Справа № 804/7298/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 р. Справа № 804/7298/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд складі колегії суддів:
головуючого судді Озерянської С.І.
суддів Боженко Н.В., Кононенко О.В.
при секретарі Жижиній К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державної міграційної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, в якому просить суд визнати незаконною бездіяльність Державної міграційної служби України, з приводу невидачі проїзного документу особи, якій надано додатковий захист, зобов'язати Державну міграційну службу України, видати проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що бездіяльність відповідача, яка виражається у невидачі позивачу проїзного документу особи, якій надано додатковий захист, є неправомірною та незаконною. На підставі викладеного просив суд задовольнити позов у повному обсязі.
Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши вимоги чинного законодавства встановила наступні обставини справи та дійшла наступних висновків.
Позивач - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється громадянином Федеративної Республіки Нігерія.
Рішенням Державної міграційної служби України №525-13 від 13.09.2013 року позивач визнаний в Україні особою, яка потребує додаткового захисту.

09.04.2015 року ОСОБА_5 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про надання проїзного документу особи, якій надано додатковий захист.

21.04.2015 року Державна міграційна служба Україна направила на адресу позивача лист №У-1019/8/986-15, яким повідомила Угбоаджу Кенеді Ібуку, що оформлення та видача проїзного документу особи, якій надано додатковий захист регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 року за № 197, якою визначено стандарти захисту та персоналізації даного виду документу у відповідності з рекомендаціями ІСАО. Водночас, у зв'язку з організаційно-технічними проблемами ДМС не має змоги виконати окремі етапи процедури оформлення зазначеного виду документу, оскільки існують вимоги до персоналізації сторінки даних зазначеного виду бланка в частині виконання від цифрованого зображення обличчя пред'явника документу та його підпису способом принтерного друку. У зв'язку з цим ДМС України вживаються заходи щодо врегулювання питання документування осіб, які отримали захист в Україні відповідними проїздними документами, зокрема через внесення змін до постанови КМУ №197 в частині можливості вклеювання фотокартки та внесення власноручного підпису пред'явника документу. Одночасно здійснюється розроблення відповідного програмного забезпечення. Після врегулювання необхідних організаційно-правових та матеріально - технічних заходів усі особи, які отримали додаткових захист в Україні будуть в установленому порядку документовані проїзними документами встановленого зразка.

Правомірність дій відповідача є спором переданим на вирішення до адміністративного суду.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначений Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", додатковий захист - це форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених в пункті 13 частини 1 цієї статті.

Паспортним документом, що посвідчує особу його власника та підтверджує факт визнання його особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсним для реалізації прав та виконання обов'язків, передбачених вказаним Законом та іншими законами України, є посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до положень частини 8 статті 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом семи робочих днів з дня отримання рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає кожній особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 отримав документ, що підтверджує факт визнання його особою, яка потребує додаткового захисту - посвідчення серії НОМЕР_1, видане 24 квітня 2014 року, а отже, в силу набуття такого правового статусу, користується відповідними правами згідно Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно до частини 12 статті 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яку визнано біженцем, та особа, яка потребує додаткового захисту, які досягли шістнадцятирічного віку, мають право отримати проїзний документ для виїзду за кордон у порядку, встановленому законодавством України.

Вказаному праву кореспондує обов'язок Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, по організації роботи з видачі посвідчень та проїзних документів для виїзду за кордон особам, яких визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що передбачено пунктом 8 частини 2 статті 27 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 року № 197 затверджено положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Відповідно до приписів Положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист (далі - документ), є документом, що посвідчує особу, яку визнано особою, якій надано додатковий захист, та надає їй право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Документ видається територіальним органом ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) за місцем проживання особи, якій надано додатковий захист, яка досягла шістнадцятирічного віку, за наявності посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, за її особистим зверненням або зверненням її законного представника.

Бланки документа виготовляються відповідно до вимог законодавства на замовлення ДМС. Зразок бланка документа затверджується МВС. Бланк документа має вигляд зшитої нитками обрізної книжечки розміром 88 х 125 міліметрів, що складається з обкладинки, яка містить сторінку даних, та 32 паперових сторінок. Бланк документа скріплюється замкненим швом, виконаним нитками із захисними властивостями. Усі сторінки бланка документа мають захисні елементи, виконані спеціальними фарбами відповідно до розробленої в установленому порядку схеми захисту.

При цьому, згідно вимог цього Положення, документ видається на строк дії посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

З наведеного вбачається, що громадянин, який набув статусу особи, що потребує додаткового захисту, має право отримати проїзний документ встановленої форми, необхідний для перетину державного кордону України. При цьому, чинним законодавством не встановлено жодних обмежень в реалізації зазначеного права, не передбачено підстав, за наявності яких особа втрачає право на отримання такого проїзного документу, та, відповідно, умов, за яких ДМС України набуває права відмовити особі у видачі зазначеного документу. Фактично, обов'язок, Державної міграційної служби України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, по організації роботи з видачі проїзних документів для виїзду за кордон особам, які потребують додаткового захисту, є дійсним та безумовним протягом строку дії посвідчення позивача, як особи, яка потребує додаткового захисту. Відсутність необхідної матеріально-технічної бази чи необхідність проведення додаткових заходів організаційно-правового характеру не можуть звільняти відповідача від встановленого Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" обов'язку.

Оскільки, проїзний документ на заяву позивача від 09.04.2015 року Державною міграційною службою України не видавався, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу проїзного документу особи, якій надано додатковий захист.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державної міграційної служби України видати проїзний документ особи, якій надано додатковий захист суд зазначає наступне.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції органу державної влади.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

З наведеного вбачається, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд не може втручатися та вирішувати самостійно питання розгляд яких за законодавством здійснюється на вільний розсуд суб'єктом владних повноважень.

У спірних правовідносинах зобов'язання відповідача видати Угбоаджі Кенеді Ібука проїзний документ як особі, якій надано додатковий захист, є безумовним та встановлено Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", відповідач позбавлений права на власний розсуд вирішувати питання видачі такого документу. Таким чином, зобов'язання Державної міграційної служби України видати Угбоаджі Кенеді Ібука проїзного документу як особі, якій надано додатковий захист, є належним та допустимим способом захисту прав позивача.

За таких обставин, враховуючи протиправний характер бездіяльності відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Державної міграційної служби України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України, щодо невидачі ОСОБА_5 проїзного документу особи, якій надано додатковий захист.

Зобов'язати Державну міграційну службу України, видати ОСОБА_5 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя С.І. Озерянська Н.В. Боженко О.В. Кононенко