Справа № 804/8446/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 р. Справа № 804/8446/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Приватного підприємства науково - технічного комплексу «Олві» про стягнення заборгованості в сумі 3230, 00 грн. та накладення арешту на кошти,
09 липня 2015 року ОСОБА_2 об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі ОСОБА_2 ОДПІ, позивач) звернулася до суду із позовом до Приватного підприємства науково-технічного комплексу «Олві» (далі ПП НТК «Олві», відповідач), в якому просить стягнути з рахунків ПП НТК «Олві» в обслуговуючих банках кошти в сумі 3230, 00 грн. податкового боргу з податку на додану вартість та накласти арешт на кошти та інші цінності ПП НТК «Олві», що знаходяться у банку.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем не сплачено грошові зобов'язання, нараховані контролюючим органом, у зв'язку з чим виник податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 3230, 00 грн. Відповідачем своєчасно не сплачено податкові зобовязання в добровільному порядку в повному обсязі, що зумовило звернення контролюючого органу до суду з даним позовом. Разом з тим, керуючись положеннями п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) та п. 94.2. ст. 94 ПК України позивач просить суд накласти арешт на кошти та інші цінності ПП НТК «Олві», що знаходяться у банку.
У судове засідання 28 липня 2015 року позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.
Відповідач у судове засідання 28 липня 2015 року не зявився. Кореспонденція суду повернулася з адреси відповідача, зазначеної в адміністративному позові із відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Таким чином, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до наступних висновків.
Згідно п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадовими особами ОСОБА_2 ОДПІ проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП НТК «Олві» за липень 2014 р., за результатами якої встановлено неподання податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2014 року, про що складено акт від 05.09.2014 № 3695/04-03-15-01-33.
На підставі акту перевірки № 3695/04-03-15-01-33 контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 10.09.2014 № НОМЕР_1, за яким відповідно до п.п. 120.1.1 п. 120.1 ст. 120 ПК України збільшено суму грошового зобовязання ПП НТК «Олві» з податку на додану вартість на суму 170,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Податкове повідомлення - рішення від 10.09.2014 № НОМЕР_1 було отримано директором підприємства 10.09.2014.
09.10.2014 посадовими особами ОСОБА_2 ОДПІ проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП НТК «Олві» за серпень 2014 року, за результатами якої встановлено неподання податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2014 року, про що складено акт від 09.10.2014 № 3960/04-03-15-01-33/13458433.
На підставі акту перевірки № 3960/04-03-15-01-33/13458433 контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 17.10.2014 № НОМЕР_2, яким відповідно до п.п.120.1.1 п. 120.1 ст. 120 ПК України збільшено суму грошового зобовязання ПП НТК «Олві» з податку на додану вартість на суму 1020, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Податкове повідомлення-рішення від 17.10.2014 р. № НОМЕР_2 було отримано директором підприємства 17.10.2014.
16.02.2015 посадовими особами ОСОБА_2 ОДПІ проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП НТК «Олві» за грудень 2014 року, за результатами якої встановлено неподання податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2014 року, про що складено акт від 16.02.2015 № 172/04-03-15-01-33/13458433.
На підставі акту перевірки № 172/04-03-15-01-33/13458433 контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 26.03.2015 № НОМЕР_3, яким відповідно до п.п.120.1.1 п. 120.1 ст. 120 ПК України збільшено суму грошового зобовязання ПП НТК «Олві» з податку на додану вартість на суму 1020, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Податкове повідомлення-рішення від 26.03.2015 р. № НОМЕР_3 було направлено на адресу ПП НТК «Олві» засобами поштового звязку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте конверт повернувся на адресу контролюючого органу із відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до положень п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
02.03.2015 посадовими особами ОСОБА_2 ОДПІ проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП НТК «Олві» за січень 2015 року, за результатами якої встановлено неподання податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2015 року, про що складено акт від 02.03.2015 № 447/04-03-15-01-33/3458433.
На підставі акту перевірки № 447/04-03-15-01-33/3458433 контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 16.04.2015 № НОМЕР_4, яким відповідно до п.п.120.1.1 п. 120.1 ст. 120 ПК України збільшено суму грошового зобовязання ПП НТК «Олві» з податку на додану вартість на суму 1020, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Податкове повідомлення-рішення від 16.04.2015 № НОМЕР_4 було направлено на адресу ПП НТК «Олві» засобами поштового звязку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте конверт повернувся на адресу контролюючого органу із відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання».
Нараховані контролюючим органом суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за податковими повідомленнями - рішеннями від 10.09.2014 № НОМЕР_1, від 17.10.2014 № НОМЕР_2, 26.03.2015 № НОМЕР_3 та від 16.04.2015 № НОМЕР_4 в загальній сумі 3230, 00 грн. відповідачем своєчасно та в повному обсязі сплачено не було.
У відповідності до п. 14.1 п.п. 14.1.156 ст. 14 ПК України, податкове зобов'язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Таким чином, узгоджена сума податкового зобов'язання відповідача з податку на додану вартість в загальній сумі 3230,00 грн. не сплачена відповідачем у строк, передбачений ПК України, є податковим боргом.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Керуючись положеннями ст. 59 ПК України, позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ю» № 4807-25 від 04.11.2014 р. про обовязок відповідача сплатити податковий борг у розмірі 1190, 00 грн. Зазначена вимога була направлена відповідачу засобами поштового звязку та отримана ПП НТК «Олві» 24.11.2014.
Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Податковий борг за податковою вимогою в повному обсязі сплачений не був, тому з урахуванням вищенаведеної норми нові податкові вимоги на адресу відповідача не направлялися.
Відповідно п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
У відповідності до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з рахунків ПП НТК «Олві» в обслуговуючих банках коштів в сумі 3230, 00 грн. підлягають задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вживалися заходи щодо розшуку майна, яке належить відповідачу, для погашення останнім податкової заборгованості.
Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на день розгляду справи наявний податковий борг в розмірі 3230, 00 грн. Судом встановлено, що грошове зобовязання є узгодженим, докази протилежного суду не надано. Сума боргу станом на час розгляду справи відповідачем не погашена.
Позивачем вживалися заходи щодо розшуку майна, яке належить відповідачу, для погашення існуючої заборгованості, але було встановлено, що нерухомого майна за відповідачем не зареєстровано. У відповідача навні лише відкриті розрахункові рахунки у банківських установах.
Відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.
Пунктом 94.6 ст. 94 ПК України встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Так, п. 7.1 п., п. 7.3 розділу VII Порядку № 568 передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу доходів і зборів до суду. Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Суд зазначає, що вказані норми кореспондуються з положенням пп. 94.6.2 п. 94.6. ст. 94 ПК України.
При цьому, положеннями п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.
Як вже було встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашений податковий борг.
Аналізуючи наведені вище положення законодавства, суд доходить висновку, що наявність у відповідача податкового боргу та відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений відповідний податковий борг, є підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків, що безпосередньо врегульовано п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, якою визначено питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.
При цьому, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне у контролюючого органу на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Наведене пояснюється похідним характером адміністративного арешту майна (у тому числі коштів) як засобу забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань. Отже, арешт може стосуватися лише того майна (коштів), яке є необхідним для виконання певних зобов'язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.
Отже, в усіх випадках суд постановляє рішення про накладення арешту на кошти платника податків у відповідній сумі.
Аналогічна правова позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 29.04.2013 № 642/12/13-13 «Про застосування адміністративного арешту коштів».
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Судом враховано, що адміністративний арешт не є виключним та єдиним способом забезпечення погашення податкового боргу платником податків, проте позивачем доведено вжиття всіх необхідних заходів для погашення відповідачем податкового боргу, доведено неможливість погашення існуючого ПП НТК «Олві» податкового боргу в інший спосіб.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що докази, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, є законними, допустимими, обґрунтованими, такими, що відповідають дійсним обставинам справи, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 122, 128, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Приватного підприємства науково - технічного комплексу «Олві» про стягнення заборгованості в сумі 3230, 00 грн. та накладення арешту на кошти задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1