Справа № 814/2305/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2305/13-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кривоозерського районного центру зайнятості на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року по справі за адміністративним позовом Кривоозерського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих сум допомоги по безробіттю та витрачених коштів на участь в оплачуваних громадських роботах, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2013 року Кривоозерський районний центр зайнятості звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з відповідача суму допомоги по безробіттю та витрачених коштів на участь в оплачуваних громадських роботах в загальному розмірі 8 642,72 грн.

Постановою від 21 червня 2013 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Миколаївський окружний адміністративний суд, частково задовольнив адміністративний позов та стягнув з ОСОБА_1 на користь Кривоозерського районного центру зайнятості 4001 гривня 84 копійки.

Не погоджуючись з постановою суду Кривоозерський районний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою в повному обсязі задовольнити адміністративний позов.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує доводами адміністративного позову.

ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що на час перебування відповідача на обліку у позивача, як безробітний, та отримання допомоги по безробіттю, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичний осіб-підприємців був наявний запис про реєстрацію ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем, внаслідок чого нею неправомірно отримана допомога по безробіттю в період перебування на обліку у відповідача в розмірі 4001,84 грн.

Відмовляючи у задоволені вимог про стягнення з відповідача витрачених коштів на участь в оплачуваних громадських роботах в розмірі 3 438,16 грн. суд першої інстанції встановив, що зазначена сума коштів отримана позивачем за фактично відпрацьований час на підставі трудових договорів про участь в оплачуваних громадських роботах, якими відповідачу був встановлений оклад в розмірі 1 094 грн. на місяць, норма робочого часу на тиждень - 40 годин, та які не передбачають випадків або можливості повернення отриманої заробітної плати за виконану роботу. Також суд першої інстанції зазначив, що позивач не довів законність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача витрачених коштів на участь в оплачуваних громадських роботах та не навів норми закону яка передбачає стягнення з фізичної особи отриманої нею заробітної плати за фактично виконану роботу.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена частково.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) в з 31 травня 2007 року зареєстрована як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та з 11 травня 2012 року перебуває в стані припинення (а.с. 19), що не заперечується сторонами по справі.

Також сторонами по справі не оспорюється факт перебування ОСОБА_1, у статусі безробітного, на обліку в Кривоозерському районному центрі зайнятості в період з 10 лютого по 21 вересня 2012 року (а.с. 28), отримання нею у цей період допомоги по безробіттю в розмірі 4001,84 грн. та розміру коштів на участь в оплачуваних громадських роботах в сумі 3 438,16 грн.

Апеляційний суд зазначає, що у витягу з наказів позивача (а.с. 28) зазначено про зняття ОСОБА_1 з обліку у зв'язку із працевлаштуванням за направлення ДСЗ.

Апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи на запит від 22 березня 2013 року Кривоозерський районний центр зайнятості отримав витяг з ЄДРЮО та ФОП, з якої дізнався, що ОСОБА_1 з 31 травня 2007 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, з 11 травня 2012 року перебуває в стані припинення та станом на 22 березня 2013 року державна реєстрація припинення підприємницької діяльності не проведена. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач умисно не повідомила про обставини, що впливають на отримання допомоги по безробіттю, а тому безпідставно отримана нею допомога та витрачені кошти на участь в оплачуваних громадських роботах мають бути стягнути з неї.

Із зазначеними доводами, в частині стягнення допомоги, погодився і суд першої інстанції.

Проте апеляційний суд вважає, що адміністративний позов Кривоозерського районного центру зайнятості не може бути задоволений, внаслідок відсутності для цього правових підстав.

На час встановлення позивачем факту перебування відповідача у статусі фізичної особи-підприємця, березень 2013 року, діяльність Кривоозерського районного центру зайнятості була регламентована, зокрема, Законом України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року, та Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248.

Посилаючись на ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою визначені права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, позивач ні при зверненні до суду першої інстанції, ні при апеляційному розгляду справи, не надав належних та допустимих доказів встановлення підстав, за наявності яких з відповідача мають бути стягнуті кошти.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивач, як робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, при здійсненні своїх функцій, зокрема, контролює правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом України за погодженням з правлінням Фонду.

При цьому розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників;

Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248, затверджений Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним.

Таким чином, встановлення факту безпідставного отримання відповідачем допомоги по безробіттю, має бути підтверджено Актом перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, як то передбачено п. 3, п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 232/16248 12 березня 2009 року. При цьому апеляційний суд зазначає, що перевірка відповідно до зазначеного вище Порядку, проводиться на підставі рішення керівника центру зайнятості щодо проведення такої перевірки, при поданні документів до центру зайнятості та під час перебування особи на обліку в центрі зайнятості.

В той час, як позивач, звернувшись до суду з відповідним позовом не зазначив підстав припинення виплати відповідачу допомоги по безробіттю з 21 вересня 2012 року, та не надав жодного належного та допустимого доказу.

Як встановлено апеляційним судом, позивач не зазначив та не надав відповідних належних та допустимих доказів встановлення факту несвоєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, за наслідками розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Посилаючись на встановлення факту надання недостовірних даних, позивач не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції рішення керівника центру зайнятості про проведення перевірки, акту складеного за результатами перевірки.

Також позивач не надав обґрунтованих пояснень своєї бездіяльності, а саме того, які обставини перешкоджали центру зайнятості, з дня призначення відповідачу допомоги по безробіттю - з 10 лютого та до 21 вересня 2012 року, скористатись своїм правом та відповідно до Порядку взаємодії суб'єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженим наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 N 121/560/406, постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 N 23-3, постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 07.12.2005 N 368, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.12.2005 за N 1523/11803, (чинного на час перебування відповідача на обліку в центрі зайнятості) отримати відповідні відомості стосовно відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, проте недобросовісне виконання суб'єктом владних повноважень - позивачем своїх прав та обов'язків не може бути підставою для збирання доказів за ініціативою суду, оскільки в такому випадку буде порушений принцип змагальності та порушено завдання адміністративного судочинства, а саме - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому апеляційний суд зазначає, що Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13 лютого 2009 року (п. 8), лише встановлює можливість стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в судовому порядку відповідно до законодавства.

Стаття 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» також встановлює можливість стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю відповідно до законодавства України. При цьому зазначена норма передбачає таку можливість з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, позивач, скориставшись належним чином наданими йому правами, мав дізнатись про наявність реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця, ще у період виплати йому допомоги по безробіттю, а саме з 10 лютого та до 21 вересня 2012 року.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що Кривоозерський районний центр зайнятості, не підтвердив належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, внаслідок чого відсутні правові підстави для задоволення позову.

Апеляційний суд встановив порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 11, 69-71, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. ст. 207, 211, 212 ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кривоозерського районного центру зайнятості задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову Кривоозерського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих сум допомоги по безробіттю та витрачених коштів на участь в оплачуваних громадських роботах - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складний 12 серпня 2015 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Кравець