Справа № 152/1107/15-а
Суддя: Соколовська Т. О.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1107/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі Дубчак Л.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Титаренка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

15.07.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що 27 березня 2014 року їй призначено пенсію державного службовця, так як її стаж державної служби складав 10 років 25 днів, в розмірі 80 % від заробітку.

03 червня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до УПФУ в Шаргородському районі із заявою про перерахунок пенсії, посилаючись на те, що пенсія була їй призначена не з повного заробітку, зокрема при призначенні пенсії не були враховані матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати.

УПФУ в Шаргородському районі листом від 12.06.2015 року № 18/С відмовило їй в перерахунку пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати не входять до структури заробітної плати.

Позивач ОСОБА_3 просить визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії та зобов'язати УПФУ в Шаргородському районі Вінницької області здійснити перерахунок призначеної їй пенсії з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб з 01.06.2015 року, відповідно до вимог Закону України "Про державну службу", чинного на час перерахунку пенсії (27.03.2014 року) із розрахунку 80 відсотків нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії, з врахуванням проведених за цей період виплат.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю від 06.08.2015 року ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на ті самі обставини, що і в позовній заяві.

Представник відповідача УПФУ в Шаргородському районі Вінницької області Титаренко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати не входять до структури заробітної плати, а тому немає законних підстав для проведення перерахунку пенсії позивача.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що позивачці ОСОБА_3, згідно поданої заяви від 27.03.2014 року відповідачем була призначена пенсія державного службовця в розмірі 80 % від заробітку, так як її стаж державної служби складав 10 років 25 днів (а.с.10).

Із пенсійної справи № 139736, оглянутої судом вбачається, що суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, виплачені позивачу не були враховані при призначенні пенсії.

03 червня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок пенсії з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, до заяви додала довідку прокуратури Вінницької області № 18 - ф - 350 від 22.05.2015 року про складові її заробітної плати (а.с.7-8).

УПФУ в Шаргородському районі листом від 12.06.2015 року № 18/С відмовило їй в перерахунку пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати не входять до структури заробітної плати (а.с.13 - 14).

Встановленому судом факту відповідають адміністративно - правові відносини, що виникають з приводу захисту прав фізичної особи по спорах щодо призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України " Про державну службу", Законом України " Про оплату праці", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, згідно ст.ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі старості та в інших випадках, передбачених законом і це право громадянина є непорушним. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73 року; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КАС України, суд, при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України.

За змістом ст. 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

В п.п. 2.2.2 пункту 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5 встановлено, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають системний характер. Матеріальна допомога, що має системний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Системний аналіз вказаних положень закону дає підстави для висновку, що індексація, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Окрім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.02.2012 року № 21-430а11, яка згідно ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

За вказаних обставин, висновок відповідача про те, що індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових потреб, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включаються до складу заробітної плати державного службовця і не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є необґрунтованим.

Як вбачається із довідки прокуратури Вінницької області № 18 - ф - 350 від 22.05.2015 року про складові заробітної плати позивачу виплачувалась індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових потреб, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно зазначені виплати слід враховувати при обчисленні розміру пенсії позивача.

Згідно з ст. 11, ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач УПФУ в Шаргородському районі, заперечуючи проти позову, ні у письмових запереченнях на позовну заяву, ні представник відповідача Титаренко О.В. в судовому засіданні не надали суду достовірних і переконливих доказів в підтвердження правомірності свого рішення.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" перерахунок призначеної пенсії провадиться при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно з таких строків: і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 03 червня 2015 року, відтак, перерахунок пенсії їй повинен бути здійснений з 01.06.2016 року.

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують суд, що право позивача на здійснення перерахунку призначеної пенсії з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб порушено і підлягає судовому захисту.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 19, 46, 55 Конституції України; ст. 6, 13, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 2, 4, 6, 9, 17, 19, 70, 71, 86, 158-163, 167, 256 КАС України; ст.ст. 33, 37 ЗУ " Про державну службу" ст.ст.66, 84 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ст.ст.1,2 ЗУ " Про оплату праці", ст. 41 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Відмову Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області у перерахунку пенсії ОСОБА_3 визнати протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_3 пенсії з врахуванням суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових потреб з 01 червня 2015 року, відповідно до вимог Закону України "Про державну службу", чинного на час призначення пенсії державного службовця (27.03.2014 року), із розрахунку 80 відсотків нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії, із врахуванням проведених за цей період виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок .

Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

СУДДЯ : Т.О.СОКОЛОВСЬКА