Справа № 826/11312/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Приватного підприємства «Стопкран XXI»

до

третя особа

Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління

ДФС у м. Києві

Державна фіскальна служба України

про

визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Стопкран XXI» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна фіскальна служба України (далі по тексту – третя особа) в якому просить:

визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва щодо відмови у прийнятті поданих Приватним підприємством «Стопкран XXI» податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року;

зобов’язати державну податкову інспекцію у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва прийняти подані Приватним підприємством «Стопкран XXI» податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року днем її фактичного отримання – 16 травня 2015 року.

У судовому засіданні 02 липня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представники відповідача та третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечували.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об’єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

16 травня 2015 року Приватним підприємством «Стопкран XXI» подано засобами електронного зв’язку до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року.

Контролюючим органом, відповідно до квитанції № 1, подані документи підприємства не прийнято. Виявлені помилки: для платника заборонено прийом звітності по електронній пошті. Можливо відсутній договір з ДФСУ.

Позивач, не погоджуючись з відмовою контролюючого органу прийняти податку звітність платника податків, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Водночас пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Примірник податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року, які містяться в матеріалах справи підтверджують наявність необхідних реквізитів, передбачених пунктом 43.8 статті 43 Податкового кодексу України.

У свою чергу, під час розгляду справи, судом встановлено, що контролюючим органом відмовлено у реєстрації податкової декларації за квітень 2015 року з додатками до неї, у зв’язку з відсутністю позивача за основним місцем реєстрації, що призвело до розірвання договору про визнання електронних документів від 12 лютого 2015 року № 10022015.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб – підприємців регулює Закон України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”.

За визначенням частини 1 статті 1 цього Закону, Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців – це автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно пункту 45.2. статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У свою чергу, суд зазначає, що станом на час розгляду справи відомості про розірвання договору про визнання електронних документів від 12 лютого 2015 року № 10022015 відсутні. Будь-яких матеріалів щодо розірвання договору ані Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, ані Державною фіскальною службою України не надано.

Що стосується наданих Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві під час розгляду справи, наказу ДФС України «Про організацію комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість» від 05 вересня 2014 року, довідки про надання інформації від 07 квітня 2015 року № 3887/9/26-51-11-01-59, повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 23 квітня 2015 року № 1309, довідки про встановлення місцезнаходження (місце проживання) платника податків від 06 квітня 2015 року № 421, слід зазначити, що вказані документи не є підставою для відмови в реєстрації поданої позивачем податкової звітності, оскільки не супроводжуються документами, з яких би вбачався фактичний вихід працівників контролюючим органом за зареєстрованим місцезнаходженням платника (рапорти, пояснення службових осіб орендодавця, службові записки щодо фактів спілкування з посадовими особами позивача телефонним зв’язком, тощо).

Складання цих довідок Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві не призвело до внесення в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації щодо не підтвердження відомостей про позивача.

Навпаки, з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вбачається, що 29 січня 2015 року, 02 березня 2015 року, 12 березня 2015 року, та 07 травня 2015 року позивач підтвердив відомості про юридичну особу.

Таким чином, доводи позивача і надані ним докази підтверджують зазначені в позовній заяві обставини, та свідчать про правильність оформлення податкової декларації з податку на додлану вартість за квітень 2015 року разом з додатками для неї та відсутність законних підстав для її не прийняття.

Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2012 року № 1503/12/13-12 Резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати). Вимоги про зобов’язання податкового органу прийняти податкову декларацiю, визнання протиправними рiшення, дiї, бездiяльностi податкового органу, визнання поданої декларацiї податковою звiтнiстю, визнання податкової декларацiї поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.

Таким чином, захист прав позивача має відбуватися шляхом пред’явлення позовних вимог про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової звітності та подання платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «Стопкран XXI» задовольнити.

2.Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року.

3. Вважати податкову звітність - податкову декларацію податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року прийнятими та зареєстрованими 16 травня 2015 року.

4. Судові витрати в сумі 73,08 грн. присудити на користь Приватного підприємства «Стопкран XXI» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник