Справа № 166/1027/15-а
Суддя: Свистун О. М.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 166/1027/15-а
провадження №2-а/166/8/15
ПОСТАНОВА

іменем України

13 серпня 2015 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Свистун О.М.,

за участю секретаря - Заєць Н.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ващука І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військового комісара Ратнівсько-Старовижівського об'єднаного районного військового комісаріату Шинкарука Василя Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

05 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому зазначив, що 24 липня 2015 року щодо нього як Заболоттівського селищного голови винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.210-1 КпАП України, згідно з якою його визнано винним у порушенні абзацу 11 ст.18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що полягає у тому, що він протягом шостої хвилі часткової мобілізації, що проводиться відповідно до Указу Президента України від 14.01.15 №15/2015 «Про оголошення часткової мобілізації», не організував оповіщення та прибуття військовозобов'язаних, які залучаються до виконання обов'язків щодо мобілізації до Ратнівсько-Старовижівського об'єднаного районного військового комісаріату (далі - ОРВК).

Вважає дану постанову незаконною, оскільки в протоколі про адмінправопорушення не зазначено, в чому саме полягає неорганізація оповіщення та прибуття військовозобов'язаних під час мобілізації, не вказано кількість військовозобов'язаних, яких він мав оповістити та організувати їх прибуття.

Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги надані ним під час складання протоколу пояснення про те, що у ході оповіщення військовозобов'язаних у будинках за місцем проживання були відсутні, а законом передбачений обов'язок вручення повісток особисто таким особам. Зазначив, що у ході виконання ним роботи з оповіщення військовозобов'язаних були присутні працівники ОРВК.

На його думку, в його діях відсутні ознаки порушення, передбаченого ч.1 ст.210-1 КпАП України.

Крім цього, вказав, що відповідач безпідставно наклав штраф у максимальному розмірі.

Зазначив, що під час розгляду справи він не був присутнім, оскаржувану постанову отримав 28 липня 2015 року, відтак передбачений законом 10-денний строк для її оскарження пропустив з поважних причин.

Просить визнати причини пропуску строку на оскарження постанови поважними, поновити строк на оскарження, визнати незаконною постанову відповідача від 24.07.15 №101 про притягнення до відповідальності та накладення 1700 грн штрафу, скасувати згадану постанову, а провадження у справі закрити.

10 серпня 2015 року від відповідача надійшло письмове заперечення проти позову, у якому зазначено, що обов'язок ОСОБА_1, як селищного голови, під час мобілізації здійснювати у установленому порядку оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов'язку щодо мобілізації, передбачено абз.11 ст.18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та ч.1 ст.38 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Установленим порядком оповіщення військовозобов'язаних вважає вручення останнім повістки про їх виклик до військкомату.

Зазначив, що напередодні шостої хвилі мобілізації Заболоттівській селищній раді було надано клопотання від 08.06.15 №1443 з вимогою вручити 166 повісток військовозобов'язаним, які проживають на території цієї ради.

Жодних доказів на підтвердження факту виконання такої роботи (корінців повісток із особистими підписами військовозобов'язаних про необхідність явки до військкомату, актів відмови військовозобов'язаних від отримання повісток) ОСОБА_1 не надав.

Ствердив, що про необхідність належного оповіщення органом місцевого самоврядування військовозобов'язаних постійно наголошувалося на нарадах в Ратнівській райдержадміністрації.

На його думку, пояснення ОСОБА_1 про неможливість вручення 21 липня 2015 року повісток у зв'язку із відсутністю військовозобов'язаних вдома свідчить про неусвідомлення останнім покладеного на нього обов'язку проводити під час мобілізації вручення повісток. Присутні цього дня працівники ОРВК з'ясували, що він взагалі не орієнтується в даних військового обліку, необхідних для оповіщення військовозобов'язаних (місце проживання, сімейний статус).

Накладення на ОСОБА_1 штрафу в максимальному розмірі пояснює наявністю обтяжуючої обставини - вчинення правопорушення в умовах надзвичайних обставин.

Просить у задоволенні позову відмовити, оскаржувану постанову залишити без змін.

У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у заяві. Пояснив, що причиною невручення повісток військовозобов'язаним є відсутність їх в будинках за місцем проживання. Зазначив, що через родичів, сусідів передавав інформацію про обов'язок військовозобов'язаних з'явитися до військкомату. Особисто сам відвідував місця проживання військовозобов'язаних з метою вручити їм повістки, але родичі останніх повідомляли про відсутність таких осіб удома. Визнав, що акти з причинами невручення повісток не складав. Зазначив, що у березні 2015 року працівник селищної ради, відповідальний за роботу із військовозобов'язаними, звільнився, відтак вказану роботу в межах можливого виконував він та секретар, а оскільки із списками військовозобов'язаних до цього він не працював, тому з огляду на велику кількість населення в селищі з об'єктивних причин знати місце проживання кожного із них не міг.

Вказав, що 08 червня 2015 року вимоги ОРВК про вручення 166 повісток не отримував, на той час уже перебував у відпустці.

Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав із підстав, зазначених у запереченні на позов. Пояснив, що згідно із оскаржуваною постановою часом вчинення порушення є період протягом шостої хвилі мобілізації, яка розпочалася із 19 червня 2015 року. Вказав, що списки військовозобов'язаних і повістки про їх виклик були передані Заболоттівській селищній раді задовго до 21 липня 2015 року, проте позивачем жодних дій із оповіщення військовозобов'язаних та вручення їм повісток вчинено не було. Перебуваючи у відпустці, ОСОБА_1 вказаного обов'язку на жодного працівника селищної ради не поклав.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Установлено, що 21 липня 2015 року щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1, перебуваючи на посаді Заболоттівського селищного голови, протягом шостої хвилі часткової мобілізації, що проводиться відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про оголошення часткової мобілізації», не організував оповіщення та прибуття військовозобов'язаних, які залучаються до виконання обов'язків щодо мобілізації, до Ратнівсько-Старовижівського ОРВК, чим порушив абзац 11 ст.18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», за що передбачена відповідальність ч.1 ст.210-1 КпАП України.

За даним протоколом постановою військового комісара Ратнівсько-Старовижівського ОРВК підполковника Шинкарука В.П. від 24 липня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.210-1 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Згідно із ч.1 ст.210-1 КпАП України адміністративно-караним є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до абз.11 ст.18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад організовують під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов'язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п'ятою статті 22 цього Закону, техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів.

Сторонами визнано, що врученню під час шостої хвилі мобілізації, що розпочалася 19 червня 2015 року підлягало 166 повісток згідно із списками, що були в розпорядженні Заболоттівської селищної ради. Даний факт, крім цього, стверджується копією адресованого цій селищній раді листа ОРВК від 08.06.15 №1443 з відміткою секретаря селищної ради про отримання нею 09 червня 2015 року 166 повісток.

Згідно із розпорядженням Заболоттівської селищної ради від 03.06.15 №№ 5-в, 7-в ОСОБА_1 перебував у відпустках з 04 червня по 04 липня та з 06 по 10 липня 2015 року.

Із показань свідка ОСОБА_4, військовослужбовця ОРВК, вбачається, що 21 липня 2015 року він разом із ОСОБА_5 прибули у Заболоттівську селищну раду для сприяння в проведенні заходів, спрямованих на оповіщення військовозобов'язаних на території селища. ОСОБА_1 у списках військовозобов'язаних не орієнтувався, місце проживання окремих із них з'ясовував в телефонному режимі в секретаря селищної ради. Тоді ж він, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вирушили пішим ходом в селище з метою вручення повісток, однак останнім був обраний маршрут руху через багатолюдний ринок смт.Заболоття, що сприяло обізнаності жителів з появою в селищі військовослужбовців ОРВК, як наслідок - переховуванню військовозобов'язаних. У подальшому за 4 години вони обійшли 5-6 будинковолодінь, проте жодної повістки не вручили у зв'язку із відсутністю військовозобов'язаних.

Аналогічні показання дав суду свідок ОСОБА_5, який разом із ОСОБА_4 та позивачем 21 липня 2015 року брав участь у заходах, спрямованих на оповіщення військовозобов'язаних.

Із показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що в ході 6 хвилі мобілізації військовослужбовці ОРВК декілька разів разом із представником Заболоттівської селищної ради здійснювали оповіщення військовозобов'язаних, один раз - особисто він за участю секретаря цієї ради, проте повісток вручити не вдалося через відсутність військовозобов'язаних у будинках за місцем проживання. Визнав, що жодного разу позивач не відмовився від участі в оповіщенні.

Свідок ОСОБА_7 показав, що згідно із наказом військового комісара Шинкарука В.П. від 24.06.15 з метою належної взаємодії і координації ОРВК із органами місцевого самоврядування в питаннях проведення заходів призову громадян на військову службу під час мобілізації він був закріплений за Заболоттівською селищною радою Ратнівського району. Ствердив, що систематично (по декілька разів на тиждень) спілкувався із секретарем селищної ради, а після виходу ОСОБА_1 із відпустки - і з ним також щодо стану оповіщення військовозобов'язаних, зі слів яких, вручити повістки особисто військовозобов'язаним виявилося неможливим через їх відсутність за місцем проживання.

Суд, враховуючи передбачений законом обов'язок вручення повістки військовозобов'язаному особисто, вважає такі причини невиконання оповіщення поважними.

Проте з огляду на кількість військовозобов'язаних, які підлягали оповіщенню (166 особи), відсутність даних про вжиття заходів оповіщення щодо кожної із таких осіб, зважаючи, що ОСОБА_1 належним чином документально не зафіксував факту відсутності таких осіб за місцем проживання чи їх відмови від отримання повісток, суд вважає, що в його діях наявне порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в зв'язку з чим він повинен нести відповідальність за ч.1 ст.210-1 КУпАП.

Однак згідно із санкцією вказаної правової норми розмір штрафу визначено у розмірі від 510 до 1700 грн.

Згідно із ч.2 ст.33 КпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого

правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд вважає, що відповідачем при накладенні стягнення на ОСОБА_1 не повністю дотримано зазначені вимоги, зокрема ступінь його вини, оскільки з часу виходу із відпустки до часу складання протоколу пройшов короткий проміжок часу (11 днів), характер правопорушення - часткове вжиття заходів до оповіщення військовозобов'язаних, дані про його особу - 60 річний вік, що відповідно до п.4 ч.1 ст.293 КУпАП є підставою для застосування штрафу в мінімальному розмірі.

Безпідставним є посилання представника відповідача на вчинення правопорушення в умовах надзвичайної обставини як на обтяжуючу відповідальність обставину, оскільки така надзвичайна обставина, що й стала причиною мобілізації, є обов'язковою ознакою диспозиції статті 210-1 КпАП України й потворно як обтяжуюча обставина визнана бути не може.

Згідно із довідкою Центру поштового зв'язку від 06.08.15 адресований ОСОБА_1 рекомендований лист був вручений позивачу особисто 30 липня 2015 року.

З огляду на отримання оскаржуваної постанови 30 липня 2015 року та пред'явлення вказаного позову до суду 05 серпня 2015 року встановлений КпАП України 10-денний строк ОСОБА_1 пропущено з поважної причини.

Керуючись ст.ст.10, 11, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.251, 256, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд

постановив:

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку для оскарження постанови військового комісара Шинкарука В.П. від 24.07.15 №101 поважною.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження вказаної постанови.

Позов ОСОБА_1 до військового комісара Ратнівсько-Старовижівського об'єднаного районного військового комісаріату Шинкарука Василя Павловича про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову військового комісара Ратнівсько-Старовижівського об'єднаного районного військового комісаріату Шинкарука Василя Павловича №101 від 24 липня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.210-1 КпАП України змінити, визначивши штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п'ятсот десять) гривень.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ратнівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун