Справа № 805/1715/15-а
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року справа №805/1715/15-а

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

Василенко Л.А.

суддів: Васильєвої І.А.

при секретарі

судового засідання Томах О.О.

за участю представників:

від позивача: Тимошенко І.В.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління

Державної фіскальної служби - Центральний офіс

з обслуговування великих платників податків

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 17 червня 2015 року

по адміністративній справі № 805/1715/15-а (суддя Галатіна О.О.)

за позовом публічного акціонерного товариства

«Новокраматорський машинобудівний завод»

до Міжрегіонального Головного управління

Державної фіскальної служби - Центральний

офіс з обслуговування великих платників податків

про визнання протиправним та скасування податкового

повідомлення - рішення від 11 лютого 2015 року

за №, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» (надалі - позивач, товариство, завод) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (надалі - відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення податкового органу від 11 лютого 2015 року № про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 64576грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 32288грн (арк. справи 4-7).

Постановою суду першої інстанції, ухваленою у письмовому провадженні, від 17 червня 2015 року позовні вимоги задоволені, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення податкового органу від 11 лютого 2015 року за №, яким позивачу, як платнику податків зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 64576грн. та нараховані (застосовані) штрафні санкції в розмірі 32288грн. (арк. справи 149-152).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості податкового повідомлення-рішення прийнятого податковим органом.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, податковий орган подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме положення норм статей 185,187,188,200,201,202,203 Податкового кодексу України.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що Податковим кодексом України встановлено прямий взаємозв'язок між податковим кредитом з ПДВ платника податку та податковими зобов'язаннями його контрагента: у разі недекларування податкових зобов'язань - відсутнє право на податковий кредит. Доводить, що обов'язковими передумовами формування податкового кредиту є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобов'язань контрагентом, складання податкової накладної особою, її реєстрація в установленому порядку, контрагентом, як платником податку на додатну вартість. Недоотримання наведених вище положень свідчить про відсутність підстав для включення позивачем, як покупцем товару сум податку на додану вартість, що зазначені в податкових накладних, до складу податкового кредиту звітного періоду (арк. справи 153-155).

Контрагентами позивача не дотримані наведені вимоги, що унеможливлює доведеність правомірності формування позивачем податкового кредиту у жовтні 2014 року та як наслідок, зменшення бюджетного відшкодування за листопад 2014 року.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» (, адреса: 84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5) зареєстроване як юридична особа 1 квітня 1994 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (арк. справи 11). З 21 липня 1999 року позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом №100334281 серії НБ № 196337 про реєстрацію платника податку на додану вартість (арк. справи 10). Позивач здійснює діяльність на підставі статуту, копія якого наявна в матеріалах справи (арк. справи 15 - 22).

Відповідачем відповідно до п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України, в порядку ст. 76 розділу ІІ Кодексу проведено камеральну перевірку правомірності нарахування за листопад 2014 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 22 грудня 2014 року вх.№) від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, за результатами якої складено акт камеральної перевірки від 16 січня 2015 року № 6/28-10-37-20/05763599 (а. с. 23-29).

Наведеним актом перевірки встановлені порушення пунктів 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3 статті 200, пунктів 14.1.18, п.14.1, ст.14, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого, на думку податкового органу, платником податків завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за жовтень 2014 року на суму ПДВ 240662грн., що призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 року в розмірі на 240662грн., яке підлягає зменшенню.

На підставі висновків акту перевірки з урахуванням адміністративного апеляційного оскарження (скарга позивача від 27 лютого 2015 року) відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 11 лютого 2015 року за №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок платника у банку) з податку на додану вартість у розмірі 64576грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 32288грн. (арк. справи 9, надалі спірне рішення).

Правовою підставою зменшення бюджетного відшкодування спірним рішенням наведені норми підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.1.198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України. Штрафні (фінансові) санкції застосовані на підставі пункту 123.1 статті 123 ПК України.

Спірним питанням у даній справі є правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування, що регулюється нормами Податкового кодексу України.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності зменшення суми бюджетного відшкодування відповідачем позивачу внаслідок не надання контрагентами позивача, а саме, ТОВ «Вікон» (сума пдв 3675 грн. 03 коп.), ТОВ «Трубокомплект - Донецьк» (сума пдв 6678 грн. 78 коп.), ТОВ «ДСУ №743»(сума пдв 36466 грн.67 коп.), ПП «Профлайн» (сума пдв 17756 грн) податкових декларацій до контролюючого органу, внаслідок чого сума їх податкових зобов'язань яких за жовтень 2014 року становить 0грн.

Колегія суддів зазначає, що взаємовідносини саме з цими чотирма контрагентами вплинули на суму зменшеного бюджетного відшкодування, визначену спірним рішенням, внаслідок чого взаємовідносини з іншими контрагентами які зазначались актом перевірки, але в подальшому при адміністративному апеляційному перегляді позиція позивача прийнята податковим органом і сума зменшена з 240662 грн. до 64576 грн., внаслідок чого доводи основані на аналізі господарських взаємовідносин з ПМП «Метмаш» (пункт 2.1 апеляційної скарги), ТОВ «Нікрон» (пункт 2.6 апеляційної скарги), ТОВ «Хладон-Сервіс» (пункт 2.7 апеляційної скарги), КП «Санпрофдезінфекція» (пункт 2.8 апеляційної скарги) є неприйнятними, оскільки не стосуються предмету спору.

Із системного аналізу положень норм підпункту 14.1.181 статті 14, пунктів 198.1, 198.2,198.3,198.6 статті 198, пунктів 201.7, 201.8, 201.10 статті 200 ПК України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Остання із наведених умов безпосередньо передбачена абзацом другим пункту 201.10 статті 201 ПК України, абзацом дев'ятим цієї статті закріплена імперативна норма за якою зокрема відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів /послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту( норма в такій редакції існувала на час спірних відносин, запроваджена Законом України від 24 травня 2012 року № 4834-4).

З огляду на аналіз наведеної норми колегія суддів погоджує доводи апелянта про прямий зв'язок між податковим кредитом з ПДВ позивача, як платника податку та податковими зобов'язаннями його контрагента. Відображення позивачем отриманих податкових накладних в реєстрі отриманих податкових накладних покупця на виконання положень пункту 201.6 статті 201 ПК України, помилково прийнята судом за виконання реєстраціє накладних. Належним доказом є реєстр виданих податкових накладних продавця, в якому по всім спірним операціям реєстрація відсутня, що доводить безпідставність формування податкового кредиту позивачем.

Виключення із всіх контрагентів складає товариство з обмеженою відповідальністю «ДСУ № 473» яке відмовилось від видачі податкової накладної , внаслідок чого товариство згідно вимогам абзацу одинадцятому пункту 201.10 статті 201 ПК України звернулось із заявою до податкового органу, що за існуючою на час спірних правовідносин нормою надавало підстави для включення сум податку до складу податкового кредиту. Дві копії заяви від 9 листопада 2014 року долучені до матеріалів справи (арк.. справи 50,135).

Наявними матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «ДСУ №473» укладено договір поставки від 12 травня 2014 року №504/544, за умовами якого постачальник (товариство з обмеженою відповідальністю «ДСУ №473») зобов'язаний поставити у власність покупця (позивач) комплекту трансформаторну підстанцію, за асортиментом, у кількості, за ціною та за якісними характеристиками, узгодженими сторонами в специфікаціях, що є невід'ємними частинами договору (арк. справи 69-73). Факт виконання господарської операції підтверджується видатковою накладною від 25 серпня 2014 року №РН-0000025 та товарно - транспортною накладною від 27 серпня 2014 року №76 (арк. справи 67-68).

З урахування поданої до податкового органу заяви та існуючих на той час положень абзацу одинадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК України зменшення бюджетного відшкодування листопада 2014 року, внаслідок завищення на думку податкового органу податкового кредиту за жовтень 2014 року у сумі 36466 грн. 67 коп., та застосування штрафу на цю суму у розмірі 18233 грн. 34 коп. є безпідставним.

Стосовно інших контрагентів за взаємовідносинами з якими сформований податковий кредит за незареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних (виданих податкових накладних) ,що призвело до завищення податкового кредиту жовтня 2014 року та завищення бюджетного відшкодування листопада у сумі 28109 грн. 70 коп. та застосування податкових санкцій у сумі 14054 грн. 85 коп. є правомірним.

Правомірним зменшення суми бюджетного відшкодування податковим органом є по ТОВ «Трубокомплект-Донецк» на суму 6678 грн.67 коп., по ПП «Профлайн» на суму 17756 грн., по ТОВ Вікон на суму 3675 грн.03 коп. Всі первині документи з приводу проведення господарських операцій із зазначеними контрагентами долучені до матеріалів справи, викладені актом перевірки, досліджені судом першої інстанції та не є спірними між сторонами.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із порушенням норм матеріального права, неповністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого наявними є підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 24,51,69,70,71,86,94, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року по справі №805/1715/15-а - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року по справі №805/1715/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити частково.

Визнати частково протиправним та скасувати податкового повідомлення - рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 11 лютого 2015 року № про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 36466 грн. 67 коп. і застосування штрафних санкцій у розмірі 18233 грн. 34 коп.

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (ЄДРОУ 05763599, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд.5) судовий збір в сумі 108 грн. (сто вісім).

Постанова постановлена та підписана 11 серпня 2015 року.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 11 серпня 2015 року. Повний текст постанови складений та підписаний у нарадчій кімнаті 11 серпня 2015 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А.Василенко

І.А. Васильєва