Справа № 809/862/13а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 р. Справа № 876/9957/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Іщук Л. П., Онишкевича Т. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мартинишина Р. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 06 вересня 2012 року № 146144.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що індивідуальна контрольна книжка водія не є обов'язковим документом згідно вимог п. 1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що наявність у водія індивідуальної контрольної книжки є обов'язковою у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, а відсутність у водія індивідуальної контрольної книжки є порушенням вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як фізична особа-підприємець, якому 08 грудня 2009 року видано ліцензію серії НОМЕР_2 на право провадження господарської діяльності щодо надання послуг з перевезення вантажів.

04 вересня 2012 року інспекторами відповідача відповідно до завдання на перевірку за № 362 від 03 вересня 2012 року в Галицькому районі Івано-Франківської області проведена рейдова перевірка засобів, які здійснюють перевезення вантажів, зокрема перевірено транспортний засіб марки Камаз, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу та виявлено надання позивачем послуг з перевезення вантажу транспортним засобом без оформлення індивідуальної контрольної книжки, про що складено акт за № 064969 від 04 вересня 2012 року, в якому зазначено про порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункту 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106.

На підставі акту перевірки № 064969 від 04 вересня 2012 року у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», начальником територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області прийнято постанову № 146144 від 06 вересня 2012 року про застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 1700,00 грн., яка направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення відповідно до супровідного листа від 07 вересня 2012 року за № 09-3-20/2937, проте була повернута на адресу відповідача (а.с. 8).

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, згідно положень якої автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до зазначеної статті, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Отже, перелік документів для здійснення вантажних перевезень, визначений в статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Пунктами 6.1 та 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 червня 2010 року № 340, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 передбачено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Таким чином, наявність у водія індивідуальної контрольної книжки є обов'язковою у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, а відсутність у водія індивідуальної контрольної книжки є порушенням вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

За приписами пунктів 21, 27 вказаної Постанови Кабінету Міністрів у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт та за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у автомобільного перевізника, водія при здійсненні внутрішніх перевезень вантажів, серед документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», повинна бути оформлена індивідуальна контрольна книжка, яка віднесена до інших документів, передбачених законодавством України, а тому, враховуючи, що перевіркою встановлено відсутність у водія автомобіля під час здійснення перевезень вантажу індивідуальної контрольної книжки, наявність якої є обов'язковою в силу Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, відповідач при винесенні постанови про застосування до позивача фінансових санкцій № 146144 від 06 вересня 2012 року в сумі 17000,00 грн., діяв правомірно, в межах компетенції та у спосіб встановлений законом.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року в справі № 809/862/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Л. П. Іщук

Т. В. Онишкевич

Ухвалу складено в повному обсязі 07 серпня 2015 року.