Справа № П/811/533/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року справа № П/811/533/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.07.2014 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.07.2014 року видане Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області ОСОБА_1 про встановлення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування на суму 19101,70 грн. з яких 15353,36 грн. за основним платежем та 3838,34 грн. - штрафні санкції.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 31 липня 2015 року Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким йому визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 19191,70 грн. з яких за основним платежем 15353,36 грн. та 3838,34 грн. штрафних фінансових санкцій.

Позивач вважає, що податковим органом у порушення норм діючого податкового законодавства України, було прийняте протиправне податкове повідомлення-рішення, яке призвело до порушення його прав та законних інтересів.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення, позов не визнається, вказується, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про державну податкову службу в Україні" у зв'язку з порушення позивачем законодавства під час здійснення сплати належних сум податків до бюджету, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення є правомірним.

У відповідності до ухвали від 23.07.2015 року подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.06.2007 року між фізичною особою ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №490041821, згідно якого банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні ресурси в сумі 27326,73 доларів США з оплатою по процентній ставці 13,5% річних у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі (а.с.25).

08.06.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк», що є правонаступником усіх прав і зобов'язань ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до вищезазначеного Кредитного договору (а.с.26).

Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди сторони дійшли згоди, що зміна порядку повернення заборгованості Позичальника за цим Договором, в тому числі щодо звільнення Позичальника від виконання зобов'язань за цим Договором, здійснюється шляхом направлення Банком рекомендованого листа за місцем проживання Позичальника, вказаному в цій Додатковій угоді до Договору, в якому зазначається порядок повернення заборгованості Позичальника за цим договором, в тому числі порядок звільнення Позичальника від виконання зобов'язань за цим договором. При цьому таке повідомлення в будь якому разі вважається отриманим Позичальником протягом 10 (десяти) календарних днів з дати його відправлення.

ПАТ «Альфа-Банк» листом №69 від 10.04.2013 року повідомило позивача про те, що ПАТ «Альфа-Банк» звільнив ОСОБА_1 від подальшого виконання його обов'язків щодо повернення частини заборгованості у розмірі 11 467,95 USD (одинадцять тисяч чотириста шістдесят сім доларів дев'яносто п'ять центів) за кредитним договором №490041821 від 22.06.2007 року (анулював борг) (а.с.13).

На підставі наказу Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області №1291 від 15.07.2014 року та на підставі п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведено перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами проведеної перевірки посадовою особою податкового органу було складено акт від 21.07.2014 року №11/11-23-17-04/НОМЕР_1 (а.с.9-11).

Перевіркою встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 порушено пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, ПК України у результаті чого донараховано грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік на суму 15353,36 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2014 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 19191,70 грн. з яких за основним платежем 15353,36 грн. та 3838,34 грн. штрафних фінансових санкцій. (а.с.12).

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV "Податок на доходи фізичних осіб" Кодексу. Так, відповідно до підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 вказаного розділу Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно абзацу д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Більш того, вищезазначена норма містить дві обов'язкові ознаки для того, щоб нарахувати ПДФО за отримання додаткового блага - це прощення суми боргу з повідомлення платника податку про дані обставини та включення такої суми доходу до податкового розрахунку.

Усі ці складові були наявні на стадії перевірки відповідача та винесення податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до підпункту 14.1.54 статті 14 ПК України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Виходячи із вищенаведених норм, сума прощеного боргу є доходом фізичної особи -позичальника.

Згідно із ст. 164 ПК України (якою визначено базу оподаткування ПДФО) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи, визначені п. 164.2, та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 Кодексу.

Відповідно до пп. "д" пп. 164.2.17 ПКУ до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, сума боргу платника, анульованого (прощеного) за самостійним рішенням кредитора до закінчення строку позовної давності, є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та оподатковується за ставками, визначеними п. 167.1 ПКУ (15 % та/або 17 %).

Згідно з пп. "б" п. 176.2 ПК України сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою " 126".

Згідно листа отриманого на виконання вимог ухвали суду Центрального офісу з обслуговування великих платників Міжрегіонального головного управління ДФС Державної від 25.05.2014 року, ПАТ «Альфа-Бакнк» (код 23494714) включено до розрахунку форми 1ДФ за 2013 рік інформацію про нарахований дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) у сумі 91663,32 грн. (а.с.65-66).

Таким чином, ПАТ «Альфа-Бакнк» відповідно до пп. "д" пп. 164.2.17 ПКУ прийняло рішення про прощення боргу ОСОБА_1 шляхом укладання додаткової угоди та відповідного листа-довідки, а також, повідомило податковий орган про те, що ОСОБА_1 отримав за кодом "126" дохід в розмірі 91663,32 грн., тобто сума з якої не було сплачено суми податку.

Суд зазначає, що в даних правовідносинах банк своїми діями зняв з себе обов'язок по сплаті податку за списаним боргом і переклав його на боржника.

Згідно з підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 Кодексу сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ (далі - податковий розрахунок № 1ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126" (наказ ДПА України від 24.12.2010 р. №1020, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 р. за № 46/18784).

Положеннями п.179.1 ст.179 Кодексом зазначено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан та доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу (пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).

При нарахуванні (наданні) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно із Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за формулою, зазначеною у п. 164.5 статті 164 Кодексу.

З аналізу наведених норм суд зазначає, що платник податку - боржник після отримання додаткового блага зобов'язаний до 1 травня року, наступного за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу ДПС, у якому він перебуває на обліку, відобразити в ній зазначений дохід і самостійно до 1 серпня року, наступного за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

На думку суду, сума боргу визначається банком відповідно до умов договору, про списання (прощення) якої повідомляється податковий орган. Відповідно до чинного законодавства податковий орган не зобов'язаний перевіряти, що саме банк списав боржнику: тіло кредиту, проценти чи штрафні санкції, оскільки сума зазначена та отримана за кодом "126" вважається додатковим благом та підлягає оподаткуванню.

Між тим, відносини, що виникають між банком та його клієнтами з питань надання банківських послуг, в тому числі надання кредитів, є питаннями цивільно-правових відносин, а саме питаннями зобов'язального права, які регулюються актами цивільного законодавства України в тому числі нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Таким чином, питання припинення зобов'язань, що виникають із кредитних договорів, у тому числі шляхом прощення боргу, повинні бути врегульовані між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин.

Суд зазначає, що у разі невиконання кредитором вимог підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу стосовно повідомлення боржника про суму анульованого боргу та включення її до податкового розрахунку № 1ДФ, такий кредитор зобов'язаний в повному обсязі виконати обов'язки податкового агента, встановлені пунктом 176.2 статті 176 Кодексу. При цьому вказані доходи оподатковуються в складі загального місячного оподатковуваного доходу платника податку за ставками, встановленими пунктом 167.1 статті 167 Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що протягом перевіряємого періоду ОСОБА_1 отримав доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.

Згідно частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Кіровоградського окружного адміністративного суду, Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов фізичної особи ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.07.2014 року - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УК у м.Кіровогр./м.Кіровоград/ 22030001; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО: 823016; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_1, Кіровоградський окружний адміністративний суд) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1644,29 (одну тисячу шістсот сорок чотири) грн. 29 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Р.В. Жук