням якої є здійснення організаційного забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апаратів судів, виконує функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів.

Статтею 126 Закону України «Про судоустрій України» встановлено, що ОСОБА_3 судова адміністрація України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, а згідно до приписів статті 58 Бюджетного кодексу України є розпорядником коштів, а тому зобовязане організовувати розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про ОСОБА_3 бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

Тобто, ОСОБА_3 судова адміністрація України на підставі пропозицій територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області, оскільки до теперішнього часу саме ТУ ДСА в Луганській області нараховується та виплачується заробітна плата та щомісячне грошове утримання судді, повинна була внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування судової системи у звязку з визнанням судом незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865» та пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», що не було виконано в порушення вимог ст.ст. 20, 21 Бюджетного кодексу України, а тому порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, яким передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу (п.11 ч.1ст.7 Бюджетного кодексу України).

З огляду на зазначене, відповідачами не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового забезпечення позивачу, оскільки нарахування заробітної плати та грошового утримання з 19.08.2009 року здійснювалось на підставі скасованого пункту 4-1Постанови Кабінету Міністрів України № 865.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправної бездіяльності вказаних відповідачів з 19.08.2009 року та зобовязання провести перерахунок заробітної плати та грошового забезпечення позивача саме з 19.08.2009 року.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів недоплаченої заробітної плати у сумі 213 079,30 грн. за період з 1 червня 2005 року по 1 квітня 2010 року у розмірі 568172 грн. та заборгованості по щомісячному грошовому утриманню за період з 1 червня 2005 року до 1 квітня 2010 року на користь позивача у розмірі 508214 грн. у зв'язку із нарахуванням заробітної плати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року №1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865», колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо їх необґрунтованості, оскільки на вказаний період вказаний період положення п. 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» були чинними.

Доводи відповідачів щодо відсутності коштів необхідних для виплати позивачу посадового окладу та грошового забезпечення виходячи із 8,5 розмірів мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на день проведення виплати, судова колегія до уваги не приймає оскільки зазначеними відповідачами не виконувались покладені нормативними актами обовязки щодо належного фінансування професійного судді, як складової частини його незалежності.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції вірно за суттю вирішив спір, але допустив помилки, які не призвели до невірного вирішення спору, а саме по тексту постанови необхідно виключити посилання на Апеляційний суд Луганської області, оскільки він не був стороною у справі, а також в резолютивній частині постанови, що стосується зобовязання ДСА України виділити кошти апеляційному суду Луганської області, замінити на зобовязання виділити кошти територіальному управлінню ДСА в Луганській області для проведення виплат позивачеві.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду підлягає зміні через допущені процесуальні порушення, які не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.195 ч.1, ст.196, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.2, ст.201 ч.1 п.1, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Державної судової адміністрації в Луганській області, Міністрества фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2010 року у справі №2а-3053/10/1270 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, апеляційного суду Луганської області про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобовязання вчинити певні дії змінити.

З тексту мотивувальної частини постанови виключити всі посилання стосовно «апеляційного суду Луганської області» як зайво вжиті.

Резолютивну частину постанови доповнити першим абзацем наступного змісту: «Позов ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, апеляційного суду Луганської області задовольнити частково».

В шостому абзаці резолютивної частини постанови слова «апеляційному суду Луганської області» замінити на «територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Луганській області».

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею чинності.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді Т.П. Бадахова

ОСОБА_5