Справа № 2а-2920/10/1170
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2010 року Справа № 2а-2920/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Пасічника Ю.П.

суддів - Флоренко О.Ю., Могилан С.В.

при секретарі Колтуновій А.Ю.

за участю представників: - від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

- від відповідачів участі не брали,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добровеличківської міжрайонної державної податкової інспекції, Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області, Державної податкової адміністрації України про визнання незаконними рішень, суд -

Встановив:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про:

- визнання незаконним та скасувати рішення Добровеличківської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської обл. про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 20.04.2010 р.

- визнання незаконним та скасувати Рішення Державної податкової адміністрації у

Кіровоградській обл. про результати розгляду скарги №1751/10/23-230 від 31.05.2010 р.,

- визнання незаконним та скасувати Рішення Державної податкової адміністрації України про результати розгляду скарги №4863/У/25-0315 від 23.07.2010 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 20.04.2010 р. винесено з порушенням вимог ст. 6 Закону України від 06.07.95 р. №10265/95-13 р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та п. п. 3.1., 3.2. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА № 327 від 10.08.2005р. Рішення про результати розгляду скарги №1751/10/23-230 від 31.05.2010 р. та рішення про результати розгляду скарги №4863/У/25-0315 від 23.07.2010 р. винесено з порушенням вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян».

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, подали до суду заперечення та заяви про розгляд справи за їх відсутність

Добровеличківська МДПІ у письмових запереченнях просила у задоволенні адміністративного позову відмовити, пославшись на те що, оспорюване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є законними і обґрунтованими.

ДПА України та ДПА в Кіровоградській області у письмових запереченнях просили у задоволенні адміністративного позову відмовити, пославшись на те що, оспорюване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є законними і обґрунтованими.

В судовому засіданні 28.09.2010 р. на підставі ст. 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Складення постанови в повному обсязі відкладено 03.10.2010 р.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

09.04.2010 року працівниками Добровеличківської МДПІ була проведена перевірка господарської одиниці магазин «Глобус»розташованого по вул. Чернишевського у м. Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області в якому позивачем здійснюється підприємницька діяльність.

Перевіркою встановлені порушення п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.95р. №265/95-ВР (надалі Закон про РРО), а саме:

- порушення ведення обліку товарів на місці реалізації, зокрема у графі 3 книги обліку доходів та витрат записи щодо сум придбання товару зазначені без наявності підтверджуючих документів, сума не облікованого та не оприбуткованого товару становить 11456,50 грн.

За результатами перевірки 09.04.2010р. складено Акт (довідка) перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій №0017/11/05/23/НОМЕР_1 (а.с. 12-13).

На підставі акту перевірки винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій:

№ від 20.04.2010р. яким відповідачу нарахована штрафна санкція за порушення норм п. 12 ст.3 Закону про РРО в сумі 22913,00 грн.

Як вбачаться з матеріалів справи (а.с.26) на час перевірки позивач був платником єдиного податку та вів Книгу обліку доходів та витрат (а.с. 27-42).

Відповідно до абзацу восьмого статті 4 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 03.07.1998 р. N 727/98 форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення субєктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до п.1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1269 від 26 вересня 2001 року, Книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку). Згідно п. 5 цього Порядку, суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Форма Книги обліку доходів та витрат передбачена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 9 червня 1993 р. за №64, відповідно до змісту якої вона має такі розділи: 1 період обліку, 2 кількість виготовленої продукції, наданих послуг, закуплено товару, 3 витрати на виробництво продукції, придбання товару, 4 кількість проданої продукції, надання послуг, 5 ціна продажу продукції (послуг), 6 сума виручки (доходу), 7 чистий дохід.

Пунктом 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 р. №599 та зареєстрованого в Мінюсті за №752/4054 від 02.11.1999 році, передбачено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій, платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком №10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 №12 та зареєстрованої в Мінюсті України від 09.06.1993 р. за №64. При цьому обовязковому заповненню підлягають лише графи період обліку, витрати на виробництво продукції, сума виручки (доходу), чистий дохід.

З аналізу даних норм, суд приходить до висновку, що облік товарів підприємець платник єдиного податку здійснювати не зобовязаний. Книга ф. №10 призначена виключно для обліку доходів та витрат підприємця, а не для обліку товарів. Як наслідок, у випадку неправильного її заповнення застосовувати штрафні санкції за ст.20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у відповідача підстав не було. Крім того, судом встановлено, що в ході перевірки посадовими особами відповідача не встановлено порушення порядку ведення книги ф. 10 позивачем.

При цьому доводи відповідача- Добровеличківської міжрайонної державної податкової інспекції стосовно того, що норма ст. 6 Закону про РРО щодо не ведення обліку товарних запасів стосується лише платників фіксованого податку судом до уваги не приймаються оскільки вказані доводи суперечать, як змісту власне самої статті 6 Закону про РРО так і положенням Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва».

По-перше, в статті 6 Закону про РРО буквально зазначено «обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів», при цьому не конкретизується, що вказана норма стосується лише платників фіксованого податку.

По-друге, назва Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»та його зміст передбачають, що особи діяльність яких унормована положеннями вказаного Указу звільнені від обовязку ведення обліку товарних запасів, а тому на них також розповсюджуються положення ст. 6 Закону про РРО.

Позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасувати Рішення Державної податкової адміністрації у Кіровоградській обл. про результати розгляду скарги №1751/10/23-230 від 31.05.2010 р. та визнання незаконним та скасувати Рішення Державної податкової адміністрації України про результати розгляду скарги №4863/У/25-0315 від 23.07.2010 р. задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

Порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями врегульовано відповідним Положенням затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України від 11 грудня 1996 року № 29.

За змістом п. 16 вказаного Порядку подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, в разі незгоди особи з рішенням державної податкової адміністрації (інспекції), прийнятим за наслідками розгляду поданої скарги, указане рішення може бути оскаржене в державній податковій адміністрації вищого рівня, а не до суду, отже, вимога позивача в частині скасування рішення відповідача-Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області про результати розгляду скарги (а.с. 8, 9) задоволенню не підлягає.

Стосовно рішення відповідача ДПА України суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення термінів нормативно-правовий акт та правовий акт індивідуальної дії.

За усталеними в теорії права підходами до класифікації актів нормативно правовий акт виданий субєктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обовязкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії виданий субєктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообовязкових правил поведінки та стосується прав і обовязків чітко визначеного субєкта , якому він адресований.

Обовязковою ознакою як нормативно-правового так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обовязковість його приписів для відповідного субєкта, дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

Разом з тим, рішення про результати розгляду скарги не є рішенням (нормативно правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії) в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, а тому не може бути визнане нечинним та скасованим, як цього вимагає позивач.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконим та скасувати рішення Добровеличківської міжрайонної державної податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 20.04.2010 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача з Державного бюджету судові витрати в розмірі 1,13 грн.

Постанова відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 29.09.2010р.

Головуючий підпис.

Судді підписи.

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_3