Справа № 816/2657/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2657/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенка М.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Горобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування актів за формою НТ* Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 37 "Про нещасний випадок невиробничого характеру та за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 18 жовтня 1992 року затверджених 23 червня 2015 року УМВС України в Полтавській області, зобов'язання визнати такими, що відповідають дійсності акти № 31 від 06 червня 2014 форми Н-1* та форми Н-5* від 06 червня 2014 року про те, що нещасний випадок трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю та зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18 жовтня 1992 року в с. Нехвороща, Новосанжасрького району, Полтавської області під час затримання правопорушників з ним стався нещасний випадок, про що 06 червня 2014 року УМВС України в Полтавській області складено акти Н-5* та Н-1*. Довідкою за підписом начальника УМЗ УМВС України в Полтавській області Компанійця І.В. його повідомлено про те, що розслідування нещасного випадку, який стався 18 жовтня 1992 року проведено у відповідності з вимогами наказу МВС України від 27 грудня 2002 року № 1346.

Пунктом 3.9 "Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України" затвердженим наказом МВС України від 27 грудня 2002 року № 1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, якщо він стався в період проходження служби під час перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби протягом робочого часу або, за дорученням керівника.

Стверджував про те, що відповідачем безпідставно та в порушення вимог вказаного Порядку складено акти № 37 від 23 червня 2015 року форми НТ* та форми Н-5* від 23 червня 2015 року якими зафіксовано, що причинно-наслідковий зв'язок між травмою та контактом з правопорушником в повному обсязі не підтверджений та не спростований, відповідних офіційних документальних підтверджень в ході проведення службового розслідування комісією не встановлено.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення та доводи позивача та представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 18 жовтня 1992 року ОСОБА_1 працював на посаді оперуповноваженого карного розшуку Носованжарського РВВС УМВС Полтавської області і перебував в складі слідчо - оперативної групи. Близько 19.45 черговий по РВВС отримав повідомлення про факт порушення громадського порядку в с. Нехвороща, Новосанжасрького району, Полтавської області та направив на місце події слідчо-оперативну групу в складі інспектора ДПС ВДАЇ ВВС Новосанжасрького району ОСОБА_13 та ОСОБА_1

Коли вони прибули на місце події було встановлено, що група цивільних громадян знаходилась стані алкогольного сп'яніння та близько 19.30 год. на території гаража місцевого колгоспу спричинили тілесні ушкодження дільничному інспектору міліції ОСОБА_6

З метою затримання вказаних осіб слідчо - оперативна група почала наближатися до них. ОСОБА_1 побачив в руці гр. ОСОБА_7 металевий прут, у зв'язка з чим оголив табельну вогнепальну зброю та наказав порушнику покласти руки на голову. Громадянин ОСОБА_7 викинув металевий прут на землю та почав піднімати руки в гору, але після наближення до нього позивача наніс йому удар двома руками по зап'ястю руки. В наслідок чого виник постріл, а ОСОБА_1 втратив рівновагу та впав вдарившись потилицею об поверхню дорожнього покриття. Після чого позивач був доставлений до Нехворощанської лікарні, а 19 жовтня 1992 року був госпіталізований до Носованжарської районної лікарні.

Висновком перевірки по факту застосування зброї дільничним інспектором Носованжарського РВВС ОСОБА_6 та оперуповноваженим КР ОСОБА_1 від 05 листопада 1992 року встановлено, що табельна зброя оперуповноваженим КР ОСОБА_1 була застосована для затримки вчиняющого опір озброєного злочинця.

06 червня 2014 року відповідачем було проведено комісійне службове розслідування та складено висновок про нещасний випадок службового розслідування нещасного випадку із підполковником ОСОБА_1, колишнім начальником Машівського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений ВКР ВВС Новосанжарського району), згідно якого позивач отримав травму в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю та акти про нещасний випадок № 31 (форма Н-1) від 06 червня 2014 року та акт розслідування нещасного випадку, що стався 18 жовтня 1992 року близько 20.00 год. УМВС України в Полтавській області від 06 червня 2014 року (форма Н-5*) /а.с. 8-19, 26 - 31/.

06 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача з проханням роз'яснити причини відмови виплати одноразову грошову допомогу передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707. Відповідач своїм листом від 26 травня 2015 року № 1/7-Т-195 повідомив, що висновок від 06 червня 2014 року та складені за його результатами Акти форми Н-1 за № 31 УМВС від 06 червня 20124 року про нещасний випадок та форми Н-5 розслідування нещасного випадку скасовані /а.с. 36/.

За результатами повторного розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_1 складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 18 жовтня 1992 року від 23 червня 2015 року (форма Н-5*) та акт № 37 від 23 червня 2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру (форми НТ*) /а.с. 43 - 48/, відповідно до яких нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Позивач не погодився з даними актами та звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частин першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог суд виходить з наступного.

З метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 р. №1346 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до п. 2.1 Порядку розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з п. 3.5. Порядку керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Комісією у складі голови комісії заступника начальника УМВС полковника міліції Бобрицького Л.В., членів комісії: начальника УМЗ УМВС Компанійця І.В., начальника СЮЗ УМВС підполковника міліції Горобця О.М., заступника начальника УКЗ УМВС - начальника відділу інспекції з особового складу підполковника міліції Ворожка В.В., начальника відділу забезпечення соціальних виплат УФЗБО УМВС підполковника міліції Овсюкової Л.М., головного спеціаліста з ОП УМЗ УМВС майора міліції Романа Ю.О., голови Полтавської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України Лісоколенка С.С. проведено службове розслідування нещасного випадку із підполковником ОСОБА_1, колишнім начальником Машівського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений ВКР ВВС Новосанжарського району). За результатами вказаного службового розслідування комісією складено висновок службового розслідування яким зафіксовано, що нещасний випадок трапився 18 жовтня 1992 року близько 20.00 години з ОСОБА_1, підполковником міліції колишнім начальником Машівського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений ВКР ВВС Новосанжарського району) в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю. За результатами вказаного розслідування складено акти форми Н-5* та Н-1*.

Разом з тим, наказом начальника УМВС України в Полтавській області від 08 травня 2015 року № 427 створено комісію щодо розслідування звернення пенсіонера ОВС ОСОБА_1 стосовно не виплати йому одноразової грошової допомоги. За результатами службового розслідування комісією складено висновок службового розслідування за звернення пенсіонера ОВС ОСОБА_1 стосовно не виплати йому одноразової грошової допомоги /а.с. 90 - 94/.

Зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що в результаті службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 не надано офіційної виписки з медичного закладу, де б висвітлювати офіційна інформація з приводу його звернення за медичною допомогою 18 жовтня 1992 року, із зазначенням діагнозу травми та медичного висновку щодо втрати здоров'я потерпілим в результаті нещасного випадку, а надані ОСОБА_1 листки медичної карти не завірені належним чином, що викликає сумнів у достовірності зроблених на них записів.

Відповідно до висновку службового розслідування від 25 травня 2015 року скасовано висновок розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 колишнім начальником Машівського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми 18 жовтня 1992 року оперуповноважений ВКР Новосанжарського РВВС) та складені за його результатами Акт форми Н-1 за № 31 УМВС від 06 червня 20124 року про нещасний випадок та Акт форми Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 18 жовтня 1992 року з ОСОБА_1 від 06 червня 2014 року, як такі, що складені безпідставно.

13 червня 2015 року відповідачем були складені акт № 37 про нещасний випадок невиробничого характеру (форма НТ*) та акт розслідування нещасного випадку, що стався 18 жовтня 1992 року (форма Н-5*), згідно яких нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків (а.с.96-101).

Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до пункту 3.8. Порядку комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Відповідно до п. 3.9. Порядку комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Пункт 3.10. Порядку визначає, що комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов'язаних з виконанням службових обов'язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров'я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов'язаним з виконанням службових обов'язків за умови, що погіршення стану здоров'я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров'я. Медичний висновок щодо зв'язку погіршення стану здоров'я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров'я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 3.11. Порядку комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов'язані з виконанням службових обов'язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Посилання у висновку на те, що нещасний випадок, який стався ОСОБА_1, отриманий останнім в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, не приймається судом, виходячи з наступного.

На момент проведення службового розслідування нещасного випадку що стався з ОСОБА_1 подані всі документи та відповідно до яких були складені висновок службового розслідування нещасного випадку із підполковником ОСОБА_1, колишнім начальником Машівського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений ВКР ВВС Новосанжарського району), згідно якого позивач отримав травму в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю та акт про нещасний випадок № 31 (форма Н-1) від 06 червня 2014 року та акт розслідування нещасного випадку, що стався 18 жовтня 1992 року близько 20.00 год. УМВС України в Полтавській області від 06 червня 2014 року (форма Н-5*).

З пояснень наданих громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_13 в ході службового розслідування встановлено, що 18 жовтня 1992 року під час затримання правопорушника гр. ОСОБА_7, останнім було нанесено удар двома руками по зап'ястю правої руки ОСОБА_1 в результаті чого виник раптовий постріл, а сам ОСОБА_1 втративши рівновагу впав та вдарився потилицею об поверхню дорожнього покриття. Після затримання гр. ОСОБА_7, ОСОБА_1 був доставлений до Нехворощанської лікарні.

Судом було досліджено амбулаторну карту ОСОБА_1 та встановлено, що в ній наявний запис про звернення позивача 18 жовтня 1992 року о 22.45 год. до Нехворощинської лікарні зі скаргами на забій голови. Зі слів потерпілого травму голови отримав в результаті удару по потилиці при затриманні правопорушника. 19 жовтня 1992 року лікарем невропатологом Новосанжарсько ЦРЛ ОСОБА_1 встановлено діагноз струс головного мозку.

Крім того, судом встановлено, що позивач в період з 19 жовтня про 21 жовтня 1992 року перебував на лікарняному.

Під час проведення службового розслідування за зверненням пенсіонера ОВС ОСОБА_1 щодо не виплати йому одноразової грошової допомоги, відповідач посилається на надання ОСОБА_1 усіх необхідних документів та нерозбірливість записів зроблених на копіях листків медичної картки. Суд не погоджується з даними твердженнями відповідача, у зв'язку з наступним надання ОСОБА_1 незавірених листків медичної карти та наявність її оригінала у позивача не позбавляє відповідача можливості проведення її огляду, зняття та завірення копій листків необхідних для проведення службового розслідування. Не надання позивачем офіційної виписки лікарняного закладу не позбавляє відповідача можливості витребування вказаної виписку у ОСОБА_1

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача, однак жодного разу Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області йому не було запропоновано надати додаткові документи на підтвердження того, що нещасний випадок трапився з ним в період проходження служби.

Також, суд вважає за необхідне вказати, що нерозбірливість записів зроблених лікарями у медичній картці ОСОБА_1 не може бути підставою для висновку, що травма отримана позивачем в період проходження служби при обставинах не пов'язаних з виконанням службових обов'язків.

Враховуючи викладене, суд з'ясувавши фактичні обставини справи та дослідивши наявні докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування Акту за формою НТ* Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 37 "Про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений 23 червня 2015 року та Акту за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 18 жовтня 1992 року від 23 червня 2015 року УМВС України в Полтавській області.

Щодо позовної вимоги про визнання акту № 31 від 06 червня 2015 року форми НТ* та акту форми Н-5* від 06 червня 2015 року про те, що нещасний випадок трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю відповідають дійсності необхідно зазначити наступне, вказані акти були скасовані висновком службового розслідування за зверненням пенсіонера ОВС ОСОБА_1 щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги від 25 травня 2015 року. На даний час вказаний висновок не скасований, ні ким не оскаржувався та є чинним, а тому позовна вимога про визнання акту № 31 від 06 червня 2015 року форми НТ* та акту форми Н-5* від 06 червня 2015 року такими, що відповідають дійсності задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на підставі акту № 31 від 06 червня 2014 року форми Н-1* та акту форми Н-5* від 06 червня 2014 року виплатити одноразову грошову допомогу згідно Постанови Кабінету міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 необхідно зазначити наступне.

Частиною шостою статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року N 707 (далі по тексту - Постанова № 707).

Абзацом 2 пункту 1 Постанови № 707 встановлено, що одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 707 виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, є: несення постової чи патрульної служби; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, законних інтересів; припинення або запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень і участь у їх розкритті та розшуку осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій.

Таким чином, на думку суду, єдиною умовою виплати одноразової грошової допомоги є установлення інвалідності під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю (аналогічна позиції висловлена в Постанові ВАСУ 16.10.2014 р. справа № К/800/21663/14).

Позивачем суду не надано доказів того, що його інвалідність настала у зв'язку з отриманням травми під час проходження служби.

09 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому другої групи інвалідності.

Згідно пункту 7 Постанови № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Судом встановлено, що звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області розглянуто не було, а рішення про виплату чи відмову у виплаті вказаної допомоги не приймалося. За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, прийняття такого рішення є виключною компетенцією відповідача.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради ропи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Вказана позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду України (наприклад, викладена, в ухвалі від 10 жовтня 2012 року у справі К/9991/45977/11). Суд зазначив, що виходячи з принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому другої групи інвалідності, а відповідач у відповідності до вимог чинного законодавства зобов'язаний розглянути його заяву та прийняти відповідне рішнення.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно вимог частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати Акт за формою НТ* Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 37 "Про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений 23 червня 2015 року та Акт за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 18 жовтня 1992 року від 23 червня 2015 року УМВС України в Полтавській області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2015 року.

Суддя С.С. Бойко