Справа № 2-а-69/2010
Суддя: Смага С. В.
Дата ухвалення: 2010-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-69/2010 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Семенівка Чернігівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора дорожньо-патрульної служби Менського взводу ДПС, підпорядкованого ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_2 про скасування постанови серії СВ № 107255 від 23 червня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Семенівського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до відповідача, інспектора дорожньо патрульної служби Менського взводу ДПС, підпорядкованого ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_3 про скасування постанови серії СВ № 107255 від 23 червня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що він «23 червня 2010 року керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався в с. Лозова Сосницького району Чернігівської області зі швидкістю в межах 60 км/год, згідно приладу для вимірювання швидкості руху на його транспортному засобі, де був зупинений працівником ДАІ ОСОБА_2 Після зупинення він попросив пояснити причину зупинення. Зі слів працівника ДАІ він перевищив встановлену швидкість. При складенні протоколу серії ВН1 № 047872 від 23 червня 2010 року про адміністративне правопорушення (надалі - протокол) інспектором ДАІ було допущено наступні порушення.

Позивач вважає, що оскаржуваною постановою № 107255 від 23 червня 2010 року на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення в розмірі 260 гривень та вважає її незаконною з наступних підстав:

1.Відповідач не надав йому документів на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу «Радіс», а також не був обізнаний із характеристиками можливих похибок у вимірах, про що ним зазначено у протоколі.

Таким чином, на думку позивача, заміри було проведено із порушенням вимог ст. ст. 1, 2, 4, 9, 15, 17 - 20, 29 - 31 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 11.02.1998р. №113/98-ВР, що виключає їх подальше використання.

2. Відповідачем у протоколі та постанові зазначено, що він порушив пункт 12. 4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 10. 10. 2001 р. № 1306. В цьому пункті Правил дорожнього руху зазначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год, а ч. 1ст. 122 КУпАП встановлює відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху більш як на 20 кілометрів на годину.

В даному випадку записи у протоколі та постанові свідчать про те, що він рухався зі швидкістю 86 км/год. Однак такі записи на підставі даних приладу «Радіс» позивач вважає хибними з підстав наведених вище.

В цей час, відповідно до показів приладів його автомобіля, він рухався зі швидкістю в межах 60 км/год. Усі прилади його автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, є технічно справними, про що свідчить талон техогляду від 26.06.2010 р. № 840051, серія ЖВ, копію якого він додає.

Село Лозова не перевищує 400 м, а оскільки технічні характеристики прибору «Радіс» йому не відомі ( незрозуміло на якій відстані він має можливість фіксувати швидкість автомобіля), то можливо швидкість його автомобіля була зафіксована за межами населеного пункту Лозова. Саме для уникнення таких помилок і зловживань з боку інспекторів ДАІ було видано Розпорядження МВС від 21.05.2010 р. № 466 «Про організацію праці підрозділів ДАІ по профілактиці правопорушень з застосуванням засобів фото - і кінозйомки, відеозапису».

Пунктом 1.4 даного розпорядження чітко дано вказівку працівникам ДАІ виключити випадки документування порушень установленого швидкісного режиму руху транспортних засобів в зоні дії дорожніх знаків, які обмежують максимальну швидкість на в'їздах в населені пункти на відстані менше, ніж 1000 м. від його початку. Працівником ДАІ вимоги розпорядження МВС було порушено. Під час його зупинки, працівник ДАІ знаходився на відстані 10 метрів від знаку, що обмежує максимальну швидкість. Саме цей факт є ще одним доказом того, що він не порушував правил швидкісного режиму.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю та пояснив про те, що на його погляд, позов підлягає задоволенню за обставин викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, будучи повідомлений належним чином про час і місце судового засідання.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали адміністративної справи та справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити за наступних обставин.

По справі встановлено, що 23 червня 2010 року позивач ОСОБА_1 рухався, керуючи власним автомобілем марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці в с. Лозове Сосницького району Чернігівської області зі швидкістю в межах 60 км/год.

Таким чином, в діях позивача не вбачається порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2010 року № 1306.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача у судовому засіданні та не спростовуються жодним з інших доказів, які є у матеріалах адміністративної справи та справи про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак відповідач, який є субєктом владних повноважень, у судовому засіданні не спростував доказами вищенаведені доводи позивача. За таких обставин, суд вважає доводи позивача, зазначені у адміністративному позові, та пояснення позивача в ході судового засідання, обґрунтованими, а сам адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню через те, що в діях позивача не вбачається порушень п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 11, 17, 18, 19, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора дорожньо-патрульної служби Менського взводу ДПС, підпорядкованого ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_2 про скасування постанови серії СВ № 107255 від 23 червня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову серії СВ № 107255 від 23 червня 2010 року старшого інспектора дорожньо-патрульної служби Менського взводу ДПС, підпорядкованого ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 (двісті шістдесят) гривень 00 копійок на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1712 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Смага