Справа № 2а-2392/10/2470
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2011 р. м. Чернівці Справа № 2а-2392/10/2470

15:21

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

при секретарі судового засідання Левчука Д.С..

представників сторін:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Герцаївському районі Чернівецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Глибоцькому районі Чернівецької області про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України в Герцаївському районі Чернівецької області (далі - позивач) звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Глибоцькому районі Чернівецької області, в якому просить зобовязати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Глибоцькому районі Чернівецької області вчинити дії по включенню в акти помісячної звірки за лютий-травень 2010 р. гр. ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, який отримав трудове каліцтво на території колишнього СРСР; та зобовязати вчинити дії по включенню в акти помісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за лютий-травень 2010 р. в сумі 30580,84 грн.

Позов мотивований тим, що в порушення положень Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, Про загальнообовязкове пенсійне страхування відповідачем в акти щомісячної звірки за лютий-травень 2010 р. не взято до заліку та не включено витрати за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 30580,84 грн.

Посилаючись на те, що відповідачем при підписанні актів звірки взаєморозрахунків за лютий-травень 2010 р. до відшкодування вказані суми не приймались та в акти звірок не включались, просить суд постановити рішення яким зобовязати відповідача вчинити дії по включити ці витрати в акти помісячних звірок та стягнути ці витрати на їх користь.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та докази, надані суду.

Відповідачем подані заперечення проти позову, відповідно до яких вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити. При цьому зазначає, що з адміністративним позовом звернулась не та особа, якій належить право вимоги та не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, оскільки Порядком відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України. Вважає, що за таких обставин сторони у справі позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні, оскільки Порядком передбачені повноваження Пенсійного фонду в районах і містах області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у цих районах та містах щодо складання акту щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії, а не здійснення відшкодування витрат. Також, посилаючись на правову позицію Верховного суду України при розгляді вказаної категорії справ, вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права. Крім того, зазначав, що позивач необґрунтовано вимагає включення в акти звірок сум виплаченої щомісячної адресної допомоги, сум підвищення до пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009 р. № 198, оскільки основний документ, який регулює порядок відшкодування витрат не передбачає цього.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю посилаючись на підстави та обставини викладені у письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за лютий 2010 року позивач зазначає, що у кількості 15 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1703,13 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття - 169,35 грн., сума виплаченої державної адресної допомоги - 5646,32 грн., сума щомісячного довічного грошового утримання по постанові № 198 від 11.03.2009 р. 255,60 грн., сума витрат з доставки пенсій (ДАД) - 59,38 грн., сума витрат з виплати та доставки пенсій 18,50 грн., витрати на виплату та доставку щомісячного грошового утримання 2,64 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 7854,92 грн.

За даними відповідача у кількості 14 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1609,46 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття - 169,35 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій 18,50 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 1797,31 грн.

Різниця (не прийнято до відшкодування) становить 6057,61 грн., в тому числі відмовлено в прийнятті ОСОБА_3 до заліку, який отримав трудове каліцтво на території колишнього СРСР в сумі 272,40 грн. (а.с. 9-11).

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за березень 2010 року позивач зазначає, що у кількості 15 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1703,13 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття -169,35 грн., сума виплаченої державної адресної допомоги - 5646,32 грн., сума щомісячного довічного грошового утримання по постанові № 198 від 11.03.2009 р. 255,60 грн., сума витрат з доставки пенсій (ДАД) - 59,38 грн., сума витрат з виплати та доставки пенсій 18,50 грн., витрати на виплату та доставку щомісячного грошового утримання 2,64 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 7854,92 грн.

За даними відповідача у кількості 14 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1609,46 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття - 169,35 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій 18,50 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 1797,31 грн.

Різниця (не прийнято до відшкодування) становить 6057,61 грн., в тому числі відмовлено в прийнятті ОСОБА_3 до заліку, який отримав трудове каліцтво на території колишнього СРСР в сумі 272,40 грн. (а.с. 12-14).

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за квітень 2010 року позивач зазначає, що у кількості 15 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1703,13 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття -169,35 грн., сума виплаченої державної адресної допомоги - 5646,32 грн., сума щомісячного довічного грошового утримання по постанові № 198 від 11.03.2009 р. 255,60 грн., сума витрат з доставки пенсій (ДАД) - 59,38 грн., сума витрат з виплати та доставки пенсій 18,50 грн., витрати на виплату та доставку щомісячного грошового утримання 2,64 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 7854,92 грн.

За даними відповідача у кількості 14 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1609,46 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття - 169,35 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій 18,50 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 1797,31 грн.

Різниця (не прийнято до відшкодування) становить 6057,61 грн., в тому числі відмовлено в прийнятті ОСОБА_3 до заліку, який отримав трудове каліцтво на території колишнього СРСР в сумі 272,40 грн. (а.с. 15-17).

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за травень 2010 року позивач зазначає, що у кількості 15 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1703,13 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття -169,35 грн., сума виплаченої державної адресної допомоги 12187,92 грн., сума витрат з доставки пенсій (ДАД) 126,42 грн., сума витрат з виплати та доставки пенсій 18,48 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 14205,30 грн.

За даними відповідача у кількості 14 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 1609,46 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття - 169,35 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій 18,50 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 1797,31 грн.

Різниця (не прийнято до відшкодування) становить 12408,01 грн., в тому числі відмовлено в прийнятті ОСОБА_3 до заліку, який отримав трудове каліцтво на території колишнього СРСР в сумі 651,20 грн. (а.с. 18-20).

Таким чином, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Глибоцькому районі Чернівецької області при підписанні актів щомісячної звірки з позивачем за вказаний період не взято до заліку та не відшкодовано всього 30580,84 грн., в т. ч. відмовлено в прийнятті ОСОБА_3 до заліку, який отримав трудове каліцтво на території колишнього СРСР в сумі 1468,4 грн.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до ст. 10 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону № 1788-XII передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Положення п. 5 ч. 2 ст. 24 вказаного Закону встановлює, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Зазначене також підтверджується ст. 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 р. № 16/98-ВР та ч. 2 ст. 7 Закону України Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 22.022001 р. № 2272-III відповідно до яких органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 01.04.2001 р. відшкодовують органам Пенсійного фонду України пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. за № 376/7697 (далі Порядок № 5-4/4).

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 5-4/4, відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів а, в, г статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України Про пенсійне забезпечення в разі настання страхових наслідків:

стаття 26 - інвалідність внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання:

інвалідність вважається такою, що настала внаслідок трудового каліцтва, якщо нещасний випадок, який спричинив інвалідність, стався:

а) при виконанні трудових обов'язків (у тому числі під час відрядження), а також при здійсненні будь-яких дій в інтересах підприємства або організації, хоча б і без спеціального доручення;

б) по дорозі на роботу або з роботи;

в) на території підприємства, організації або в іншому місці роботи протягом робочого часу (включаючи і встановлені перерви), протягом часу, необхідного для приведення в порядок знарядь виробництва, одягу тощо перед початком або після закінчення роботи;

г) поблизу підприємства, організації або іншого місця роботи протягом робочого часу (включаючи і встановлені перерви), якщо перебування там не суперечило правилам внутрішнього трудового розпорядку;

д) при виконанні державних або громадських обов'язків;

е) при виконанні дій по рятуванню людського життя, по охороні державної, колективної та індивідуальної власності, а також по охороні правопорядку;

стаття 37 - члени сім'ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника;

стаття 38 - члени сім'ї, які вважаються утриманцями;

стаття 91 - виплата недоодержаної пенсії у зв'язку із смертю пенсіонера і виплата допомоги на поховання;

стаття 92 - виплата пенсій громадянам, які виїхали за кордон.

Пунктом 4 Порядку № 5-4/4, зокрема, встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Отже, зазначений перелік сум, що підлягають відшкодуванню є вичерпним. При цьому, норми Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, не передбачають обовязку відповідача проводити відшкодування щомісячної державної адресної допомоги та інших виплат.

Таким чином, жодним нормативним актом не передбачено обовязку у відповідача відшкодовувати органам пенсійного фонду витрати на виплату державної адресної допомоги та інших виплат, які вимагає позивач.

Як вже зазначалося, Порядок № 5-4/4 відшкодування шкоди визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат.

У вказаному Порядку передбачені наступні етапи, які передують фактичному відшкодуванню витрат:

- органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення проводять звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 5 Порядку);

- Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків (п. 6 Порядку № 5-4/4);

- Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду (п. 7 Порядку № 5-4/4).

Таким чином, зазначений Порядок передбачає здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України.

З огляду на вказане, суд вважає, що сторони в справі позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні, в т.ч. шляхом предявлення позову про вчинення певних дій чи стягнення коштів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Стаття 12 Закону України Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачає, що спори, які виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду.

Стаття 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, встановлює право звернення до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Субєкти правовідносин, в тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатись до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечити захист прав усіх субєктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Положення ч. 4 ст. 8 КАС України забороняють відмову в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, позивач (у даному випадку орган пенсійного фонду) може звертатись з вимогою про зобовязання вчинити певні дії.

Однак слід зазначити, що згадуваний Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних відносин між сторонами, що виникли в даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів щомісячної звірки розрахунків має застосовуватися за відсутності спору на централізованому рівні. На думку суду, у випадку відсутності згоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та прийняття до заліку витрат на виплату пенсій, вимоги про відшкодування таких сум вирішується в судовому порядку в судах адміністративної юстиції, шляхом предявлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом предявлення вимог про зобовязання вчинити дії по включенню в акти помісячної звірки понесених витрат.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права (зобовязання прийняти до заліку) є таким, що не відповідає змісту прав управління Пенсійного фонду щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічні правові позиції з цього приводу викладено в постанові Верховного суду України від 22.02.2005 р. та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.03.2011 р. в справі № К-35226/10

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги суд зазначає таке.

Порядком № 5-4/4 передбачено порядок відшкодування витрат, повязаних з виплатою пенсій, що виплачується відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення та визначено механізм відшкодування на централізованому рівні.

Статтею 21 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності не передбачено можливість відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань витрат по оплаті державної адресної допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. за № 265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян запроваджена щомісячна державна адреса допомога, яка сплачується у разі, коли розмір пенсії не досягає певного відсотка прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків передбачений ст. 21 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до ст. 21 вказаного Закону України позивач зобовязаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоровя, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, при настанні страхового випадку.

Державна адресна допомога, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року, не передбачена у вказаному переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року передбачено, що виплата державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога, але ж даною постановою Кабінету Міністрів України не передбачено обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати по сплаті вказаних виплат.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03. 2003 р. за № 5-4/4 затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено перелік виплат, які відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України, серед якого відсутня щомісячна державна адресна допомога та витрати по її доставці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги є необґрунтованою, у звязку з чим в цій частині позовних вимог також слід відмовити.

Аналогічну правову позиції з цього приводу викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.01.2011 р. в справі № К-22756/10.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 160 - 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текс постанови виготовлено та підписано судом 05.09.2011 р.

Суддя В.К. Левицький