Справа № 219/6048/2013-а
Суддя: Погрібна Н. М.
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/6048/2013-а
2-а/219/262/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2013 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Погрібної Н.М.,

при секретарі - Тулаїнової О.С.,

за участю:представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про стягнення заборгованості недоотриманої суми за оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до суду 09.07.2013 року, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь суму недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік у розмірі 4446грн., тобто 4 мінімальні заробітні плати на момент виплати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом ІІІ групи, знаходиться на обліку у відповідача і відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, розмір якої визначений як чотири мінімальні заробітні плати. За 2012 рік відповідач виплатив йому допомогу на оздоровлення в сумі 90,00 грн., керуючись підзаконним нормативним актом - постановами КМ України № 836 від 26 червня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що відповідач недоплатив йому встановлений законом розмір щорічної допомоги на оздоровлення, який повинен становити 4 розміри мінімальних заробітних плат. Оскілки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки, а не постанова КМУ. Суми визначені постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за № 562 від 12 липня 2005 року». Таким чином, відбулося значне звуження обсягу прав, які існували на той час щодо відповідності категорії громадян, а саме звуження обсягу прав позивача на спірну допомогу. Просив суд визнати дії управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради неправомірними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік у сумі 4446грн. з урахуванням виплаченої допомоги у розмірі 90 грн.

У судове засідання позивач не зявився до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1., діюча на підставі довіреності просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно наданих суду заперечень, вбачається, що згідно зі ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязані з реалізацією цього Закону, за рахунок державного бюджету. Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України тільки Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.З 1 січня 2011 року набрав чинності Бюджетний кодекс України, частиною другою статті 4 якого передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. Абзацом другим даного пункту встановлено, якщо іншим нормативно - правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу. Джерелом заявленої виплати є кошти Державного бюджету України, відтак при вирішені даного питання слід керуватися приписами Бюджетного кодексу України. Відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету, в тому числі і з виплати щорічної разової грошової допомоги, здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Міністерством соціальної політики України, як головним розпорядником коштів після затвердження бюджетних призначень по виплаті щорічної разової грошової допомоги доведені суми до розпорядника коштів на регіональному рівні, який з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (зі змінами) затвердив кошториси для управління. В свою чергу, відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Конституційний Суд України у Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 визначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України) обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений.

Конституційний Суд України у Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 визначив, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховною Радою України про його виконання (частина друга статті 96, частина перша статті 97, частина перша статті 113, пункт 6 статті 116 Основного Закону України). Ефективне здійснення Кабінетом Міністрів України цих повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики (пункти 2, 3 статті 116 Конституції України). Разом з тим, відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет на 2012 рік» було встановлено, що у 2012 році норми і положення статті 48 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік, згідно із Законом України від 22.12.2011 р. N 4282-V. Таким чином, на даний час діють два нормативно-правових акти однакової юридичної сили (Закони), які по-різному регулюють розмір допомоги на оздоровлення для категорії постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС та допомоги у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, а тому за загальним правилом застосуванню до спірних відносин підлягає той акт, який за хронологією прийнятий пізніше, тобто Закон України «Про Державний бюджет України на 2012 рік». Ураховуючи наведене, у 2012 році розмір щорічної допомоги на оздоровлення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р., складає для ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи 90 гривень. Вищевказана сума за 2012 рік була перерахована на рахунок позивача 25.01.2013 р. Тому вимоги про стягнення недоотриманих сум допомоги у розмірі передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути задоволені, оскільки дії управління в частині розмірів їх нарахування в спірний період ґрунтуються на чинному законодавстві. Так, управління праці та соціального захисту населення є прибутковою державною установою, яка здійснює покладені на нього повноваження у сфері соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключно у межах бюджетних асигнувань згідно видаткової частини державного бюджету. Головним розпорядником коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Міністерство соціальної політики України. Ліміти бюджетних асигнувань з виплати щорічної допомоги на оздоровлення орієнтовані Міністерством соціальної політики України виключно на норми, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 р. і спрямовані лише на здійснення поточних виплат, фінансування сплати заборгованості за минулі роки не передбачено.Отже для вирішення цього спору необхідно визначитись, який з цих законів є пріоритетним та підлягав застосуванню у виниклих правовідносинах. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Згідно із ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідальність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Однак відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, за наявності декількох законів, норми які по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Таким чином, на момент виникнення спірних відносин статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» були діючи, а відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши представника відповідача та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А№ 431622 від 27.02.2003року та серії Б № 523427 від 25.04.2003року та довідками МСЕК. Позивач перебуває на обліку в УПСЗН Артемівської міської ради.

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Артемівсько міської ради, позивачу виплачується допомога на оздоровлення, розмір якої встановлено постановою КМУ № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка складає 90 грн. 00 коп.

Згідно ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, передбачена щорічна допомога на оздоровлення в тому числі інвалідам 3 групи - чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до п. З Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Зазначені Закони України та Постанова Кабінету Міністрів України не визнані такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними).

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2012 року № 4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» судам необхідно звертати увагу на те, що у разі наявності колізій між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше.

Також, варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу, на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

В даному випадку у 2012 році виплата допомоги на оздоровлення позивачу здійснена відповідачем правомірно, з урахуванням вимогБюджетного кодексу України відповідно бюджетного призначення.

Крім того, оскільки Закон № 4282-VІ прийнято пізніше за Закон № 796-ХІІ, суд вважає, що саме положення Закону № 4282-VІпідлягають застосуванню до спірних правовідносин. Відтак, протиправність в діях відповідача при виплаті позивачу спірної компенсації відсутня, а тому позов задоволенню не підлягає.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись п. З Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.17,19, 69, 117, 118, 159, 161 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про стягнення заборгованості недоотриманої суми за оздоровлення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в Донецький апеляційний адміністративний суд через Артемівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М.Погрібна