Справа № 808/3212/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року о/об 16 год. 07 хв.Справа № 808/3212/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., при секретарі судового засідання Білоусі А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників:

Представник позивача - ОСОБА_1

(витяг ЄДР АА №243079);

Представник позивача - Єпіфанова юлія Володимирівна

(довіреність №б/н від 22.07.15);

Представник відповідача- Дяченко юлія Тарасівна

(довіреність №314/08-30-10-024 від 12.01.15),

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» (далі позивач) до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № від 26 січня 2015 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 290474 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 145237 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області 26 січня 2015 року, винесено податкове повідомлення-рішення Форми «Р» за № НОМЕР_1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 290474 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 145237 грн. Позивач зазначає, що нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями. Крім того, при придбанні товару покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару. Зазначає, що сама по собі несплата податку продавцем та його контрагентами по ланцюгу (у томі числі у разі ухилення від сплати), в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. На підставі зазначеного позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № від 26 січня 2015 року.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у запереченнях відповідно до яких зазначив, що порушення виникло внаслідок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ від операцій під час взаємовідносин з ТОВ «Сервіс гарант Груп» за період липень 2014 року, та ТОВ «Укрбудівниця» за період серпень 2014 року, оскільки позивачу виписано 14 податкових та видаткових накладних ТОВ «Сервіс гарант Груп», та 18 податкових видаткових накладних ТОВ «Укрбудівниця», що не перевищують 10000 грн. Відповідач зазначає, що жодна з вищезазначених податкових накладних не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зазначає, що продавець не має права при одній поставці товару виписувати декілька податкових накладних на одну партію товару. Цим самим продавець ухиляється від реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Відповідно до копії довідки Серія АА №711183 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інтерпроектмонтажбудсервіс» 01 грудня 2010 року зареєстровано, як юридичну особу за адресою: 69014, м. Запоріжжя, Шевченківський район, м. Запоріжжя, вул. Полярна, буд. 18, ідентифікаційний код 37408400.

Так, на підставі службового посвідчення від 22 жовтня 2013 року №117971, виданого ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя і головного державним ревізором - інспектором відділу податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту - ОСОБА_2, на підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року проведено позапланову документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпроектмонтажбудсервіс» (скорочена назва ТОВ «Інтерпроектмонтажбудсервіс») з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійснені фінансово-господарських операцій ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) за період липень 2014 року, ТОВ «Укрбудівниця» (код за ) за період серпень 2014 року.

Перевірка проводилась з 27 листопада 2014 року по 01 грудня 2014 року.

За наслідками перевірки складено акт №177/22-11/37408400 від 02 грудня 2014 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВО Інтерпроектмонтажбудсервіс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійснені фінансово-господарських операцій з ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) за період липень 2014 року, ТОВ «Укрбудівниця» (код за ) за період серпень 2014 року».

ОСОБА_3 перевірки встановлено порушення:

- статті 1, пункту 2 статті 3, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;

- підпункт 1.1 пункту 1, підпункт 1.2 пункту 1, пункт 2.16 статті 2 Положення по документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України;

- підпункту 14.1.181 пункту 14. статті 14, пункту 201.10 статті 201, пункту 200.1 та 200.2 статті 200, підпункти 198.1, 198.3, 198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України;

- наказу ДПА України від 10 січня 2011 року № 969 «Про затвердження форми податкової накладної порядку її заповнення», пункти 8.25, 8.26, 11.9 встановлено заниження податку на додану вартість загальній у сумі 290474 грн. за відповідні звітні податкові періоди: за липень 2014 року у сумі 115354 грн.; за серпень 2014 у сумі 175120 грн.;

Не погоджуючись з актом перевірки №177/22-11/37408400 від 02 грудня 2014 року позивач 29 січня 2015 року звернувся до начальника Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області із письмовими запереченнями на акт перевірки.

02 лютого 2015 року податковим органом Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» надано відповідь, відповідно до якої заперечення позивача на ОСОБА_3 перевірки №177/22-11/37408400 від 02 грудня 2014 року залишено без розгляду, оскільки порушено строки звернення, визначені пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України.

На підставі ОСОБА_3 перевірки №177/22-11/37408400 від 02 грудня 2014 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № від 26 січня 2015 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем у сумі 290474 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 145237 грн.

Не погоджуючись з такими діями Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи позивач мав правовідносини з ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) за період липень 2014 року, та з ТОВ «Укрбудівниця» (код за ) за період серпень 2014 року.

На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) та ТОВ «Укрбудівниця» (код за ) позивачем надано: Субпідрядний договір № 16/07-14 від 02 липня 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №3 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №4 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №5 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №6 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №6 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №7 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №7 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №15 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №4 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №3 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №4 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №7 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №12 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №11 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №4 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №5 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №7 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №8 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №9 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №10 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №11 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №12 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №13 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та виграти за липень 2014 року; ОСОБА_3 №14 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Субпідрядний договір № 25/08-Д від 05 серпня 2014 року; Додаток № 1 до Договору № 25/08-Д від 05 серпня 2014 року; Додаток № 2 до Договору № 25/08-Д від 05 серпня 2014 року; Додаткову угоду №1 від 06 серпня 2014 року до Субпідрядного договору № 25/08-Д від 05 серпня 2014 року; Додаток № 3 до Договору № 25/08-Д від 05 серпня 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року.; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №5 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №6 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №7 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; Акт №8 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №9 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №10 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №11 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та виграти за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №12 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №13 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №14 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №15 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №16 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №17 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №18 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Ліцензію серія АЕ № 181528 від 16 жовтня 2012 року; Ліцензію серія АЕ № 290662 від 23 травня 2014 року; Договір підряду № 16/07 від 01 липня 2014 року; Додаткову угоду №1 від 01 липня 2014 року до договору підряду № 16/07 від 01 липня 2014 року; Додаток №2 до додаткової угоди №1 від 01 липня 2014 року до договору підряду № 16/07 від 01 липня 2014 року; Договірну ціну №1; Додаткову угоду №2 від 01 серпня 2014 року до договору підряду № 16/07 від 01 липня 2014 року; Додаток №2 до додаткової угоди №2 від 01 серпня 2014 року до договору підряду № 16/07 від 01 липня 2014 року; Договірну ціну; Додаткову угоду №3 від 11 серпня 2014 року до договору підряду № 16/07 від 01 липня 2014 року; Додаток №2 до додаткової угоди №3 від 11 серпня 2014 року до договору підряду № 16/07 від 01 липня 2014 року; Договірну ціну; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року; ОСОБА_3 №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Договір підряду № 01/12/01 від 01 грудня 2011 року; Договір підряду № 122/08-Л від 02 серпня 2012 року; Додаток №2 до договору Ц 122/08-Л від 02 серпня 2012 року; Додаток №1 до договору № 122/08-Л від 02 серпня 2012 року; Договір підряду № 158/10-Л від 23 грудня 2012 року; Додаток №2 до договору № 158/10-Л від 23 грудня 2012 року; Договір підряду № 160/11-Л від 01 листопада 2012 року; Додаток №2 до договору № 160/11-Л від 01 листопада 2012 року; Договір підряду № 55/05-Л від 20 травня 2013 року; Додаток №2 до договору Ц 55/05-Л від 20 травня 2013 року; ОСОБА_3 №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року; Договір підряду № 01/12/01 від 01 грудня 2011 року; Договір підряду № 122/08-Л від 02 серпня 2012 року; Додаток №2 до договору № 122/08-Л від 02 серпня 2012 року; Додаток №1 до договору № 122/08-Л від 02 серпня 2012 року; Договір підряду № 158/10-Л від 23 грудня 2012 року; Додаток №2 до договору № 158/10-Л від 23 грудня 2012 року; Договір підряду № 160/11-Л від 01 листопада 2012 року; Додаток №2 до договору № 160/11-Л від 01 листопада 2012 року; Договір підряду № 55/05-Л від 20 травня 2013 року; Додаток №2 до договору № 55/05-Л від 20 травня 2013 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №6 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №7 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №7 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №15 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №4 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №3 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №4 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №7 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №12 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №11 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №4 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року; ОСОБА_3 №5 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 955; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 956; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 957; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 958; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 959; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 960; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 961; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 962; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 963; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 964; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 965; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 966; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 967; Податкову накладну від 31 липня 2014 року № 968; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 79; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 80; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 81; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 82; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 83; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 84; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 85; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 86; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 87; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 88; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 89; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 90; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 91; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 92; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 93; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 94; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 95; Податкову накладну від 31 серпня 2014 року № 96; Реєстр виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року; Обороти рахунку 634 за серпень 2014 року; Платіжне доручення № 4161 від 19 вересня 2014 року; Платіжне доручення № 4169 від 24 вересня 2014 року; Платіжне доручення № 4161 від 29 вересня 2014 року; Платіжне доручення № 4186 від 03 жовтня 2014 року; Платіжне доручення № 4192 від 06 жовтня 2014 року; Платіжне доручення № 4215 від 21 жовтня 2014 року; Платіжне доручення № 4218 від 22 жовтня 2014 року; Платіжне доручення 4235 від 31 жовтня 2014 року; Платіжне доручення № 4159 від 25 вересня 2014 року; Платіжне доручення № 4163 від 22 вересня 2014 року; Платіжне доручення № 4142 від 08 вересня 2014 року; Платіжне доручення № 4136 від 03 вересня 2014 року.

Відповідачем не доведено у суді, не надано до суду жодного доказу того, що безпосередні контрагенти позивача ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) та ТОВ «Укрбудівниця» (код за ), які видали податкові накладні, не були зареєстровані як платники податку на додану вартість на момент вчинення відповідних господарських операцій.

Що стосується посилання відповідача на ОСОБА_3 перевірки №2679/26-55-22-03/39153444 від 01 вересня 2014 року, складений ДПІ у Печерському районі у м. Києві «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупцями за період з 01 травня 2014 року по 31 липня 2014 року то суд звертає увагу на те, що виходячи з приписів пункту 73.5 статті 73 ПК України, Порядку № 1232, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є документом, який фіксує факт неможливості проведення зустрічної звірки, і законодавством України не надано право податковому органу в акті про неможливість проведення зустрічної звірки співставляти дані первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, робити висновки щодо підтвердження (непдтвердження) реальності здійснення господарських відносин та використовувати такі акти в якості документального підтвердження господарських відносин платника податків та зборів.

В даному випадку висновки, викладені в ОСОБА_3 перевірки №2679/26-55-22-03/39153444 від 01 вересня 2014 року, щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків не є результатами зустрічної звірки в розумінні наведених вище правових норм через фактичне не проведення такої звірки, зафіксовані у вказаному акті від 01 вересня 2014 року дані щодо господарських відносин позивача не можуть вважатися податковою інформацією, а відтак не можуть бути враховані і використані в подальшому податковим органом.

Щодо викладеного в ОСОБА_3 перевірки №177/22-11/37408400 від 02 грудня 2014 року про те, що постачання товарно-матеріальних цінностей фактично не відбулось, а проведено лише документування транзитних фінансових потоків з метою мінімізації ПДВ в бюджет контрагентами, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження обставин викладених в ОСОБА_3 перевірки щодо протиправності ведення господарської діяльності ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) та ТОВ «Укрбудівниця» (код за ).

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Отже, відповідачем не надано доказів неможливості здійснення реальності операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) та ТОВ «Укрбудівниця» (код за ).

З урахуванням наведеного, відповідачем не спростовано у суді факт реальності господарських операцій, вчинених між позивачем та ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ), ТОВ «Укрбудівниця» (код за ).

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає висновки актів перевірок, на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, необґрунтованими, у звязку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятих повідомлень-рішень виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону та пункту 2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пункту 2.15 та пункту 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що позивач надав документи, які підтверджують факт придбання послуг у контрагентів, тобто позивачем доведено додержання вимог пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Що стосується посилання відповідача на те, що продавець не має права при одній поставці товару виписувати декілька податкових накладних на одну партію товару, внаслідок чого продавець ухиляється від реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Позивач в запереченнях вказує про те, що позивачу виписано 14 податкових та видаткових накладних ТОВ «Сервіс гарант Груп» та 18 податкових та видаткових накладних ТОВ «Укрбудівниця», що не перевищують 10000 грн. та зазначає, що продавець не має права при одній поставці товару виписувати декілька податкових накладних на одну партію товару, оскільки цим самим продавець ухиляється від реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 Прикінцевих положень Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній зокрема становить: понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.

Операції Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» з ТОВ «Сервіс гарант Груп» за період липень 2014 року та ТОВ «Укрбудівниця» за період серпень 2014 року дійсно було проведені на суму до 10000 грн. ПДВ, тому за законом податкові накладні, видані на такий товар, не підлягають реєстрації в єдиному реєстру податкових накладних.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс», ТОВ «Сервіс гарант Груп» та ТОВ «Укрбудівниця» на момент вчинення правочинів та їх виконання були зареєстрованими у якості платників ПДВ, що не оскаржується податковим органом.

Сплата ПДВ у складі ціни послуг податковим органом не оспорюється.

Крім того, податковий орган зазначає про те, що продавець не має права при одній поставці товару виписувати декілька податкових накладних, але при цьому сам не дає визначення, яка має бути «одна поставка» товару в розумінні господарських взаємовідносин позивача з його контрагентами.

Так, суд критично ставиться до такої позиції податкового органу, оскільки, надані позивачем первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Проаналізувавши норми Податкового кодексу України суд зазначає, що чинне податкове законодавство України не містить заборони при одній поставці товару виписувати декілька податкових на одну партію товару.

Крім того суд зазначає, що законодавство не містить певних критеріїв добросовісності платника податків. Водночас, слід визнати обґрунтованим застосування на практиці цього підходу, оскільки подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку у галузі оподаткування навіть за наявності певних прогалин у законодавстві. У разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних. Прикладом подібного підходу є постанова Верховного Суду України від 09 вересня 2008 року.

Крім того, здійснення діяльності поза межами правової відповідальності має бути не сумнівом чи елементом аргументації, а переконливим та беззаперечно встановленим юридичним фактом реальної дійсності конкретною обставиною, передбаченою нормами права, що спричиняє певні юридичні наслідки.

Суд звертає увагу на те, що Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від свого контрагента способу ведення господарської діяльності.

Жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум ПДВ, фактично сплачених в ціні придбання товару на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності.

Зокрема, стаття 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Постановою Верховного Суду України від 11 січня 2011 року у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ встановлено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

В даному випадку податкові накладні виписані саме контрагентом позивача, що не залежить від волі позивача.

Щодо реальності вчинених операцій між ТОВ «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» та його контрагентами - ТОВ «Сервіс гарант Груп» та ТОВ «Укрбудівниця», суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

В акті перевірки №177/22-11/37408400 від 02 грудня 2014 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВО Інтерпроектмонтажбудсервіс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійснені фінансово-господарських операцій з ТОВ «Сервіс гарант Груп» (код за ) за період липень 2014 року, ТОВ «Укрбудівниця» (код за ) за період серпень 2014 року» відповідач зазначає, що постачання товарно-матеріальних цінностей фактично не відбулось, а проведено лише документування транзитних фінансових потоків з метою мінімізації ПДВ в бюджет контрагентами.

Однак з цього приводу суд зазначає, що Податковий кодекс України для платників податків не передбачає а ні обов'язок, а ні право вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як СПД, реєстрації платником податків, «податкових взаємовідносин» з бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, тощо.

Як видно з акту перевірки відповідачем досліджені первинні документи, які підтверджують отримання послуг від ТОВ «Сервіс гарант Груп» та ТОВ «Укрбудівниця» за спірний період: податкові накладні, ОСОБА_3 приймання-виконання будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення що підтверджують переміщення грошових коштів з рахунків платника податку.

Тобто, зазначені документи підтверджують реальність господарських операцій із вказаними контрагентами - фактичне отримання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс».

Вказані ж в ОСОБА_3 висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними (фіктивними) правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що зміст угод, укладених між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Сервіс гарант Груп» та ТОВ «Укрбудівниця», не суперечать актам цивільного законодавства, а відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обовязків та створення правових наслідків, що обумовлюються цими правочинами.

Головною підставою вважати правочин нікчемним являється її недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не Актами, які б факти в цьому акті не були відображені.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність господарського зобов'язання пов'язує з наступним: невідповідністю його змісту вимогам закону; наявністю мети, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства; укладенням учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідачем не надано доказів, а так само не було встановлено у судовому засіданні фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання позивачем та його контрагентами - ТОВ «Сервіс гарант Груп» та ТОВ «Укрбудівниця» - правочинів.

Тобто, податковим органом не доведено, а судом також не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Відповідачем також не було обґрунтовано належним чином і не доведено у встановленому законом порядку, що угоди порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Суд вважає за необхідне зазначити, що добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законом обовязку щодо сплати податків, зборів вступає у звязку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обовязку іншими платниками податків.

При придбанні товару покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку понести за це відповідальність.

Слід врахувати і те, що якщо контрагент не виконував свої зобовязання перед державою та податковим органом, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні виконаних робіт сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконував усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Під час проведення перевірки податковий орган прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» та його контрагентами - ТОВ «Сервіс гарант Груп» та ТОВ «Укрбудівниця».

Однак, позивачем до суду було надано: податкові накладні, ОСОБА_3 приймання-виконання будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, що підтверджують факт надання послуг ТОВ «Сервіс гарант Груп» та ТОВ «Укрбудівниця» на користь позивача та платіжні доручення, які підтверджують факт повної оплати позивачем отриманих послуг.

Отже, факт виконання операцій засвідчується рядом первинних документів, які не викликають сумніву. Реальність господарських операцій зясована через дослідження у сукупності всіх первинних документів.

В ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб платника податків та наявності рішення суду про визнання правочинів недійсними.

Таким чином, доводи, якими податковий орган мотивував правомірність оскаржуваного податкового рішення не є переконливими.

Акт перевірки податкового органу не містить посилань щодо встановлених порушень стосовно форми та змісту первинних документів, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з постачання товарів.

Висновки податкового органу про відсутність фактичного постачання товарно-матеріальних цінностей спростовуються наданими позивачем документами.

Отже, зазначені обставини не можуть бути підставами для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту та позбавлення права бюджетного відшкодування.

Підпунктом 14.1.181, підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами вказаної статті право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В пункті 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У пункті 201.1 статті 201 ПК України вказано, що платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За правилами пункту 201.4 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобовязань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до пунктів 201.6 та 201.8 статті201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобовязаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Отже на підставі вищезазначеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» мало належним чином оформлені податкові накладні, які одержані від такого постачальника, та інші первинні документи, що підтверджують факт наявності господарських відносин між підприємствами.

Будь-які порушення щодо форми та змісту первинних документів, які підтверджують фактичне вчинення господарських операцій з постачання товару між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Сервіс гарант Груп» та ТОВ «Укрбудівниця» в акті перевірки відсутні.

Визначення розміру належних платнику податку сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість здійснюється на підставі норм статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як свідчать матеріали справи позивачем надані як до перевірки, так і до суду податкові накладні та всі без винятку документи у підтвердження оплати товару.

Будь-яких зауважень щодо оформлення податкових накладних акт перевірки не містить. Не містяться в акті перевірки й зауваження щодо оплати товару.

Отже, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів, на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача податкових накладних, ОСОБА_3 приймання-виконання будівельних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжних доручень, приймаючи до уваги, що зазначені документи не визнані недійсними, будь-яких посилань щодо невідповідності порядку їх оформлення вимогам Податкового кодексу України акт перевірки не містить, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» цілком правомірно включило суми до витрат які враховуються для визначення обєкта оподаткування та податку на додану вартість по придбаним послугам до складу податкового кредиту, оскільки його право на податковий кредит та витрати підтверджується єдиними і належними, з точки зору діючого законодавства, доказами.

Отже, виходячи з фактичних обставин справи, висновки фахівців відповідача є припущеннями, не доведеними належними засобами доказування, а податкове повідомлення-рішення № від 26 січня 2015 року, прийняте Державною податковою інспекцією в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інтерпроектмонтажбудсервіс», є протиправним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на все вищевикладене, суд вважає, що висновок податкового органу, викладений в ОСОБА_3 перевірки №177/22-11/37408400 від 02 грудня 2014 року, про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» підпункту 14.1.181 пункту 14. статті 14, пункту 201.10 статті 201, пункту 200.1 та 200.2 статті 200, підпункти 198.1, 198.3, 198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України є помилковим та спростовується дослідженими під час розгляду справи доказами.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № від 26 січня 2015 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість за основним платежем на суму 290474 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 145237 грн. слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № НОМЕР_1 від 26 січня 2015 року, винесене Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 290474 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 145237 грн., а загалом на суму 435711 грн.

Судові витрати у розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання» Інтерпроектмонтажбудсервіс» (ідентифікаційний номер 37408400) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов