Справа № 805/2305/15-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 р. Справа № 805/2305/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб'єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі до Публічного акціонерного товариства «Словважмаш» про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1,

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі (далі - Управління ПФ) звернулося до суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Словважмаш» (далі - Підприємство) про стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1 за період з 25 грудня 2014 року по 30 квітня 2015 року у розмірі 374 823,91 гривень.

Зазначали, що Підприємство зареєстровано в органах Пенсійного фонду України як платник страхових внесків та відповідно до закону зобов'язане до 25-го числа кожного місяця відшкодовувати Управлінню ПФ місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Проте, в строки, визначені законодавством, Підприємство не сплатило відповідну суму, в наслідок чого останнє має заборгованість.

Посилаючись на пункт 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) просили стягнути з Підприємства заборгованість у розмірі 374 823,91 гривень.

Відповідач подав до суду заперечення проти позову, у яких зазначив, що матеріалами справи не підтверджено зарахування та виплату пенсій на поточні рахунки пенсіонерів. Крім того, вказують, що окремим пенсіонерам існує невідповідність сум заборгованості, вказаних у позові та у розрахунках витрат, що підлягають відшкодуванню (які надсилались Підприємству). Зокрема існує різниця по таким пенсіонерам: ОСОБА_2 - різниця 31,76 гривень; ОСОБА_3 - 162,76 гривень; ОСОБА_4 - 289,03 гривень; ОСОБА_5 - 59,39 гривень; ОСОБА_6 - 25,07 гривень; ОСОБА_7 - 0,22 гривні; ОСОБА_8 - 3,45 гривень; ОСОБА_9 - 8 407,55 гривень; ОСОБА_10 - 121,47 гривень.

Крім того, вказали, що розрахунки з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1 за період з 25 грудня 2014 року по 30 квітня 2015 року по пенсіонеру ОСОБА_11 відповідачу не надходили. Також посилаються на те, що у позові вказано про включення до суми заборгованості по пенсіонеру ОСОБА_11 сум виплаченої пенсії за попередні періоди в розмірі 10 558,07 грн. без зазначення в які періоди вказана виплати здійснені.

У запереченнях Підприємство також зазначає, що Управління ПФ вносить до відшкодування суми пенсій з урахуванням надбавок, підвищень, індексацій, які мають виплачуватися за рахунок Державного бюджету України, а не роботодавця.

Також стверджують, що порядок покриття витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій за Списком № 1 та № 2 не встановлений законодавством.

З урахуванням викладеного просили у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року вимоги Управління ПФ про стягнення 8 844,14 грн залишені без розгляду.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява, у якій позивач просив розглянути справу за відсутності його представників.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін відповідно до положень частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

Підприємство зареєстроване як юридична особа, , є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи колишнім працівникам Підприємства призначені та виплачувались Управлінням ПФ пільгові пенсії на підставі пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Управлінням ПФ на адресу Товариства були направлені розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які отримані відповідачем. Проте, станом на час розгляду справи Підприємство не сплатило визначеної Управлінням ПФ суми.

Дослідивши матеріали справи, здійснивши оцінку доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

За змістом пункту «а» частини першої статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) окремі категорії працівників мають право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 2 прикінцевих положень Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до підпункту 6.4 пункту 6 Постанови правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року N 21-1 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» (далі - Інструкція) розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підпунктом 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, обов'язок Підприємства відшкодовувати Управлінню ПФ витрати на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений законом.

Доводи відповідача про відсутність підтвердження зарахування на карткові рахунки або виплати пенсій не приймаються до уваги. Зокрема, зі змісту наведених вище норм законодавства вбачається, що обов'язок Підприємства відшкодовувати витрати пенсійного органу виникає з моменту отримання відповідних розрахунків, а не доказів фактичного перерахування або виплати відповідних коштів.

Водночас, суд зазначає, що сума витрат, про відшкодування яких йдеться у позові, не є у повному обсязі обґрунтованою.

Зокрема, по таким пенсіонерам як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до відшкодування заявлена сума 1093,65 грн та 1 772,55 грн. відповідно.

Суд зазначає, що вказані суми не відповідають розміру пенсій, що підлягають виплаті пенсіонерам.

Так, Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» розмір пенсій відповідної категорії осіб зменшено до 85 %.

Виплата пенсій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зменшеному розмірі підтверджується також і відомостями про перераховані кошти.

Тому суд приходить до висновку, що Підприємство зобов'язане відшкодовувати витрати пенсійного органу на виплату пенсій вказаним особам у розмірі, що виплачується згідно Закону.

Зокрема, сума відшкодування по пенсіонеру ОСОБА_3 має становити 930,89 грн., а по ОСОБА_4І - 1 483,52 грн.

Також суд вважає, що Управління ПФ пропустило строк звернення до суду з вимогами про стягнення частини витрат на виплату пенсії пенсіонерів ОСОБА_11 (на суму 8 843,92 грн.) та ОСОБА_7 ( на суму 0,22 грн.).

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

З матеріалів справи вбачається, що витрати на виплату пенсії пенсіонера ОСОБА_11 на суму 8 843,92 грн понесені пенсійним органом протягом липня - листопада 2014 року. Таким чином, право на звернення до суду за вимогами про стягнення відповідних коштів виникло у Управління ПФ наступного дня після закінчення строку добровільної сплати коштів Підприємством: за липень 2014 року - 26 липня 2014 року; за серпень 2014 року - 26 серпня 2014 року; за вересень 2014 року - 26 вересня 2014 року; за жовтень 2014 року - 26 жовтня 2014 року; за листопад 2014 року - 26 листопада 2014 року.

Позивач звернувся з цим позовом у червні 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку Управління ПФ зазначає, що дізналося про виплату вказаних сум від іншого територіального органу Пенсійного фонду України лише у лютому 2015 року (у зв'язку з переїздом пенсіонера).

Суд вважає, що неналежна взаємодія територіальних органів Пенсійного фонду України не може вважитися підставою вважати причини пропуску строку звернення до суду поважною, за обставин, коли позивач знав про переїзд пенсіонера та отримання ним пенсії у іншому регіоні.

Крім того, Управління ПФ не скористалось правом звернутися до суду у лютому 2015 року, а причин зволікання з поданням цього позову не навело.

Також суд зазначає, що частина витрат, заявлених до стягнення позивачем по пенсіонеру ОСОБА_7 (на суму 0,22 грн) виплачена у листопаді 2014 року.

Це означає, що строк звернення до суду з вимогою про її стягнення сплив 25 травня 2015 року. Позивач не навів причин, з яких пропуск строку звернення до суду з цією частиною вимог може вважатися поважним.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, вимоги Управління ПФ про стягнення 8 844,14 грн підлягають залишенню без розгляду.

Решта вимог позову вбачається обґрунтованою.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання Підприємства на наявність різниці сум заборгованості по таким пенсіонерам: ОСОБА_11 - в частині виплат за грудень 2014 року у розмірі 1 714,15 грн; ОСОБА_2 - різниця 31,76 гривень (порівняно з відомостями про фактичну виплату за березень 2015 року); ОСОБА_5 - 59,39 гривень (порівняно з відомостями про фактичну виплату за квітень 2015 року); ОСОБА_6 - 25,07 гривень (порівняно з відомостями про фактичну виплату за березень 2015 року); ОСОБА_8 - 3,45 гривень (порівняно з відомостями про фактичну виплату за квітень 2015 року); ОСОБА_9 - 8 407,55 гривень; ОСОБА_10 - 121,47 гривень.

Зокрема, Управлінням ПФ у 2013 році направлено розрахунок витрат, що підлягають відшкодуванню Підприємством по пенсіонеру ОСОБА_11, на 2014 рік. Таким чином, Підприємство зобов'язано щомісяця сплачувати вказану суму. Як зазначалось вище, вимоги позивача про стягнення заборгованості по пенсіонеру ОСОБА_11 за липень - листопад 2014 року залишені без розгляду. Водночас, сума у розмірі 1 714,15 гривень, виплачена у грудні 2015 року підлягає стягненню.

Сума різниці у розмірі 31,76 гривень по пенсіонеру ОСОБА_2 виникла внаслідок здійснення перерахунку та збільшення пенсії останнього у березні 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що вказана сума зазначена у розрахунку витрат за березень 2015 року (окремою графою), який надсилався Підприємству .

Сума різниці по пенсіонеру ОСОБА_5 в розмірі 59,39 гривень виникла внаслідок здійснення перерахунку пенсії останнього у квітні 2015 року та доплати за два попередні місяці. З матеріалів справи вбачається, що вказана сума зазначена у розрахунку витрат за квітень 2015 року (окремою графою), який надсилався Підприємству.

Сума різниці по пенсіонеру ОСОБА_6 в розмірі 25,07 гривень виникла внаслідок здійснення перерахунку пенсії останнього у березні 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що вказана сума зазначена у розрахунку витрат за квітень 2015 року (окремою графою), який надсилався Підприємству.

Сума різниці по пенсіонеру ОСОБА_8 в розмірі 3,45 гривень виникла внаслідок здійснення перерахунку пенсії останнього у квітні 2015 року та доплати за два попередні місяці. З матеріалів справи вбачається, що вказана сума зазначена у розрахунку витрат за квітень 2015 року (окремою графою), який надсилався Підприємству.

Сума різниці по пенсіонеру ОСОБА_9 в розмірі 8 407,55 гривень виникла внаслідок виплати пенсії за період з дня виникнення права на неї (7 листопада 2014 року) до моменту її фактичного призначення (у лютому 2014 року). Вказана сума зазначена у розрахунку витрат за березень 2015 року (окремою графою), який надсилався Підприємству.

Сума різниці по пенсіонеру ОСОБА_10 в розмірі 121,47 гривень виникла внаслідок здійснення перерахунку пенсії останнього у грудні 2014 року та доплати за листопад 2014 року. З матеріалів справи вбачається, що вказана сума зазначена у розрахунку витрат за грудень 2014 року (окремою графою), який надсилався Підприємству.

Таким чином, у відповідача немає правових підстав для невідшкодування вказаних сум Управлінню ПФ.

Також суд не приймає до уваги доводи Підприємства про те, що Управління ПФ вносить до відшкодування суми пенсій з урахуванням надбавок, підвищень, індексацій, які мають виплачуватися за рахунок Державного бюджету України, а не роботодавця.

Зокрема, вказані доводи спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідні надбавки, підвищення та індексації обліковуються окремо та не включені до відшкодування Підприємству.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі до Публічного акціонерного товариства «Словважмаш» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Словважмаш» (код за , адреса: Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Заводська, буд. 2,) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі (код за , адреса: Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Жовтневої Революції, 3) суму заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № у розмірі 365 527 (триста шістдесят п'ять тисяч п'ятсот двадцять сім) гривень 98 копійок.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.