Справа № 803/1704/15
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Справа № 803/1704/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство ОСОБА_1 (далі - СФГ ОСОБА_1Б.) звернулося з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області (далі - УПФУ Сарненського району) про скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що УПФ у Сарненському районі в січні 2015 року направлено розрахунки нарахувань фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пункту б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення по ОСОБА_2, де зазначено що СФГ ОСОБА_1 повинно щомісячно сплачувати Пенсійному фонду 1070,86 грн.

З надісланими розрахунками позивач не погоджується, вважає, що відповідно до абзацу пятого підпункту 1 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування виплата пенсій особа,…яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е», та «ж» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року за кошти Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку передбаченого ст. 26 цього Закону, а не підприємствами на яких працювали пільговики перед виходом на пенсію. Також порушено вимоги ст. 80 Закону України Про пенсійне забезпечення, коли призначено ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах; порушено вимоги розділу 6.2. Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України готуючи розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пункту б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із наведених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач в письмових запереченнях на позовну заяву позовні вимоги не визнав, вказав, що УПФ в Сарненському районі з 14.12.2010 року було призначено пенсію ОСОБА_2 згідно з п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якого пенсії за віком на пільгових умовах призначаються жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали 5 і більше дітей незалежно від віку і трудового стажу, в порядку що визначається Кабінетом Міністрів України. Такий порядок визначено Постановою КМУ № 244 від 16.05.1992 року «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей». Вказана пенсія була призначена ОСОБА_2 на підставі поданої особисто заяви та доданих до неї документів. Без відповідних документів самостійно оформити пенсії цій особі відповідач не міг. Оскільки, пенсія ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, а тому Управлінням пенсійного фонду в Сарненському районі правомірно було включено суму її пенсії до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Згідно п.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058), обовязок відшкодовувати вказані витрати покладено на позивача.

На підставі зазначеного просить у задоволенні адміністративного позову СФГ ОСОБА_1 відмовити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, в поданих 29.07.2015 року письмових запереченнях на позовну заяву розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, УПФУ в Сарненському районі від 14.01.2015 року №146/02 СФГ ОСОБА_1 надсилався розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з січня 2015 року по пенсіонерці ОСОБА_2

ОСОБА_2 працювала на СФГ ОСОБА_1 з 01.09.2010 року по 14.01.2011 року (а.с.20-22) та народила і виховало семеро дітей до 14-річного віку, що підтверджується довідкою №3759 від 03.12.2010 року (а.с. 23). Згідно протоколу про призначення пенсії №12404 від 15.12.2010 року (а.с. 18) особі призначено пенсію за віком відповідно до п. «ж» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №71-УІІІ Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок, відновлюється відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування для сільськогосподарських підприємств, що були платниками фіксованого сільськогосподарського податку.

Статтею 4 цього Закону визначено, що розмір збору по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій становить 100% від обєкта оподаткування.

Пунктом 6.1 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою управління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663, визначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, згідно з частиною 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, зокрема, для платників 100 % фактичних витрат.

Згідно з підпунктами 6.4, 6.8 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (з наступними змінами та доповненнями), розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Оскільки з 2015 року з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок, платником якого позивач був до 2015 року, і на даний момент відноситься до четвертої групи спрощеної системи оподаткування платників податків, що не є тотожним поняттям платник фіксованого сільськогосподарського податку, який зазначений в абзаці 4 пункту 1 статті 2 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, тому позивач зобовязаний сплачувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в загальному порядку, визначеному для підприємств, установ та організацій.

Системний аналіз вищевказаних нормативних актів, дає підстави суду стверджувати, що обовязок відшкодовувати такі витрати, покладається на підприємства та організації.

Згідно п. «ж» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, право на пенсію за віком на пільгових умовах не залежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей, незалежно від віку і трудового стажу в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про визнання пенсії на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей» від 16.05.1992 №244, жінки, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на селянському (фермерському) господарстві ОСОБА_1, з 14.12.2010 року, їй було призначено пенсію згідно п. «ж» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, що підтверджується протоколом про призначення пенсії №12404 від 15.12.2010 року та довідкою виданою Карпилівською сільською радою про виховання 7 дітей до 14-річного віку.

Протокол про призначення пенсії в судовому порядку не оскаржувався і на даний час є чинним.

Таким чином ОСОБА_2, як матір що виховала семеро дітей та працювала у сільськогосподарському виробництві, набула права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «ж» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, де вік та стаж особи (жінки) не мають жодного правового значення.

Тому, суд вважає, що УПФ у Сарненському районі формуючи та направляючи зазначені розрахунки за січень 2015 року діяло в межах наданих повноважень із дотриманням вищевказаних норм законів та Інструкції, а тому вони є правомірними.

Що стосується твердження позивача, що пенсія ОСОБА_2 призначена із порушенням чинного законодавства суд до уваги не приймає, оскільки воно спростовується наявним в справі письмовими доказами, зокрема матеріалами які стали підставами для призначення пенсії, в тому числі копії заяви ОСОБА_2 Крім того, призначення пенсії без подачі належно завіреної заяви чинним законодавством не передбачено.

Також, не заслуговують на увагу твердження позивача, про те, що в даному випадку відшкодування витрат повинно здійснюватися пропорційно організаціями де працювала особа до виходу на пенсію та здобула відповідний пільговий стаж, оскільки при виході на пенсію з підстав визначених п. «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Постанови № 244 вказане положення не застосовується, оскільки основною умовою для призначення даного виду пенсії є наявність у жінки 5 і більше дітей та факт роботи її на момент виходу на пенсію у сільському господарстві, що в даному випадку і наявне. Тобто для даного виду пенсії стаж роботи на попередніх підприємствах і тривалість стажу роботи не мають будь-якого значення.

Інші доводи позивача не спростовують висновків суду зроблених в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність складення та направлення таких розрахунків позивачу.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та зобов'язання вчинити дії слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 160 ч.3, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 13.08.2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк