Справа № 817/531/13-а
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2013-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/531/13-а

14 березня 2013 року 10год. 10хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

третьої особи: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корецькому районі,
про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі УМВСУ в Рівненській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Корецькому районі, про визнання неправомірними дій щодо визначення заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, та зобовязання відповідача внести зміни в довідку від 21.05.2012 N5/596.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вказаній довідці, в порушення вимог постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-2 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" в робочі дні були включені чотири безоплатні вихідні дні, що призвело до неправильного нарахування збереженої за місцем роботи заробітної плати за серпень-вересень 1986 року та оплати за ці дні роботи в зоні відчуження, а відтак до неправильного обчислення пенсії.

У судове засідання позивач не прибув, у поданому суду клопотанні просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, з урахуванням вимог ст.38 КАС України про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлена належним чином.

Судом не визнавалася обовязковою участь представників сторін у судовому засіданні, а відтак, відповідно до ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни другої групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, працював в зоні небезпеки 3, тридцять один день. Оплата праці йому проводилася помісячно в чотирьохкратному розмірі посадового окладу та окладу за спецзвання, встановлених за основним місцем роботи понад середній заробіток, який зберігався за попереднім місцем роботи.

Позивач має право на отримання пенсії згідно зі ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 N796-XII (далі Закон N796-XII) та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 N1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

27.01.2012 та 21.05.2012 УМВСУ в Рівненській області було видано довідки про заробітну плату ОСОБА_1, відповідно N5/54 та N5/596, в яких середньоденна заробітна плата за основним місцем роботи за дні роботи в зоні відчуження та оплата праці за дні роботи в зоні відчуження за період з 27.08.1986 по 26.09.1986 визначалися шляхом ділення грошового забезпечення на кількість календарних днів. У графі "Доплата за роботу у вихідні та святкові дні" відомості про оплату праці за роботу у вихідні дні відсутні, що свідчить про включення у вказані довідки відпрацьованих вихідних днів як безоплатних.

07.02.2012 позивач звернувся до УМВСУ в Рівненській області із заявою щодо приведення його заробітної плати за період роботи в зоні відчуження у відповідність до чинних постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 N 207-7 та постанови НКП СРСР від 02.04.1930 N142, якими передбачено визначення середньомісячної зарплати шляхом поділу останнього місячного грошового забезпечення на кількість робочих днів у відповідному місяці.

Листом від 30.03.2012 N1/10-120-220 відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні порушених у заяві вимог, посилаючись на наказ МВС України від 31.12.2007 N499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", яким затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення вказаній категорії осіб. Згідно з цією Інструкцією при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата, а тому, на думку відповідача, підстави для визначення середньомісячного заробітку за роботу у зоні відчуження з розрахунку робочих днів відсутні.

Крім того, в наявному у матеріалах справи запереченні відповідач стверджує, що:

- при обчисленні заробітної плати в зоні відчуження ОСОБА_1 були враховані всі винагороди та премії;

- аналіз змісту ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986. М964-рс та постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 N207-7 вказує на те, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні та святкові дні) у відповідних зонах повинна проводитися із розрахунку денної ставки за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів місяця;

- додаткова оплата днів праці, які припадали за календарем на вихідні та святкові дні, не проводилася, оскільки така оплата буде суперечити закону;

- відповідно до постанови НКП СРСР від 02.04.1930 N142 середній заробіток визначається загальною сумою доходу за останні два місяці, поділеною на кількість календарних днів.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтю 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведені відповідачем в запереченні обґрунтування правомірності його дій є суперечливими, необґрунтованими і спростовуються письмовими доказами (довідками про заробітну плату, наказом ОСОБА_2 внутрішніх справ виконкому Ровенської обласної ради народних депутатів від 04.12.1986 №0109) та змістом наведених нормативних документів.

Дослідженням довідок про заробітну плату від 27.01.2012 N5/54 та від 21.05.2012 N5/596, виданих відповідачем, включень в довідки винагород та премій ОСОБА_1Є не встановлено.

Згідно з наказом ОСОБА_2 внутрішніх справ виконкому Ровенської обласної ради народних депутатів від 04.12.1986 №0109 ОСОБА_1 було виплачено грошове забезпечення в 5-ти кратному розмірі за тридцять один день. Вказаний період (тридцять один день), з 27.08.1986 по 26.09.1986, включає чотири вихідні дні (серпень 1 день, вересень 3 дні), які зазначаються в обумовлених довідках як неоплачені.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа N1-7/99 від 09.02.1999 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Іншими словами, до правовідносин між особою та державою, які виникли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, потрібно застосовувати ті нормативно-правові акти, які були прийняті спеціально до цієї події або діяли в період цієї події. Такими нормативно-правовими актами, що стосуються позивача, були розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 М964-рс "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати", розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 23.05.1986 N1031 "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС", постанова ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 N207-7 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", постанова НКП СРСР від 02.04.1930 N142 "Про середній заробіток і оплату за неповний місяць". Вказані нормативно-правові акти регулюють нарахування грошового забезпечення, в тому числі і пов'язаного з цією подією, і цими нормативними актами повинен був керуватися відповідач, визначаючи заробітну плату ОСОБА_1

Згідно з вказаними нормативно-правовими актами та роз'ясненнями Міністерства праці та соціального захисту населення "Про оплату праці громадян, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження 1986-1990 роках" (лист від 24.04.1997 N06-1635 та лист від 13.04.2001 N03-3/1652-018-2), збережена середня заробітна плата позивача за період роботи в зоні відчуження повинна обчислюватися за правилами встановленими пунктами 5, 7 та 8"в" постанови НКП СРСР від 02.04.1930 N142 "Про середній заробіток і оплату за неповний місяць", та пунктами 1 та 5 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 N207-7 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", а саме:

Збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження з 27.08.1986 по 31.08.1986 визначається шляхом:

- визначення средньоденного заробітку - діленням останнього місячного грошового забезпечення на число робочих днів у липні 1986 року при 5-ти денному робочому тижні, а місячний заробіток - шляхом множення денного середнього заробітку на кількість (пять) днів відпрацьованих в зоні відчуження у серпні 1986 року, врахувавши при цьому, що вихідний день "неділя" оплачувався в подвійному розмірі та те, що дні роботи в зоні відчуження і відповідна оплата в підвищених розмірах враховувалися при обчисленні збереженого середнього заробітку.

Збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження з 01.09.1986 по 26.09.1986 визначається шляхом:

- визначення середньоденного заробітку - множенням останнього місячного грошового забезпечення на три останні календарні місяці (травень, червень, липень 1986 року з 1 -шого по 1-ше число,) та діленням знайденої суми на кількість робочих днів у цих місяцях 1986 року (травень - 19, червень - 21, липень - 23, а всього - 63), а місячний заробіток - шляхом множення денного середнього заробітку на кількість (двадцять шість) днів відпрацьованих в зоні відчуження у вересні 1986 року.

При визначенні збереженого середнього заробітку слід також врахувати п.9 абз.5 роз'яснення Міністерства праці та соціального захисту населення від 24.04.1997 N06-1635, та керуватися п.1 і п.5 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 N 207-7 та розпорядженням ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 23.05.1986 N1031 "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС", врахувавши при цьому п.1, п.3 та п.10 (у частині, що стосується органів внутрішніх справ) розяснення Міністерства праці та соціального захисту населення від 24.04.1997 N06-1635, а саме: визначення середньоденного заробітку діленням останнього місячного посадового окладу + окладу за спеціальне звання на число робочих днів відповідно у серпні та вересні 1986 року при 6-тиденному робочому тижні, а місячний заробіток - шляхом множення денного середнього заробітку на кількість (5 - у серпні та 26 - у вересні) днів, відпрацьованих в зоні відчуження, врахувавши при цьому те, що вихідні дні "неділя" оплачувалися у подвійному розмірі.

Вимог вказаних нормативних актів відповідачем дотримано не було.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області щодо визначення заробітної плати ОСОБА_1 відповідно до наказу від 31.12.2007 №499 з моменту винесення довідок від 27.01.2012 №5/54 і від 21.05.2012 №5/596.

Зобов'язати ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області внести зміни до довідки від 21.05.2012 №5/596 шляхом відображення в ній визначеного збереженого середнього заробітку ОСОБА_1 за дні роботи в зоні відчуження, оплати праці за дні роботи в цій зоні відповідно до постанови ОСОБА_3 Міністрів України і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" та постанови НКП СРСР від 02.04.1930 №142 "Про середній заробіток і оплату за неповний місяць", з врахуванням того, що доплата за роботу у вихідні дні проводиться у подвійному розмірі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дудар О.М.