Справа № 810/2730/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року 810/2730/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
доМіжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.03.2015 №, № та рішення про застосування фінансових санкцій від 20.03.2015 №6918/0024/2810.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства та прийняте на їх підставі оскаржувані рішення є протиправними.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що перевіркою магазину, який належить позивачу, встановлено зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка, а також встановлено, що позивачем не забезпечено зберігання фіскальних звітних чеків, не забезпечено відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій та несвоєчасно оприбутковані грошові кошти в Книзі обліку розрахункових операцій. Таким чином, на думку відповідача, спірні рішення прийнято правомірно і у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У судове засідання, призначене на 06.07.2015, з'явились представники сторін.

До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" є юридичною особою, здійснює торговельну діяльність через мережу магазинів. Як платник податків позивач перебуває на обліку в Міжрегіональному головному управлінні ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2015 року посадовими особами Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників проведено фактичну перевірку магазину за адресою: м. Київ, вул. Гнати Юри, 20, який належить ТОВ "Фоззі-Фуд", за результатами якої складено Акт фактичної перевірки від 26.02.2015.

Як вбачається із зазначеного Акта, перевіркою встановлено наступні порушення, а саме:

- на реалізації знаходився алкогольний напій не позначений акцизною маркою встановленого зразка, а саме вино виноградне ординарне, столове, напівсолодке, рожеве "Мускатне", спирт 9 - 12 %, цукор 3,0 - 5,0 % мас., об'єм 1 дм3, виробник ТОВ "Одеський завод класичних вин" за ціною реалізації 20,74 грн., чим порушено вимоги ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту, етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів";

- невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі коштів, зазначеній у денному звіті на суму 5,98 грн., чим порушено вимоги п. 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- не забезпечено зберігання у КОРО 9/3 фіскальних звітних чеків від 19.12.2014, 31.12.2014, 01.01.2015, 19.01.2015, 13.02.2015, 17.02.2015, чим порушено п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у сумі 9779,32 грн. у книзі обліку розрахункових операцій №/5, чим порушено п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637.

На підставі висновків Акту перевірки МГУ ДФС - ЦО з обслуговування ВП прийнято наступні рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 20.03.2015 №, згідно з яким позивачу було нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 340,00 грн. за не зберігання фіскального звітного чеку в книзі обліку розрахункових операцій та 1,00 грн. за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті;

- податкове повідомлення-рішення від 20.03.2015 №, згідно з яким позивачу було нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 48896,60 грн. за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів;

- рішення про застосування фінансових санкцій від 20.03.2015 №6918/0024/2810, згідно з яким позивачу було нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв, які виробляються в Україні, а також, що імпортуються в Україну, не позначених марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відносно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.03.2015 №, суд зазначає наступне.

Як вбачається з Акту перевірки, в ході проведення перевірки податковим органом було встановлено, що готівкові кошти, які надійшли від реалізації товарів, надання послуг у розмірі 9779,32 грн. та відображені у Z-звіті від 22.12.2014 за № 934 по РРО №, були несвоєчасно оприбуткуванні ТОВ "Фоззі-Фуд" у КОРО №/5, чим порушено позивачем п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637.

Однак, суд не погоджується із встановленим порушенням, з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №417 від 28.08.2013 (надалі - Порядок №417), визначено, що реєстрація книги ОРО проводиться не пізніше двох робочих днів з дня отримання заяви шляхом внесення даних до інформаційної системи Міндоходів. Кількість книг ОРО, що реєструються одночасно, не обмежується.

При реєстрації першої книги ОРО на окрему господарську одиницю в органах доходів і зборів їй присвоюється фіскальний номер. Фіскальний номер другої та наступних книг ОРО складається з фіскального номера першої книги ОРО, зареєстрованої на ту саму окрему господарську одиницю або РРО, та проставленого через дріб порядкового номера наступної книги ОРО.

Після реєстрації книги ОРО на РРО суб'єкт господарювання на титульну сторінку книги ОРО вносить запис щодо фіскального номера та найменування органу доходів і зборів, яким здійснено реєстрацію книги ОРО. За бажанням суб'єкта господарювання на одну господарську одиницю можна реєструвати декілька перших книг ОРО для використання в окремих місцях проведення розрахунків. Такі книги ОРО реєструються в інформаційній системі ДФС України. Фіскальний номер отримується на кожну книгу ОРО.

Також в Порядку № 417 зазначено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає:

- наявність книги ОРО в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків;

- здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни;

- щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Як зазначив позивач у позовній заяві, касир ТОВ "Фоззі-Фуд" 22.12.2014 роздрукувала Z-звіт за №934 та помилково вклеїла у журнал КОРО №/5, який починає діяти з 23.12.2014.

При цьому, позивач вважає, що такі дії не свідчать про те, що товариство мало на меті ухилення від оподаткування, оскільки Z-звіт від 22.12.2014 за №934 по РРО № був роздрукований вчасно і вклеєний до журналу КОРО, хоча формально реєстрація журналу КОРО №/5 починає діяти з 23.12.2014. Крім того, на думку позивача, вклеювання помилково 22.12.2014 на день раніше Z-звіту від 22.12.2014 не свідчить про не оприбуткування готівки товариством, оскільки.

Також, позивач у позовній заяві звертав увагу суду на те, що в магазині знаходиться велика кількість журналів КОРО, які надходять і перебувають в супермаркеті ще до початку їх використання, як і журнал КОРО №/5 станом на 22.12.2014 на момент вклейки в нього Z-звіту за №934 вже був у супермаркеті.

Враховуючи повідомленні позивачем зазначені обставини, суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 50 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2007 №201-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" визначено, що згідно з частиною другою статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Згідно з абзацом другим частини першої статті 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Отже, частина друга статті 218 Господарського кодексу України встановлює загальне правило, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності за наявності його вини. Зазначену норму в частині відповідальності за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання слід застосовувати з урахуванням правила абзацу першого частини першої статті 614 Цивільного кодексу України, згідно з яким особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Тому учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання за відсутності його вини лише у випадках, встановлених договором або законом. Таке регулювання відповідає правовідновлювальному, компенсаційному характеру приватноправової відповідальності.

В частині відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності винятків з правила частини другої статті 218 Господарського кодексу України не передбачено. Адміністративно-господарські санкції згідно з частиною першою статті 238 Господарського кодексу України застосовуються за порушення правил здійснення господарської діяльності, є публічно правовими, конфіскаційними санкціями і не можуть застосовуватись за відсутності вини особи.

Отже, враховуючи вище викладене, застосування адміністративно-господарської санкції до ТОВ "Фоззі-Фуд" залежать від наявності одного із такого складу порушення, як вини підприємства.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що у позивача відсутня вина у помилковому вклеєні Z-звіту за №934 у журнал КОРО № /5, так як своєчасне, але помилкове внесення в інший журнал КОРО інформації про надходження готівки, які надійшли від реалізації товарів, надання послуг не свідчить про порушення товариством п.2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій.

При цьому, відповідно до Положення про ведення касових операцій, оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Також, абзацом першим пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Тобто проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, оприбуткування готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій.

Абзацом п'ятим пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій встановлено, що суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Тобто документом, який несе істотну інформацію щодо оприбуткування готівкових коштів є Z-звіт за 22.12.2014, який був роздрукований вчасно 22.12.2014 в день фактичних надходжень коштів, та вклеєний 22.12.2014 до Журналу КОРО.

Враховуючи Положення про ведення касових операцій у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги, оприбуткування готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій (далі - КОРО). Дана позиція також висловлена у рішенні ВАСУ від 6 лютого 2013 року по справі № К-9991/5357/11.

На підставі аналізу чинного законодавства суд приходить до висновку, що облік зазначених коштів у КОРО передбачає підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках КОРО та щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків. Водночас запис про суму отриманої готівки у КОРО, який зроблений з допущенням технічної помилки, не свідчить про не оприбуткування ТОВ "Фоззі-Фуд" готівкових коштів, в зв'язку з тим, що такий запис має формальне облікове значення вже оприбуткованих коштів.

Крім того, на підтвердження того, що гроші також були оприбутковані, позивачем надано суду Прибутковий касовий ордер №9484 від 22.12.2014, де відображена здача грошових коштів в центральну касу магазину та додаток до ордера у вигляді Х-звіту за 22.12.2014, які в подальшому були інкасовані в банк.

Таким чином, ТОВ "Фоззі-Фуд" було оприбутковано кошти у повному обсязі, оскільки вся сума коштів була проведена через реєстратор розрахункових операцій та своєчасно внесено інформацію про надходження та видачу готівки до касової книги, а саме 22.12.2014, яка вже була зареєстрована та перебувала на робочому місці касира.

Отже, помилкове вклеювання Z-звіту №934 та внесення запису не в ту книгу ОРО не свідчить про порушення ТОВ "Фоззі-Фуд" пункту 2.6 глави 2 Положення №637.

Суд звертає увагу, що в даному випадку мова може йти про можливе порушення позивачем правил ведення КОРО, а не неоприбуткування готівки.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 12.07.2012 № К/9991/22856/12.

Таким чином, суд дійшов висновку, що готівкові надходження фактично оприбутковувались повністю, факту приховування готівки не виявлено, тому підстав для застосування штрафних санкцій до підприємства немає.

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.03.2015 № щодо застосування до ТОВ "Фоззі-Фуд" штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 48896,60 грн. суд вважає таким, що не відповідає правовим нормам, а тому підлягає скасуванню.

Відносно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.03.2015 №, суд зазначає наступне.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій за незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

В силу положень пункту 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого вчинене вперше застосовуються фінансові санкції у розмірі 1 гривня.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки, у ході проведення перевірки перевіряючими встановлено, зокрема, факт невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті на суму 5,98 грн.

При цьому, позивачем не надано суду доказів того, що на місці проведення розрахунків сума коштів відповідала денному звіту.

Крім того, як вбачається з Акта перевірки, у ньому зафіксоване зазначене порушення, але позивач його підписав без будь-яких зауважень. Тобто, погодився із встановленим в Акті перевірки обставиною щодо невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті на суму 5,98 грн.

Враховуючи зазначене, суд вважає правомірним викладений в Акті перевірки висновок відповідача щодо порушення позивачем вимог пункту 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та, як наслідок, застосування на підставі пункту 1 статті 17 зазначеного Закону штрафної (фінансової) санкції у розмірі 1,00 грн.

Щодо незабезпечення зберігання у книзі обліку розрахункових операцій фіскальних звітних чеків, суд зазначає наступне.

Як зазначено в Акті перевірки, в КОРО від 25.11.2014 за №/3 не забезпечено зберігання щоденних звітних чеків від 19.12.2014 Z-звіт №590, від 31.12.2014 Z-звіт №602, від 01.01.2015 Z-звіт №603, від 19.01.2015 Z-звіт №623, від 13.02.2015 Z-звіт №649, від 17.02.2015 Z-звіт №653, чим порушено п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Як зазначив позивач у позовній заяві, інспекторам при перевірці було надано пояснення, що у КОРО від 25.11.2014 за №/3 відсутні 2 звіти: у зв'язку з тим, що в зазначені вищі дні, через особливу будову конструкції касових апаратів при знятті Z-звітів було накладення один на одного одночасно Z-звітів та Х-звітів, що підтверджуються пояснювальними записками завідуючої Центральної каси магазину ОСОБА_1 Фактично денний звіт був виданий РРО, хоча і не відобразився на паперовому носії, а тому повторне його роздрукування неможливе у зв'язку із обнуленням інформації.

Як зазначив позивач, дані Z-звіти збереглись у фіскальній пам'яті РРО і відновити інформацію про суму обігу коштів за день можливо лише роздрукувавши періодичний звіт скорочений, що і було зроблено.

При цьому, судом встановлено, що дані звіти були вклеєні до КОРО від 25.11.2014 за №/3.

Крім того, з КОРО вбачається, що зазначені суми в періодичних звітах (короткий), що надійшли в цей день готівкою до ТОВ "Фоззі-Фуд", були відображені товариством у розділі II КОРО "Облік руху готівки та сум розрахунків".

Отже, з наведеного слідує, що ТОВ "Фоззі-Фуд" відобразило дані суми у обліку руху готівки, як такі, що отримані від підприємницької діяльності, сплатила за них податки, і наявність у КОРО періодичних звітів скорочених замість Z-звітів не свідчать про ухилення позивача від оподаткування.

Крім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо не врегульовано, як повинен діяти суб'єкт підприємницької діяльності у випадку збою у роботі РРО і не роздрукування ним Z-звіту з урахуванням того, що повторне роздрукування Z-звіту неможливе у зв'язку із обнулінням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Так, стаття 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР встановлює, що фіскальний звітний чек - це документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Таким чином, законом встановлено, що метою роздрукування даного звіту є відображення даних денного звіту та занесення інформації до пам'яті, а відтак, ТОВ "Фоззі-Фуд" вичерпано можливості роздрукування Z-звітів, проведених за відповідні робочі дні, а тому роздруковано періодичний звіт скорочений, оскільки незважаючи на те, що ці звіти не можуть заміняти один одного, вони носять однакову інформацію про денні підсумки розрахункових операцій.

При цьому, в обґрунтування відсутності правопорушення, та того, що ТОВ "Фоззі-Фуд" були вичерпані всі варіанти зняття Z-звіту, також до КОРО були вклеєні разом з періодичними звітами (скороченими), копії Z-звітів, знятих з контрольної стрічки.

Згідно ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" термін "контрольна стрічка" означає документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій, який містить копії надрукованих цим реєстратором розрахункових документів. Контрольна стрічка складається з двох частин: чеків (відривна частина), що видаються покупцям, і контрольної стрічки, яка зберігається протягом 3-х років у суб'єкта господарювання.

Так, Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) передбачає, що контрольна стрічка друкується в єдиному робочому циклі з касовими чеками чи підкладними документами без повторного її використання. Контрольна стрічка - копії розрахункових документів, послідовно сформованих РРО, що надруковані або створені в електронній формі таким РРО, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

Згідно п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 №199 "Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування" реєстратор повинен забезпечувати ідентичність інформації на касових чеках і контрольній стрічці.

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.03.2015 № в частині застосування до ТОВ "Фоззі-Фуд" штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 340,00 грн. суд вважає таким, що не відповідає правовим нормам, а тому підлягає скасуванню у вказаній частині.

Відносно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 20.03.2015 №6918/0024/2810, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка у розмірі 17000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995 (зі змінами та доповненнями), алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

У разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно із пунктом 226.2 статті 226 Податкового кодексу України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

У відповідності до пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Згідно з приписом пункту 226.7 статті 226 Податкового кодексу України кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.

Відповідно до пункту 19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Згідно пунктом 12 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854, зберігання та реалізація алкогольних напоїв, крім алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць, вироблених в Україні, дозволяється тільки за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством.

Відповідно до абзацу 5 пункту 20 цього Положення, вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Абзацом 2 пункту 20 Положення передбачено, що контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи ДФС, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Відповідно до пункту 228.9 статті 228 Податкового кодексу України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Спеціальним законом, що визначає перелік правопорушень у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів є Закон України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Згідно із статтею 17 вказаного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку в сумі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до Акту перевірки посадовими особами МГУ ДФС - ЦО з обслуговування ВП встановлено факт реалізації позивачем пакету вина "Мускатне", спирт 9 - 12 %, цукор 3,0 - 5,0 % мас., об'єм 1 дм3, виробництва ТОВ "Одеський завод класичних вин" за ціною реалізації 20,74 грн. без марки акцизного податку встановленого зразка.

Беручи до уваги, що для встановлення факту наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених статтею 17 "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", необхідно встановити чи мало місце зберігання (реалізація) ТОВ "Фоззі-Фуд" алкогольних напоїв, на яких відсутні марки акцизного податку, судом оглянуто фотокартку пакету вина "Мускатне", який був об'єктом фактичної перевірки.

З оглянутої фотокартки пакету вина "Мускатне" судом встановлено, що марка акцизного податку була наклеєна на відповідний пакет вина, але була відірвана.

Оглянувши зазначену фотокартку пакету вина "Мускатне", суд звертає увагу, що на вказаному пакеті вина частково наявна марка акцизного податку, але відірвана.

За таких обставин суд зазначає, що пакет вина "Мускатне, виробництва ТОВ "Одеський завод класичних вин" був маркований маркою акцизного податку встановленого зразка. Натомість обставини, з якими відповідач пов'язує факт виявленого порушення трапились з об'єктивних причин, не залежали від волевиявлення позивача та не могли бути ним передбачені чи попереджені, позаяк позивач не є особою, що здійснює купівлю відповідних марок та їх наклеювання, а відтак не можуть бути покладені в основу спірного рішення про застосування фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн.

Отже, враховуючи, що необхідною умовою для притягнення до юридичної відповідальності є встановлення складу правопорушення як сукупності об'єктивних та суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як правопорушення, у тому числі, встановлення вини, у даному випадку підстави для застосування до позивача штрафу в розмірі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, - відсутні.

Крім того, досліджуючи акт перевірки, як основний доказ на який посилається відповідач в обґрунтування своїх доводів, суд вважає, що він не містить достатньої інформації, яка дозволяє встановити факт порушення позивачем правил маркування алкогольних виробів з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, повних реквізитів оглянутої продукції, опису дій, вчинених ревізорами у ході фактичної перевірки.

Суд наголошує, що складанням ревізором акту перевірки із відображенням у ньому лише твердження щодо відсутності марки акцизного податку є недостатнім, і повинно здійснюватись шляхом повного фіксування та збирання всіх необхідних доказів на підтвердження таких обставин і зазначеного висновку, в тому числі шляхом фіксування місця правопорушення (здійснення господарської діяльності) фото і відеозасобами, відібрання та опечатування зразків продукції, детального опису порушників, учасників такого порушення та опису усіх дій, запитань і пропозицій, вчинених під час перевірки, для підтвердження факту вжиття інспекторами усіх передбачених Законом заходів з метою підтвердження факту правопорушення, а також обставин, що їм перешкоджали.

Посадові особи відповідача під час перевірки вказаними правами не скористались, докази на підтвердження обставин, які вказані в акті перевірки, у податкового органу відсутні.

Тому, рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про застосування фінансових санкцій від 20.03.2015 №6918/0024/2810 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 11, 14, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про застосування фінансових санкцій від 20.03.2015 №6918/0024/2810.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 20.03.2015 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 20.03.2015 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 340,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.