Справа № 2-а-29/2010
Суддя: Єфтемій С. М.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-29/2010
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2010 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді

секретар

за участю представників позивача представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Герца справу за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Острицької сільської ради Герцаївського району про бездіяльність Острицької сільської ради Герцаївського району та зобовязання Острицьку сільську раду Герцаївського району прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Острицької сільської ради Герцаївського району про визнання нечинним рішення Острицької сільської ради від 25 жовтня 2007 року, а також про зобов'язання Острицьку сільську раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки закріпленої за магазином-кафетерієм розташованого в с. Остриця по вул. Новселицькій 83, Герцаївського району належному йому на праві власності. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажі вищезазначеної нежитлової будівлі магазину- кафетерію від 20 вересня 2007 року він став її власником. До моменту укладення зазначеного договору купівлі-продажу, він користувався зазначеним приміщенням як орендар та відповідно користувався земельною ділянкою розмірами 0,1031 га закріпленою за магазином договору оренду землі укладеного між ним та відповідачем. Рішенням сесії Острицької сільської ради від 21 вересня 2007 року за №43-08/07, строк дії договору оренди спірної земельної ділянки було продовжено на 11 місяців, проте, рішенням сесії Острицької сільської ради від 25 жовтня 2007 року, без його згоди, в порушення вимог 149 ЗК України, розмір земельної ділянки переданої йому в оренду була зменшена, а саме з 0,1031 до 0,0410 га.

У липні 2009 року він звернувся до Острицької сільської ради Герцаївського району з завою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки розмірами 0,1031 га, однак його заява так і не розглянута у встановленому законом порядку.

Під час розгляду справи, представниками позивача змінно позовні вимоги та просили суд, з урахуванням того, що з часу прийняття відповідачем спірного рішення від 25 жовтня 2007 року пройшло багато часу, та воно як таке втратило силу визнати бездіяльність Острицької сільської ради Герцаївського району щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на спірну земельну ділянку.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник Острицької сільської ради Герцаївського району проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

Приписи ст. 13 Конституції України визначають що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. У свою чергу, ст. ст. 142 - 145 Конституції України визначають, що до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Відповідно до ст. 12 ЗК до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

Пункт 12 Перехідних положень ЗК України визначає, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як встановлено судом, 1 жовтня 2006 року між Острицькою сільською радою в особі сільського голови та позивачем було укладено попередній договір земельної ділянки розмірами 0,1031 га на якій розташований магазин-бар, без зазначення місця її розташування.

з

Рішенням Острицької сільської ради Герцаївського району від 21 вересня 2007 а № 43-08/07 за наслідками розгляду заяви позивача, строк оренди земельної зі було продовжено на 11 місяців. На виконання вказаного рішення, 24 вересня юку було укладено письмовий договір оренди землі між сторонами,загальною :ю 0,1031 га на якій розташований магазин-бар, без зазначення місця її нування.

За змістом наданих суду текстів попереднього договору від 1.10.2006 року та ору оренди землі від 24 вересня 2007 року, укладених у простій письмовій і, між позивачем та відповідачем досягнуто згоди про оренду земельної ділянки ром 0,1031 га, без зазначення місця її розташування.

та як такого вона виділена в натурі не була.

Згідно зі ст. 22 ЗК право власності на землю або право користування наданою [ьною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями $емельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує аво.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди і підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з ялу такої реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений ановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року N 2073, а відповідно казу Президента України від 17 лютого 2003 року "Про заходи щодо створення юї системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на у складі у складі державного земельного кадастру", він в силу ст. 106 Конституції аїни є обов'язковим до виконання на території України.

Судом встановлено, що державна реєстрація підписаного сторонами 24 вересня 7 року договору оренди земельної ділянки не відбулася, а спірна земельна ділянка турі виділена не була.

Таким чином, не будучи зареєстрованим у встановленому законом порядку, звір не є укладеним, а тому, виходячи із змісту ст. 152 ЗК України згідно з якою овленню підлягають тільки порушені права власників і землекористувачів, суд ходить до висновку, що оскільки реєстрація договору оренди землі як така не зулася у встановленому законодавством порядку, то ніяких прав позивача повідачем порушено не було, а тому його вимоги є безпідставні та задоволенню не лягають.

Доводи позивача, підтримані в судовому засіданні його представниками про те, згідно зі ст. 120 ЗК при переході права власності на нерухоме майно переходить ї то власності або користування земельної ділянки необхідної для їх шуговування, в даному випадку 0,1031 га, суд вважає безпідставними з наступних ичин.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, спірною земельною іянкою протягом тривалого часу, починаючи за радянських часів користувалося рбівське госпрозрахункове торгівельне підприємство. Згідно Земельного кодексу СР від 08.07.1970 року діючого на той час та відповідно до Основ земельного конодавства Союзу PCP, право землекористування колгоспів, радгоспів та інших млекористувачів засвідчувалося державними актами на право користування землею.

Отже, документом, що підтверджував право на земельну ділянку був Державний акт.

Згідно ст. 22 Земельного кодексу УРСР 1970 р. приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

В матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує право Горбівського госпрозрахункового торгівельного підприємства на користування спірною земельною ділянкою.

Отже, за відсутності рішення відповідача про надання Горбівському госпрозрахунковому торгівельному підприємству у користування спірної земельної ділянки, з урахуванням того що спірне рішення Острицької сільської ради від 25 жовтня 2007 року ніким не скасовано, посилання позивача є безпідставними.

Сам факт, що земельна ділянка на якій розміщено магазин-кафетерій в с. Остриця по вул. Новселицькій 83 має приблизною площею 0,10 та не є доказом її належності попередньому власнику магазину саме у такому розмірі, за відсутності Державного акту на землю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПКІ України, суд, -

ПОСТАНОВИ В :

В задоволенні позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржене до Львівського апеляційног:| адміністративного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області шляхом подачі протягом 10-и днів з дня складання постанови у повному обся: І апеляційної скарги.

Суддя: