Справа № 816/1537/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1537/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мекенченко М. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2015 року позивач ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про

визнання протиправним та скасування рішення № 19436333 від 18 лютого 2015 року, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1,

зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зауважив, що ним подано до відповідача заяву про реєстрацію прав на нерухоме майно. Разом з тим, спірним рішення позивачу відмовлено у вказаній реєстрації у зв'язку з тим, що вказану заяву подано після державної реєстрації обтяження, встановленого щодо цього майна. Позивач зазначив, що за спірним майном дійсно зареєстровано обтяження на підставі рішення державного виконавця про накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження, в той же час постановою державного виконавця від 29 червня 2011 року звільнено майно з-під арешту. Тому, на думку позивача, заяву про державну реєстрацію прав на спірне майно подано після припинення державної реєстрації обтяжень, а отже відсутні і правові умови для відмови у державній реєстрації прав на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності /а. с. 41/.

До суду надійшли письмові заперечення /а. с. 16-19/ відповідача проти позову, в яких останній зазначив, що до прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з внесенням відповідних записів до Державного реєстру прав державний реєстратор зобов'язаних перевірити, зокрема, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог закону. Державним реєстратором було встановлено, що за спірним майном: квартира АДРЕСА_1, зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна). Тому підставою для відмови у реєстрації вищевказаного майна за ОСОБА_2 стало існування державної реєстрації обтяження, встановленого щодо майна.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника /а. с. 93/.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник за законом ОСОБА_1, 12.02.2015 року подано до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1. Підставою для звернення стала ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2014 року по справі № 554/14731/2014, якою визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом.

Рішенням державного реєстратора від 18 лютого 2015 року № 19436333 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Позивач, не погодившись із вказаними діями Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області у зв'язку з чим звернувся до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (частини 1, 2 статті 182 ЦК України).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина 4 статті 334 ЦК України).

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, що діяла на момент виникнення та існування спірних правовідносин (далі - Закон № 1952).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості також врегульовані нормами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, в редакції нормативно-правових актів, що діяла на момент виникнення та існування спірних правовідносин.

Відповідно до частин 1-4 статті 3 Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно ч. 1, 3 ст. 10 Закону № 1952, державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.7 ст.16 Закону України №1952, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 9 Закону України № 1952 встановлено повноваження державного реєстратора, зокрема, державний реєстратор встановлює відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України № 1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

За частиною тринадцятою статті 15 Закону N 1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 17 жовтня 2013 р. N 868 затвердив Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита (пункти 8, 13 Порядку).

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункт 15 Порядку).

Судом встановлено, що 12 лютого 2015 року ОСОБА_1, яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до відповідача подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на частину об'єкту нерухомого майна.

До заяви про реєстрацію права власності на квартиру ОСОБА_1 додано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2014 року по справі № 554/14731/2014, якою визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом.

За приписами абзацу 1 пункту 94 Порядку під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

Пунктом 95 Порядку визначено, що державний реєстратор встановлює, в тому числі, наявність (відсутність) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Відповідач у своїх запереченнях зазначив, що при здійсненні державним реєстратором пошуків у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, за параметрами запиту: адреса об'єкта: АДРЕСА_1, зареєстровано право власності за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а саме з наявної копії облікової справи № 02.01-04-02/10188685 /а. с. 61-71/, а також Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно /а. с. 72-75/.

Також, державним реєстратором здійснено пошуки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за параметрами запиту: ОСОБА_4, та встановлено, що зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна) (реєстраційний номер 9562248 від 26 лютого 2010 року) на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника виконавчого провадження № 17166181, винесеної 26 лютого 2010 року державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції.

Так, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, дійсно, 26 лютого 2010 року до вказаного реєстру внесено запис про реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_4 /а. с. 78-79/.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону N 1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Тому наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Таким чином, алгоритм дій і загальна логіка реєстрації передбачає неможливість реєстрації речових прав на майно, щодо якого є обтяження, зумовлене накладенням арешту на майно.

За таких обставин, державний реєстратор не має правових підстав для реєстрації, а тому єдине законне рішення, яке він може прийняти, - відмовити у реєстрації.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов такого правового висновку: наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Посилання позивача на відсутність у відповідача правових підстав для відмови у здійсненні реєстрації права на нерухоме майно у зв'язку зі зняттям арешту державним виконавцем суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Із наданих до матеріалів справи документів /а. с. 35, 86-91/, судом встановлено, що 29 червня 2011 року державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції прийнято постанову у ВП № 17166181 про звільнення майна боржника з-під арешту, якою звільнено з-під арешту все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4.

На вимогу суду про надання матеріалів ВП № 17166181 Октябрський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції листом від 23 липня 2015 року повідомив, що вказані матеріали знищені, про що свідчить акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 01 лютого 2015 року /а. с. 88-91/. Також, повідомлено, що 29 червня 2011 року винесено постанову про звільнення майна з-під арешту.

В той же час, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру заборон запису про заборону відчуження майна станом на 18 лютого 2015 року, тобто на момент подання позивачем заяви про реєстрацію прав на нерухоме майно, у вказаному реєстрі відсутній запис про зняття заборони на відчуження майна. Інше сторонами під час судового розгляду справи не доведено.

Отже, на момент звернення позивача до реєстраційної служби з заявою про державну реєстрацію права на 1/9 частину об'єкту нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, в Єдиному реєстрі заборон був наявний запис про заборону відчуження вказаного вище нерухомого майна на підставі постанови держаного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 26 лютого 2010 року.

З викладеного вбачається, що державний реєстратор правомірно відмовив у державній реєстрації права власності.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, відмовляючи позивачу у державній реєстрації права власності на вказану квартиру та приймаючи рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19436333 від 18 лютого 2015 року діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

За відсутності підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19436333 від 18 лютого 2015 року щодо здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_2 на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1, відсутні підстави для зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький