Справа № 2014/2-а-1973/11
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

01.08.2011 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ОДР ВДАІ м. Черкаси ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

08.02.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора ОДР ВДАІ м. Черкаси ОСОБА_2 від 01.02.2011 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 1 лютого 2011 року інспектором Дорожньої Патрульної служби ОДР ВДАІ м. Черкаси ст. лейтенантом міліції ОСОБА_2 складено відносно нього постанову серії СА №342931 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та протокол про адміністративне правопорушення, серії СА №342931.

З вказаної вище незаконної постанови вбачається, що 1 лютого 2011 року о 16 годині 30 хвилини він керував автомобілем ІЖ 27175, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Черкаси по вул. Енгельса на перехресті з вул. Благодійна не виконав вимог дорожнього знаку 5.18 ПДР України "Напрямок руху по смузі - ліворуч, здійснивши рух прямо.

З вказаного вище незаконного протоколу вбачаються аналогічні обставини.

Таким чином, інспектор ДАІ дійшов висновку, що він керував невідомо кому належним автомобілем в м. Черкаси по вул. Енгельса на перехресті з вул. Благодійна і при цьому не виконав вимог дорожнього знаку 5.18 ПДР України "Напрямок руху по смузі - ліворуч, здійснивши рух прямо на невідому вулицю, чим порушив невизначений інспектором ДАІ пункт правил дорожнього руху України..

Вважав, що складена інспектором ДАІ постанова є незаконною, необґрунтованою, складена на підставі субєктивних /помилкових/ тверджень інспектора ДАІ та взагалі не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП, а тому не може бути доказом в суді з наступних підстав:

- постанова складена на підставі протоколу, який, на його думку, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено напрямок мого руху, точне місце його народження та працевлаштування, за відсутності свідків правопорушення, не визначено інспектором ДАІ пункт правил дорожнього руху України, який він, на його думку, порушив;

- постанова складена на підставі даних, які не підтверджуються документально письмовими доказами /фото, відео зйомкою, поясненнями учасників дорожнього руху/ та схемою правопорушення.

Інспектор ДАІ, який, як виявилося пізніше, склав дану постанову, фактично стояв на відстані близько 100 метрів від перехрестя, в звязку з чим, вважав, що він не міг належним чином оцінити дорожню обстановку.

Після зупинки його транспортного засобу, він вказав інспектору на те, що він не допускав порушення правил дорожнього руху, вказав на те, що дорожня розмітка відсутня взагалі, а знак через опади у вигляді снігу взагалі не видно, прохав його вказати на свідків /очевидців/ події, однак інспектор ДАІ проігнорував його прохання та склав відносно нього протокол.

Крім того інспектором ДАІ спочатку було складено протокол про адміністративне правопорушення, а потім постанову про накладення адміністративного стягнення, під час складання якої, тобто в момент виявлення "правопорушення", інспектором ДАІ не розяснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, що, вважав є порушенням гарантованих йому Державою Конституційних прав.

Дійсні обставини справи: 1 лютого 2011 року близько 17 години 00 хвилини він керував за дорученням автомобілем ІЖ 27175, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Черкаси по невідомій йому вулиці в умовах несприятливих погодних умов (опади у вигляді густого снігу). Підїхавши до світлофора біля перехрестя та, дочекавшись ввімкнення зеленого світла світлофора, продовжив свій рух. При цьому ніякого знаку, а також дорожньої розмітки у вказаному місці не було. Приблизно проїхавши 100 м його було зупинено інспектором ДАІ, який вказав на порушення ним правил дорожнього руху, хоча він вважав, що з того місця, де стояв інспектор ДАІ, фактично не можливо чітко визначити місце його розташування.

Підсумовуючи вищевикладене, зазначив ще раз, що інспектором ДАІ не доведено жодним чином факт його правопорушення та не зазначені докази, що підтверджують його винність у вказаному правопорушенні. Складена інспектором ДАІ постанова про накладення адміністративного стягнення та протокол про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам Закону, складені на підставі даних, які нічим не підтверджено, а тому не можуть бути доказами по даній справі. Вважав, що невідповідність постанови вимогам Закону тягне за собою недійсність прийнятого інспектором ДАІ рішення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій на позові наполягав, просив розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач інспектор ОДР ВДАІ м. Черкаси ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень проти позовної заяви не надав, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

У відповідністю з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки відповідач субєкт владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду повторно не прибув в судове засідання без повідомлення ним про причини неприбуття, а позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, суд визнав необхідним розглядати справу за відсутністю сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Постановою інспектора ОДР ВДАІ м. Черкаси ОСОБА_2 від 01.02.2011 року серії СА №342931 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке виявилося в тому, що 01.02.2011 року ОСОБА_1 керував автомобілем Іж 27175, реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Черкаси по вул. Енгельса на перехресті з вул. Благовісна не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 "Напрямок руху по смузі - ліворуч" проїхавши прямо. (а. с. 5, 11).

З копії протоколу про адміністративне правопорушення від 01.02.2011 року вбачається, що року об 16 годині 40 хвилині ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_3 автомобілем Іж-27175, реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Черкаси по вул. Енгельса на перехресті з вул. Благовісна не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 "Напрямок руху по смузі - ліворуч", чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України. (а. с. 6, 10).

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідністю з ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішенню справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано будь-яких заперечень проти позовної заяви, не надано доказів, що спростовують доводи позивача щодо відсутності в його діях порушення Правил дорожнього руху, а відповідно і незаконності винесеної у відношенні нього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві стверджував, що він правила дорожнього руху не порушував.

Докази, які б спростували зазначені твердження позивача не зазначені у протоколі та постанові по справі про адміністративне правопорушення, а також не надані відповідачем і під час розгляду справи в суді.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, яка викладена відповідачем у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення від 01.02.2011 року, не ґрунтується на фактичних даних, а ґрунтується на припущенні відповідача про скоєння позивачем правопорушення, що суперечить вимогам ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є підставою для визнання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств та організацій.

Оскаржена позивачем постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, через що позовні вимоги про скасування цієї постанови є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 246, 251, 252, 256, ч. 3 ст. 258, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 9, ч. 1 ст. 41, 70, 71, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ОДР ВДАІ м. Черкаси ОСОБА_2 від 01.02.2011 року серії СА №342931 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: