Справа № 2-а-4861/11
Суддя: Лопатюк Н. Г.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4861/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2011 року

суддя Святошинського районного суду м. Києва Лопатюк Н.Г., перевіривши виконання вимог ст.ст. 105-106 КАС України по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, яким просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Святошинської м. Києві державної адміністрації щодо відмови у виплаті їй щорічної допомоги на оздоровлення з дня виникнення у неї такого права, згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ, як евакуйованій з зони відчуження в 1986 році протиправними, зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації нарахувати їй щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, визначаючи розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати, за період дня виникнення у неї такого права, відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ, з урахуванням попередніх нарахувань, зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення м. Києва здійснити виплати їй щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, за період з дня виникнення у неї такого права, визначаючи розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ, з урахуванням попередніх виплат.

Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість, безпідставність, законність своїх дій і пропуск позивачкою шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважаю, що позов про визнання відмову неправомірною, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає задоволенню за 2011 рік, з наступних підстав.

Позивач являється евакуйованою з зони відчуження в 1986 році, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної м. Києві державної адміністрації, якому проведено перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ПКМ України від 12.07.2005 року за №562 в розмірі 75,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим з зони відчуження в 1986 році другої категорії виплачується у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, Управлінням пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва та Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат порушувались права позивача щодо нарахування і виплати щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки при визначенні розміру цієї допомоги застосуванню підлягає відповідна стаття Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Недотримання вимог законів України при визначенні розміру допомоги є порушенням п.6 ст.92 Конституції України, оскільки виключно законом України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст.71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, вважаю необхідним визнати дії відповідачів щодо перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення неправомірною та зобов'язати здійснити перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених раніше виплат.

Керуючись ст.ст. 48, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 7-12, 69-71, 94, 99, 101, 102, 128, 158-163, 183-2 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської державної адміністрації - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної м. Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених раніше виплат.

Зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської державної адміністрації здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної м. Києві державної адміністрації щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених раніше виплат.

Апеляційна скарга на постанову подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С У Д Д Я: