Справа № 822/2261/15
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2261/15
У Х В А Л А

13 серпня 2015 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-суддіОСОБА_1
при секретарі за участі: ОСОБА_2 представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до 12 пожежно рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_4М.) звернулась в суд з позовом про визнання протиправною бездіяльність 12 державної пожежно рятувальної частини Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Хмельницькій області щодо не розгляду заяви від 15.05.2015 ОСОБА_4 по суті, в порядку передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду"; зобов'язання 12 державну пожежно рятувальну частину Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_4 від 15.05.2015 та вирішити питання про передачу ОСОБА_4 в приватну власність квартири №4 в м.Дунаївці по вул.Фрунзе 43 в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_5 надана в користування квартира №4 у будівлі 12 державної пожежно рятувальної частини Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Хмельницькій області, яка знаходиться за адресою: м.Дунаївці, вул.Фрунзе 43. 17.05.2010 ОСОБА_5 помер. 15.05.2015 позивач звернулась з заявою до відповідача про передачу їй в приватну власність квартири №4 за адресою: м.Дунаївці, вул.Фрунзе 43, на що отримала відповідь №308 від 04.06.2015. Згідно наданої відповіді зазначено, що Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальше використання і утримання, а займана позивачем житлова площа не є державним житловим фондом та відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить Самостійній державній пожежній частині 15, правонаступником якої є 12 державна пожежно рятувальна частина Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Хмельницькій області. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_4 в порядку передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" позивач звернулась в суд з даним позовом.

Представник відповідача в судовому засіданні та в поданих письмових запереченнях (вх.№20932 від 07.07.2015) просить закрити провадження в частині позовних вимог щодо зобов'язання 12 пожежно рятувальну частину Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області розглянути заяву від 15.05.2015 та вирішити питання про передачу ОСОБА_4 в приватну власність квартири №4 в м.Дунаївці, по вул.Фрунзе,43 в порядку передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Представник позивача щодо заявленого клопотання заперечує.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Аналогічна норма міститься в ст.4 КАС України, згідно якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За правилами ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикцій:

- понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у п.1 ч.1 ст.3 КАС України;

- визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у ч.1 ст.17 КАС України;

- встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (ч.2 ст.17 КАС України);

- встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (ч.3 ст.17 КАС України).

Згідно п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Таким чином, при визначенні питання до юрисдикції якого суду відноситься справа, суд має виходити із характеру спірних правовідносин, дослідивши природу прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Водночас, ст.9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Отже, приписи п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття "житлові відносини" в контексті змісту наведеної норми включає і право на приватизацію житла, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Згідно преамбули Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 №2482-XII (далі Закон №2482-XII), метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (ст.1 Закону №2482-XII).

Згідно п.13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" вказано, що справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із житлових правовідносин, згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV розглядаються за правилами цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З огляду на положення частини другої статті 17 КАС України спори, в яких урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії суб'єкта владних повноважень, пов'язані з реалізацією житлових прав фізичних осіб (щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержання правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків тощо), є публічно-правовими і розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року N 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд вважає, що питання, які пов'язані з приватизацією квартир, виникають з житлових відносин і повинні розглядатися судами у порядку цивільного судочинства.

Отже, спір у даній справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із захисту житлових прав, які позивач вважає порушеними.

Таким чином, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку, визначеному нормами Цивільним процесуальним кодексом України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Наведена позиція зазначена Верховним судом України в постанові від 02.12.2014 в справі №21-530а14.

Таким чином, враховуючи те, що компетентним судом для вирішення вказаних правовідносин є суд цивільної юрисдикції, розгляд справи судом першої інстанції на підставі норм КАС України суперечить ст.17 цього Кодексу, якою визначені межі компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провадження в частині позовних вимог щодо зобов'язання 12 пожежно рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області розглянути заяву від 15.05.2015 року та вирішити питання про передачу ОСОБА_4 в приватну власність квартири №4 в м.Дунаївці, по вул.Фрунзе,43 в порядку передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" необхідно закрити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.158-167, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до 12 пожежно рятувальна частина Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області в частині позовних вимог щодо зобов`язання 12 пожежно рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області розглянути заяву від 15.05.2015 року та вирішити питання про передачу ОСОБА_4 в приватну власність квартири №4 в м.Дунаївці, по вул.Фрунзе,43 в порядку передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 14 серпня 2015 року, 15:01.

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1