Справа № 759/12069/13-а
Суддя: Ключник А. С.
Дата ухвалення: 2013-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Святошинський районний суд міста Києва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12069/13-а

пр. № 2-а/759/337/13

02 вересня 2013 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій незаконними та зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену 30% надбавку до пенсії як дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, яким просить визнати відмову відповідача щодо не виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною, зобов'язати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату з 01.01.2006 р., посилаючись на те, що вона належить до соціальної категорії "Дитина війни" і відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, яку отримує в меншому розмірі.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Позивач вважає відмову відповідача у проведенні нарахування їй у виплаті 30% надбавки до пенсії у повному обсязі незаконною та такою, що порушує його право, передбачене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та гарантоване Конституцією України.

Представником відповідача надіслано заперечення, якими він просить відмовити в задоволенні заявлених вимог, обгрунтовуючи тим, що перерахунок проведено відповідно до ПКМ України №530 від 28.05.2008 р., а також відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" та Постановою Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 р. до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 49 грн. 80 коп.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважаю, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Позивач ОСОБА_1, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва.

Як встановлено судом позивач є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-VI від 18 листопада 2004 року, та має статус - "Дитини війни".

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними змінами), статті 22 Закону України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами), статті 49 Закону України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793 із наступними змінами), пунктів "ж" та "ї" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 9 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 4, ст. 18 із наступними змінами), статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 5, ст. 21 із наступними змінами), статті 20 Закону України "Про захист рослин" (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 50-51, ст. 310 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182 із наступними змінами), статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 33, ст. 430 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Частиною 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" №1381 від 28.12.2011 року, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Позивач отримує надбавку до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в розмірах, які нараховуються та виплачуються відповідачем, відповідно до Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих на його виконання.

В даних правовідносинах норми законів, що мають однакову юридичну силу, містять суперечності, у зв'язку із чим виник спір, оскільки позивач вважає, що застосуванню підлягає Закон України "Про соціальний захист дітей війни", а відповідач вважає, що застосуванню підлягає Закон України про Державний бюджет України на відповідний рік та постанова КМ України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" №1381 від 28.12.2011 року.

Вирішуючи даний спір, суд керується принципом, відповідно до якого, у разі наявності суперечностей між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше. За таких обставин дії органу ПФ України щодо перерахунку пенсій на підставі положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" та у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" №1381 від 28.12.2011 року - є правомірними, оскільки вчинені на підставі та в порядку встановленому чинним законодавством.

Обґрунтованість такого підходу підтверджено рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 та 25 січня 2012 року N 3-рп/2012.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року N 20-рп/2011 зазначається, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Верховна Рада України, доповнивши пунктом 4 розділ VII ";Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Конституційний Суд України дійшов висновку, що пункт 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону встановлює механізм реалізації положень законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ";Про соціальний захист дітей війни", ";Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому не суперечить статті 75, пункту 3 частини першої статті 85, статті 95 Конституції України.

У рішенні від 25.01.2012 року N 3-рп/2012 Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

У вказаному рішенні Конституційного Суду України зазначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

На думку Конституційного Суду України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки в силу рішень Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 та 25 січня 2012 року N 3-рп/2012, дії відповідача щодо перерахунку і виплати пенсій на підставі положень Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" №1381 від 28.12.2011 року - є правомірними та не порушують прав позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 6, Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Пунктом 4 прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет на 2013 рік", Постановою Кабінету Міністрів "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", ст. ст. 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій незаконними та зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену 30% надбавку до пенсії як дитині війни -відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя А. Ключник