Справа № 344/9259/15-а
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/9259/15-а
Провадження № 2-а/344/407/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 02/06/1992 р. позивачку зараховано до штату Арбітражного суду Івано-Франківської області на посаду арбітра, постановою Верховної Ради України від 16/06/1992 р. призначено на посаду арбітра Арбітражного суду Івано-Франківської області. з ухваленням Закону України «Про статус суддів» від 10/02/1993 р. арбітрам надано статус суддів. 20/01/2014 р. позивачка подала заяву про відставку. Постановою ВРУ від 25/12/2014 р. на підставі п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивачку звільнено з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області. 29/12/2014 р. відповідач здійснив обчислення спірного довічного грошового утримання в розмірі 70% від заробітної плати в сумі 18270 гривень. Однак позивачка вважає, що спірне довічне утримання обчислено невірно, оскільки заяву про відставку було подано 20/01/2014 р., а не 14/02/2014 р., тому і право на його утримання виникло із вказаної дати. Відповідно до ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір довічного утримання становить 80%, та 2% за кожен рік понад 20 років роботи. За 22 роки стажу позивачці утримання повинно бути обчислено в розмірі 84% заробітку, що повинно становити 21924 гривень. Проте відповідач відмовився від обчислення та виплати зазначених грошових коштів. Із вказаних підстав позивачка просила суд про визнання оспорюваних дій відповідача протиправними та зобов`язати вчинити дії.

Відповідно до п. 1 ст. 183-2 КАС України даний спір підлягає розглядові в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач у строк, встановлений законом не надав заперечення на позов.

Судом встановлено наступні обставини.

20/01/2014 р. позивачка подала Вищій раді юстиції заяву про внесення подання про звільнення з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області та, заяву Верховній Раді України про звільнення.

11/02/2014 р. Вищою радою юстиції ухвалено рішення про внесення подання про звільнення позивачки.

25/12/2014 р. Верховною Радою України ухвалено постанову про звільнення позивачки з посади судді.

26/12/2014 р. ухвалено наказ про відрахування зі штату.

Господарським судом Івано-Франківської області видано довідку про розрахунок стажу позивачки, який становить 22 роки 6 місяців та 24 дні.

10/06/2015 р. відповідач повідомив позивача про переведення на довічне утримання в розмірі 70% грошового утримання судді з підстав, передбачених Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким і було передбачено обмеження грошового утримання судді в розмірі 70% грошового утримання судді.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07/07/2010 р. передбачено розмір довічного грошового утримання до 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; за кожний рік роботи понад 20 років збільшується на 2%, але не більше 90% грошового утримання судді.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі № № 1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) від 03 червня 2013 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI; статтю 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI; абзац другий пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI та Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Всупереч свого обов`язку доказування заперечення позову відповідач не спростував пояснення і арґументи позивача.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ щодо нарахування позивачці спірного грошового утримання в неналежному розмірі;

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ перерахувати та виплати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 29.12.2014 р. від суми заробітку 21924 гривень з урахуванням раніше проведених виплат та з урахуванням змісту рішення Конституційного Суду України у справі № № 1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) від 03 червня 2013 року.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання сторонами його копії.

Головуючий суддя С.О. Бородовський