Справа № 219/7435/2013-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2013-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/7435/2013-а
2-а/219/336/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2013 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.

при секретарі судового засідання - Івашко К.В.

за участю - представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача УПФУ в Артемівську Донецької області ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до УПФУ у м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання неправомірним рішення № 11 від 26.04.2013 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та виконання певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до УПФУ у м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області (відповідач) про визнання неправомірним рішення № 11 від 26.04.2013 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та виконання певних дій, в якому після уточнення позовних вимоги просить визнати неправомірним рішення УПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі Донецької області № 11 від 26.04.2013 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_4 за списком № 1 згідно статті 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині не зарахування до пільгового стажу період роботи в ОСОБА_5 будівельно - монтажному управлінні, а саме з 16.11.1987 по 31.12.1988 року, з 01.05.1989 по 31.07.1989 року, з 01.09.1989 по 30.09.1989, з 01.11.1989 по 31.10.1990 року, з 01.12.1990 року по 21.08.1992 року; зобовязати УПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі Донецької області зарахувати в пільговий стаж для призначення пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах за списком 1 у відповідності до ст.13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи в ОСОБА_5 будівельно - монтажному управлінні: з 16.11.1987 по 31.12.1988 року, з 01.05.1989 по 31.07.1989 року, з 01.09.1989 по 30.09.1989, з 01.11.1989 по 31.10.1990 року, з 01.12.1990 року по 21.08.1992 року на посаді коваля ручного кування. Позов обґрунтований Законом України «Про пенсійне забезпечення», Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та записом у трудовій книжці, у відповідності до якої позивач працював за професією, яка дає право на зарахування пільгового стажу для призначення пенсії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та уточнення до нього та просив його задовольнити, на підставах викладених у заяві.

Представники відповідача вважають адміністративний позов необґрунтованим, безпідставним та просили відмовити в задоволенні позову повністю, мотивуючи свої заперечення тим, що у ті періоди, що не зараховані до пільгового стажу, позивач працював на посаді слюсаря, а не коваля, а тому не може розраховувати на призначення пенсії згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1. Крім того, відповідачі вважають, що позивачем не доведено, що він працював на умовах повного робочого дня.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, оцінивши надані суду докази та встановивши правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Конституція України регламентує основні напрямки розвитку суспільства, держави та загальні принципи, серед яких, зокрема, визнаються і діють принципи верховенства права та права на соціальний захист. Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, що і відображено у принципі верховенства права.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, що здійснює регулювання відносин в сфері пенсійного забезпечення в Україні, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV від 9 липня 2003 року.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше

15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого

статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінка.

Згідно зі статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Аналіз вищезазначених норм доводить, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах необхідно застосовувати Список, який був чинний на період такої роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням від 26.04.2013 року № 11 відповідач зарахував до пільгового стажу періоди роботи з 16.11.1987 року по 21.08.1992 року на посаді коваля в ЗАТ «Будівельник» (як правонаступника ОСОБА_5 будівельно-монтажного управління), за винятком періодів роботи на посадах, які не передбачені Списками пільгових професій, у тому числі на посаді слюсаря в періоди роботи в ОСОБА_5 будівельно- монтажному управлінні, а саме з 16.11.1987 по 31.12.1988 року, з 01.05.1989 по 31.07.1989 року, з 01.09.1989 по 30.09.1989, з 01.11.1989 по 31.10.1990 року, з 01.12.1990 року по 21.08.1992 року. В цьому ж рішенні зазначено, що період роботи з 22.08.1992 року по січень 1995 року у ЗАТ «Будівельник» не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1 у звязку з відсутністю атестації робочих місць.

Згідно трудової книжки встановлено, що відповідно до наказу № 1-ок від 01.07.1987 року позивач був прийнятий з 01.07.1987 року в Часово-Ярське будівельно-монтажне управління слюсарем з ремонту та обслуговуванню держтехнагляду з 6 розряду в порядку переведення у звязку з реорганізацією ОСОБА_5 вогнетривкого комбінату. З 16.11.1987 року позивача переведено ковалем ручного кування 5 розряду дільниці № 3 (ручного кування). В матеріалах справи міститься свідоцтво про те, що з 27.01.1987 року по 27.05.1987 року ОСОБА_4 навчався професії - коваль ручного кування та рішенням цехової кваліфікаційної комісії від 27.05.1987 року йому присвоєно тарифно-кваліфікаційний розряд за професією коваля ручного кування 5 розряду, видано 16.11.1987 року (арк. с. 24). В подальшому позивач проходив переатестацію за професією «Коваль», про що є відмітка щодо складення протоколів 25.10.1989 року, 03.06.1991 року, 03.06.1992 року, 05.07.2000 року, 11.01.2001 року.

З особової картки та довідки від 24.12.1999 року вбачається, що ОСОБА_4 (позивач) працював з 16.11.1987 року по 10.01.1995 року (арк. с. 26 зворотній бік та 27) в БМУ за професією коваля та щорічно йому надавалася відпустка строком на 24 дні та 6 днів додаткових.

Згідно довідки № 189 від 24.12.1999 року Часово-Ярське будівельно-монтажне управління перейменоване у Закрите акціонерне товариство «Будівельник» (арк.с.27).

17.08.2004 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ЗАТ «Будівельник» у звязку з визнанням її банкрутом.

Згідно запису під № 10 в трудовій книжці позивача вказується про прийняття його на посаду коваля ручного кування, що відповідає розділу ХІ «Металообробка» підрозділу 2 «Ковальсько-пресове виробництво» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених ОСОБА_6 Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173 (чинною на час роботи позивача).

В уточнених запереченнях відповідач зазначає, що відповідно до запису в трудовій книжці позивач працював в ЗАТ «Будівельник» з 16.11.1987 року по 10.01.1995 року на посаді коваля. З посиланням на постанову КМУ від 12.08.1993 року № 637 відповідач вказує, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідач обґрунтовує невизнання позову тим, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості що робота у спірні періоди за професією коваля була протягом повного робочого дня. Крім того, відповідач не зарахував спірні періоди роботи оскільки вважає, що позивач був зайнятий на посаді «слюсаря», яка не передбачена Списком № 1 розділом ХІ Металообробка, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162. Проте, такі висновки відповідача є помилковими та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві України на підставі наступного.

Відповідачем зараховано у пільговий стаж на посаді коваля у періоди з 01.01.1989 року по 30.04.1989 року, з 01.08.1989 по 31.08.1989 року, з 01.10.1989 року по 31.10.1989 року, з 01.11.1990 року по 30.11.1990 року, що складає 0 р. 07 міс.00 днів, ці періоди є складовою частиною періоду роботи, вказаного у трудовій книжці позивача час роботи на посаді коваля з 16.11.1987 року по січень 1995 року. Висновок про зарахування вищевказаного часу роботи зроблений на підставі Акту зустрічної перевірки достовірності наданих документів про стаж для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням розрахункових відомостей.

З пояснень спеціаліста архівного відділу Артемівської міської ради раніше не було обовяковим у разі ліквідації підприємства передавати до архівних установ документи на підтвердження проведення атестації робочих місць. Із затвердженням Міністерством юстиції України наказу № 430/5 від 14.03.2013 року «Про затвердження Переліку видів документів, повязаних із забезпеченням соціального захисту громадян, що мають надходити до архівних установ у разі ліквідації підприємств, установ, організацій, які не належать до джерел формування Національного архівного фонду», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 18.03.2013 року № 429/22960 накази, розпорядження організацій з основної діяльності: а) про створення, перейменування, реорганізацію, ліквідацію; б) про атестацію робочих місць, накази, розпорядження організацій з кадрових питань (особового складу) щодо: а) прийняття на роботу, переміщення за посадою, переведення на іншу роботу, сумісництво, звільнення; б) атестації, підвищення кваліфікації, всіх видів відпусток працівників з важкими, шкідливими та небезпечними умовами праці відносяться до вищезазначеного Переліку і мають бути передані до архіву. Відомості про нарахування заробітної плати позивачу були передані до архіву міської ради і саме відповідно до цих відомостей були надані довідки для Пенсійного фонду.

Під час огляду в судовому засіданні розрахункових відомостей щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_4 було встановлено, що дійсно в деяких відмостях відсутнє зазначення професії, а в деяких «кульковою» ручкою записано «слесарь» на рос. мові. Втім, не встановлено ким і коли ці позначення зроблені та у відповідності до якого документу (наказу, розпорядження тощо).

Згідно чинній до 12.05.1988 року постанові Державного комітету ОСОБА_6 Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати та Секретаріату ВЦСПС від 19.09.1968 року № 300/27 «Про затвердження Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робочих народного господарства» професія «коваль ручного кування» віднесена до Випуску № 2 «Кузнечно-прессовые и термические работы» та робітнику міг встановлюватися з 2 по 5 розряд, що відповідає професії та розряду, зазначеним у трудовій книжці позивача. З 16.11.1987 року до 10.01.1995 року позивач на іншу роботу не переводився.

Згідно абзацу першого п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 05.07.2006р. № 920, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

Згідно частини 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані відповідачем в обгрунтування заперечень до позову документи не підтверджують доводи відповідача про те, що позивач працював на умовах неповного робочого дня та на посаді слюсаря, оскільки суду не надані наказ про переведення у спірні періоди позивача з виконання роботи за професією «коваль» на професію «слюсар». Трудова книжка, особова картка, довідка про наказ по підприємству про переведення від 13.11.1987 року № 33-ок, свідоцтво про підвищення кваліфікації свідчать лише про те, що позивач дійсно працював за професією «коваль ручного кування», яка включена до Списку № 1 для призначення пільгової пенсії. Не надано відповідачем і документів в обґрунтування повноважень Комісії при Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Донецькій області, яка, як зазначено у рішенні № 11 від 26.04.2013 року, винесла рішення про не зарахування періодів роботи на посадах, які не передбачені Списками пільгових професій. Доводи представника відповідача про те, що зазначена в трудовій книжці посада є формальним доказом пільгового характеру роботи є хибними, оскільки відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи та за якою професією працював ОСОБА_4, є трудова книжка.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах і вказаний спірний період роботи підлягає зарахуванню у пільговий стаж роботи позивача за Списком №1, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Оскільки рішення №11 від 26.04.2013 про відмову в призначення пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах породжує для позивача певні правові наслідки у вигляді відмови в праві вийти на пенсію на пільгових умовах, висновки цього рішення є обов`язковими для позивача, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені у відповідності до процесуального закону та підлягають захисту.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що уточнені вимоги ОСОБА_4 до УПФУ у м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання неправомірним рішення № 11 від 26.04.2013 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком 1 у відповідності до ст.13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виконання певних дій, підлягають задоволенню, а саме необхідно визнати Рішення УПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі Донецької області № 11 від 26.04.2013 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_4 за списком № 1 згідно статті 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині незарахування до пільгового стажу період роботи в ОСОБА_5 будівельно- монтажному управлінні, а саме з 16.11.1987 по 31.12.1988 року, з 01.05.1989 по 31.07.1989 року, з 01.09.1989 по 30.09.1989, з 01.11.1989 по 31.10.1990 року, з 01.12.1990 року по 21.08.1992 року неправомірним; зобовязати УПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі Донецької області зарахувати в пільговий стаж для призначення пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах за списком 1 у відповідності до ст.13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи в ОСОБА_5 будівельно - монтажному управлінні: з 16.11.1987 по 31.12.1988 року, з 01.05.1989 по 31.07.1989 року, з 01.09.1989 по 30.09.1989, з 01.11.1989 по 31.10.1990 року, з 01.12.1990 року по 21.08.1992 року на посаді коваля ручного кування.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 51, 71, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до УПФУ у м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання неправомірним рішення № 11 від 26.04.2013 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком 1 у відповідності до ст.13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виконання певних дій, задовольнити.

Рішення УПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі Донецької області № 11 від 26.04.2013 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_4 за списком № 1 згідно статті 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині незарахування до пільгового стажу період роботи в ОСОБА_5 будівельно- монтажному управлінні, а саме з 16.11.1987 по 31.12.1988 року, з 01.05.1989 по 31.07.1989 року, з 01.09.1989 по 30.09.1989, з 01.11.1989 по 31.10.1990 року, з 01.12.1990 року по 21.08.1992 року - визнати неправомірним.

Зобовязати УПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі Донецької області зарахувати в пільговий стаж для призначення пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах за списком 1 у відповідності до ст.13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи в ОСОБА_5 будівельно - монтажному управлінні: з 16.11.1987 по 31.12.1988 року, з 01.05.1989 по 31.07.1989 року, з 01.09.1989 по 30.09.1989, з 01.11.1989 по 31.10.1990 року, з 01.12.1990 року по 21.08.1992 року на посаді коваля ручного кування.

ОСОБА_6 прийнято суддею в нарадчій кімнаті, вступну та резолютивну частини проголошено в судовому засіданні 25.11.2013 року. Повне судове рішення виготовлено, оформлено та підписано суддею 29.11.2013 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. ОСОБА_6 набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Л. В.Шевченко