Справа № 826/12084/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2015 року 09:15 № 826/12084/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві
треті особи без самостійних вимог на предмет споруОСОБА_2 ОСОБА_3
про зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач), в якій просить суд зобов'язати відповідача зняти арешт з квартири № 6 загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 26582574 від 23.07.2012.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2015 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 21.07.2015, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача і третіх осіб в судове засідання не прибули. Про дату час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Відповідач на вимогу ухвали суду про закінчення підготовчого провадження та призначення справу до судового розгляду, надав через канцелярію суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №26582574.

Від третьої особи ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в місті Києві перебуває виконавче провадження № 26582574 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва від 12.05.2010 № 2-3360 про стягнення боргу в сумі 351 820 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3.

В межах вищезазначеного виконавчого провадження, постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в місті Києві від 23.07.2014 ВП № 26582574 (а.с. 187 Том І) накладено арешт на квартири №№ 6, 7, 14, 19, 20 в будинку АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_2

Обґрунтовуючи підставі звернення до суду, позивач зазначає, що вищезазначена квартира належить їй згідно рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29.04.2014 по справі № 753/181/13, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12.05.2015.

За таких обставин позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом відповідного рішення з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Виходячи зі змісту наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження», право на звернення до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з -під арешту належить особі, яка вважає себе власником спірного майна.

Розглядаючи такий позов, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилається позивач, щодо виникнення права власності на спірне майно, і ці обставини позивач повинен довести належними та допустимими доказами відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 10 Том І), ОСОБА_4 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_8 про визнання права власності.

В позовних вимогах ОСОБА_4 просила Дарницький районний суд міста Києва визнати за нею право власності на квартиру № 6 на 2 поверсі загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29.04.2014 по справі № 753/18154/13-а, в тому числі, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_8 про визнання права власності - задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру № 6 на 2 поверсі, загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12.05.2014 по справі № 753/18154/13-а (а.с. 18-21 Том І) рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29.04.2014 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та визнання за нею власності на квартиру № 6 на 2 поверсі, загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - залишено без змін.

В даному випадку Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на те, що рішеннями Дарницького районного суду міста Києва від 29.04.2014 та Апеляційного суду міста Києва від 12.05.2014 по справі № 753/18154/13-а, фактично визнано право власності за ОСОБА_1, що підтверджується карткою фізичної особи-платника податків, згідно якої ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи встановлені в судових рішеннях Дарницького районного суду міста Києва та Апеляційного суду міста Києва по справі № 753/18154/13-а обставини, стосовно визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру № 6 на 2 поверсі, загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку правомірність набуття позивачем права власності на вказану квартиру.

Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зважаючи на те, що позивач не є стороною виконавчого провадження № 26582574, приймаючи до уваги також те, що арешт накладено на квартиру № 6, яка згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2014 (набрало законної сили 12 травня 2015) є власністю ОСОБА_1, суд приходить до висновку про те, що існування такого арешту порушує охоронювані законом права позивача, в тому числі, є перешкодою у розпоряджанні таким майном.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт з квартири № 6 загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 26582574 від 23.07.2012.

3. Судові витрати в сумі 73,08 (сімдесят три грн. 08 коп.) стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський