Справа № 805/967/15-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Т.О.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року справа №805/967/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засіданні Челахової О.О., за участі представника третьої особи Райкової Г.С. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 805/967/15-а за позовом ОСОБА_4 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, про визнання дій неправомірними та скасування висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 (далі - позивач), датований 05 березня 2015 року і надісланий на адресу суду, до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області (далі - відповідач або Маріупольська ОДПІ), третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України (далі - третя особа або Мін'юст України), про визнання дій неправомірними та скасування висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» (том 1 а.с.5-9). 23 березня 2015 року до початку розгляду справи по суті через відділ діловодства та документообігу суду позивач надав уточнений адміністративний позов, датований 20 березня 2015 року, в якому просив: - визнати неправомірними дії Маріупольської ОДПІ щодо зазначення у висновку Маріупольської ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 05 лютого 2015 року № 2377/10/05-19-17-04, наданий ОСОБА_4, який працює на посаді судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, інформації про невідповідність вартості майна, вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_4 за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел; - скасувати висновок Маріупольської ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 05 лютого 2015 року № 2377/10/05-19-17-04, наданих ОСОБА_4, який працює на посаді судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, в частині невідповідності вартості майна, вказаного ОСОБА_4.у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_4 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел (том 1 а.с.32-33). Уточнений адміністративний позов розцінений судом першої інстанції як заява позивача про зміну предмету позову, яка прийнята до розгляду ухвалою від 30 березня 2015 року (том 1 а.с.74-75). На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ним у повному обсязі виконано обов'язок щодо декларування об'єкту нерухомості - квартири АДРЕСА_1. Ця квартира придбана на запозичені грошові кошти. Наявність боргових зобов'язань підтверджена таким, що набрало законної сили, судовим рішенням і не підлягала доведенню, з огляду на що, у відповідача не було жодних підстав для висновку про невідповідність вартості майна наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 805/967/15-а позов задоволено частково. Скасовано Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті п'ятої Закону України «Про очищення влади» від 05 лютого 2015 року № 2377/10/05-19-17-04, складений Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Донецькій області за результатами перевірки відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), в частині висновку, що «вартість майна, вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_4 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел». У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що згідно з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2012 року по справі № 0583/6973/2012 (провадження № 2/0538/2306/2016) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя ухвалою від 10 серпня 2012 року лише визнав мирову угоду. Відповідно до ухвали суду, під час судового розгляду не досліджувались ніякі докази у справі. Суддя не досліджував ні питання, ні документи, а своїм рішенням лише визнав мирову угоду, по який сторони повинні були виконати умови угоди. Відповідач зазначає, що в процесі проведення перевірки діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство юстиції України у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач та представник відповідача до судового засідання не прибули, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутність.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Позивач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 (том 1 а.с.192-196).

Указом Президента України від 10 листопада 2009 року № 920/2009 «Про призначення суддів» ОСОБА_4 призначений строком на п'ять років на посаду судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Відповідач - Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (ідентифікаційний код 38674064) зареєстрована як юридична особа, про що 18 червня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 009447, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20 червня 2013 року (том 1 а.с.179) та Положенням про Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 17 квітня 2013 року № 47 (том 1 а.с.181-188). 11 грудня 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя до Маріупольської ОДПІ поданий запит № 12634/14 про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_4, працюючого суддею цього суду. До запиту додані засвідчені головою суду копії: заяви ОСОБА_4 про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», від 10 грудня 2014 року (том 1 а.с.191); паспорта громадянина України (том 1 а.с.192-196); декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік (том 1 а.с.197-205). Вказаний запит отриманий Маріупольською ОДПІ 12 грудня 2014 року і зареєстрований за вх. № 16665/10 (том 1 а.с.190). В декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, доданій до запиту на проведення перевірки, а саме в підрозділі А. «Майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або користування ним» розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно», в рядку 25 «Квартири» ОСОБА_4 задекларував квартиру за адресою: Крим, АДРЕСА_2 (том 1 а.с.197-205). З метою проведення перевірки 16 грудня 2014 року Маріупольська ОДПІ звернулася із запитами про надання інформації щодо належних позивачу майна та майнових прав, а також щодо їх вартості до Центру № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Маріуполя та Новоазовського району при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної авіаційної служби України, Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області та Жовтневого районного суду м. Маріуполя (том 1 а.с.206, 243-244, 246-250, том 2 а.с.1-2). Крім того, 16 та 17 грудня 2014 року складені службові записки № 318/17-1 про надання з Пошуково-довідкової системи інформації про суми виплачених доходів та утриманих з них податків за період з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2012 року та з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року (том 2 а.с.3-4). Засвідчена головою суду копія трудової книжки позивача отримана Маріупольською ОДПІ 19 грудня 2014 року та зареєстрована за вх. № 17067/10 (том 1 а.с.207-209). На підставі записів у трудовій книжці серії АР № 193387 встановлено, що 11 квітня 2002 року ОСОБА_4 був призначений на посаду помічника прокурора Іллічівського району м. Маріуполя; 28 листопада 2003 року - переведений на посаду помічника прокурора м. Маріуполя, 05 листопада 2009 року - переведений на посаду помічника прокурора Приморського району м. Маріуполя, 25 листопада 2009 року - звільнений з органів прокуратури, 26 листопада 2009 року - зарахований до штату Жовтневого районного суду м. Маріуполя. До прийняття в органи прокуратури трудового стажу позивач не мав (том 1 а.с.208-209).

18 грудня 2014 року Маріупольською ОДПІ отримана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта та Інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстровані за вх. 16965/10 (том 1 а.с.226-234). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта (індексний номер: 31108432, дата формування: 17 грудня 2014 року) за параметрами запиту - пошук в Державному реєстрі речових прав записів про: право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, тип особи: фізична особа, РНОКПП: НОМЕР_1, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні (том 1 а.с.226). З Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (індексний номер: 31108487, дата, час формування: 17 грудня 2014 року 09:51:07) за параметрами запиту - тип особи: фізична особа, РНОКПП: НОМЕР_1, слідує, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно містяться відомості про те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину № 8-1028 від 05 травня 2009 року, виданого Першою Маріупольською державною нотаріальною контрою, позивач є власником 1/9 частки будинку за адресою: АДРЕСА_9. В Реєстрі прав власності на нерухоме майно також міститься архівний запис про те, що на підставі свідоцтва про право власності 7487 від 13 серпня 1993 року, виданого Маріупольським державним виробничим підприємством «Житловик», у власності позивача перебувала 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_3. В подальшому на підставі договору дарування № 1404 від 10 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7, право власності на це майно від позивача перейшло до ОСОБА_8 Відомості про перебування у власності ОСОБА_4 будь-якого іншого нерухомого майна, зокрема квартири за адресою: АДРЕСА_1, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні (том 1 а.с.227-234). 06 січня 2015 року Маріупольська ОДПІ звернулася до ОСОБА_4 з листом за № 186/10/05-19-17-04, яким повідомила, що під час проведення перевірки встановлена розбіжність даних, зазначених ним у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий 2013 рік - «Розділ ІІІ. Відомості про нерухоме майно», та інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме в інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зазначене у декларації майно, що перебуває у власності (в оренді чи на правах користування) і розташоване в Автономній Республіці Крим. У зв'язку з цим відповідач повідомив позивача про необхідність надання пояснень причин розбіжностей та копій документів, які підтверджують зазначені в декларації відомості або підтверджують відсутність інформації. Вказаний лист отриманий ОСОБА_4 під особистий підпис 13 січня 2015 року (том 1 а.с.210). 15 січня 2015 року ОСОБА_4 надав до Маріупольської ОДПІ письмові пояснення щодо розбіжностей у декларації за 2013 рік, які зареєстровані за вх. № 475/10. У поясненнях позивач зазначив, що в квітні 2006 року на підставі договору купівлі-продажу ним була придбана квартира АДРЕСА_1 Відомості про зміну власника надані до комунального підприємства «Ялтинське міське бюро технічної інвентаризації» у день укладання зазначеної угоди. Відсутність інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обумовлена часом його створення та неналежним виконанням службовими особами відповідної установи обов'язку щодо внесення інформації про власність, наявної у бюро технічної інвентаризації. Квартира придбана на запозичені у сестри ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США, стягнення яких відбулось за рішенням суду від 10 серпня 2012 року (том 1 а.с.211-212). Разом з письмовими поясненнями ОСОБА_4 надав відповідачу копії:

1. Договору купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Єпіфановим Ю.О. 05 квітня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1193 (том 1 а.с.213-214).

За умовами цього договору Сухарев В.П. продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 (п.1 договору).

В п.3 договору зазначено, що продаж вчинений за ціною, встановленою продавцем та покупцем в розмірі 117 300,00 грн., які за свідченням сторін покупець сплатив продавцю до підписання цього договору повністю.

2. Витягу з Державного реєстру правочинів № 2249906 від 05 квітня 2006 року, відповідно до якого договір купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року зареєстрований в цьому реєстрі 05 квітня 2006 року за номером 1235829 (том 1 а.с.215-216).

3. Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" 05 квітня 2006 року за № 10308011, відповідно до якого об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 2597684, тип об'єкта: квартира, адреса об'єкта: АДРЕСА_1; номер запису: 259 в книзі: 18-к стр.32, за рішенням про реєстрації права власності від 05 квітня 2006 року, прийнятим реєстратором комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_11, зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року № 1193, форма власності: приватна, частка: 1/1 (том 1, а.с.217).

4. Ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі № 0538/6973/2012 (провадження № 2/0538/2306/2012) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики, яка набрала законної сили 16 серпня 2012 року (том 1 а.с.223-224).

5. Договору дарування частини квартири від 10 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 10 серпня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1404 (том 2 а.с.118-119);

6. Витягу з Державного реєстру правочинів № 19591 від 10 серпня 2004 року про реєстрацію договору дарування від 10 серпня 2004 року (том 1 а.с.221-222)

7. Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством "Маріупольське міське бюро технічної інвентаризації" 11 серпня 2004 року за № 4414478 про реєстрацію права власності на підставі договору дарування від 10 серпня 2004 року (том 1 а.с.220).

Відомості з ЦБД про фізичних осіб - платників податків, отримані Маріупольською ОДПІ 04 лютого 2015 року за № 425 (том 1 а.с.241-242).

Вказані відомості щодо ОСОБА_4 сформовані за період з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2012 року.

За період з 01 квітня 2002 року по 31 грудня 2012 року у відомостях, наданих ЦБД, відображена інформація про доходи, які позивач отримував від прокуратури Донецької області, профспілки прокуратури Донецької області та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області.

Зокрема, в період з 01 квітня 2002 року по 01 квітня 2006 року позивач отримував доход від прокуратури Донецької області, загальна сума якого становила 40 641,39 грн.

При цьому самі відомості містять примітку стосовно того, що наведена в них інформація потребує уточнення у джерел доходів.

05 лютого 2015 року Маріупольською ОДПІ складений висновок за № 2377/10/05-19-17-04 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_4, який працює на посаді судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, в резолютивній частині якого зазначено наступне: "За результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_4 та підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказав достовірні відомості щодо наявності майна, набутого ОСОБА_4 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають наявній податковій інформації про майно ОСОБА_4

За результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_4 та підтвердних документів також встановлено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_4 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел".

Висновок про невідповідність вартості майна інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел, відповідач мотивував тим, що у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказана квартира АДРЕСА_1 яка відсутня в інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно. ОСОБА_4 перебуває на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", з 2002 року по теперішній час. Зазначена квартира куплена в 2006 році за ціною 117 300 грн. відповідно до наданого договору купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року, з 1998 року по квітень 2006 року доходи за даними ЦБД склали 41 тис. грн. (том 1 а.с.189).

06 лютого 2015 року Маріупольська ОДПІ надіслала спірний висновок до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, а його копію до Мін'юсту України (том 1 а.с.26-27, 30).

13 лютого 2015 року Маріупольською ОДПІ отриманий запит ОСОБА_4 про проведення додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", зареєстрований за вх. № 1878/10 (том 1 а.с.235-235).

Необхідність проведення додаткової перевірки позивач обґрунтовував тим, що посилання відповідача на відсутність інформації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є необґрунтованим.

Позивач вважав за необхідне зробити запити до комунального підприємства "Ялтинське міське бюро технічної інвентаризації" та приватного нотаріуса Ялтинського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Єпіфанова Ю.О. з метою витребування належним чином засвідчених копій документів, посилаючись на те, що висновки уповноважених осіб не можуть спиратися на незасвідчені копії. За твердженням позивача, це також необхідно для встановлення вартості майна, щодо якого укладений договір купівлі-продажу, оскільки, за умов заперечення особою факту придбання нерухомості за ціною, визначеною у договорі, посилання на копію документа при вирішенні питання про невідповідність вартості майна задекларованим доходам є незаконним та безпідставним.

Позивач відзначав, що при підготовці висновку проігноровано судове рішення - ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року, якою підтверджена наявність боргових зобов'язань декларанта за договором позики.

Крім того, позивач стверджував, що висновок про невідповідність вартості задекларованого майна наявній податковій інформації про доходи суперечить наказу Міністерства фінансів України від 06 березня 1997 року № 58 "Про затвердження форми декларації…", який був чинним на час виникнення вказаних правовідносин та не передбачав обов'язку декларування запозичених грошових коштів.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив провести додаткову перевірку з метою уточнення та аналізу наведених у запиті фактів.

Листом від 18 лютого 2015 року № 3554/10/05-19-10-013 Маріупольська ОДПІ повідомила позивача про відсутність правових підстав для проведення додаткової перевірки (том 1 а.с.237-240).

Відмовляючи у проведенні додаткової перевірки, Маріупольська ОПДІ посилалась на те, що така перевірка проводиться за запитом органу, в якому проводиться перевірка, а від Жовтневого районного суду м. Маріуполя відповідний запит не надходив.

У листі від 18 лютого 2015 року № 3554/10/05-19-10-013 міститься послання на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року, процитовано зміст її резолютивної частини, водночас жодних відомостей про те, чи було враховано це судове рішення під час визначення розміру доходів, отриманих ОСОБА_4, в листі не наведено.

Письмові та усні пояснення сторін, їх доводи і заперечення вимагали перевірки факту укладання позивачем у 2006 році договору позики грошових коштів. З цією метою 17 квітня 2015 року судом першої інстанції постановлена ухвала про витребування з Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя для огляду в судовому засіданні цивільної справи № 0538/6973/2012, а позивачу запропоновано надати його декларацію про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру за 2006 рік (том 2 а.с.32-33).

Судом першої інстанції досліджені матеріали цивільної справи № 0538/6973/2012 (провадження № 2/0538/2306/2012) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики, яка перебувала в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області (том 2 а.с.49-71), та встановлено наступне.

07 серпня 2012 року ОСОБА_5 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя з позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики від 01 квітня 2006 року в розмірі 40 000 доларів США.

Як свідчить зміст позовної заяви, датованої 06 серпня 2012 року, у якості фактичної підстави для звернення до суду із цим позовом ОСОБА_5 зазначила, що 01 квітня 2006 року ОСОБА_4 з метою придбання нерухомого майна на території Автономної Республіки Крим взяв у борг 40 000 доларів США, про що склав розписку і таким чином оформив правочин у простій письмовій формі. Сума боргу мала бути повернена ОСОБА_4 впродовж п'яти років з моменту укладання договору позики. У зв'язку з тим, що прийняті на себе зобов'язання ОСОБА_4 не виконав, ОСОБА_5 вимушена була звернутися до суду для стягнення суми боргу в примусового порядку (том 2 а.с.52).

До позовної зави додана копія розписки, складеної ОСОБА_4 01 квітня 2006 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_5 40 000 доларів США, які зобов'язується повернути до 01 квітня 2011 року (том 2 а.с.55).

10 серпня 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подали до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя заяву про затвердження мирової угоди.

У цій заяві сторони зазначили, що відповідач визнає позовні вимоги, проте коштів аби розрахуватися з позивачем не має. З метою врегулювання спору сторони дійшли висновку про можливість закінчення розгляду даної справи укладанням мирової угоди на наступних умовах: 1) відповідач погоджується з позовними вимогами, вважає їх справедливими, визнає наявну заборгованість перед позивачем у розмірі 40 000 доларів США та в якості погашення заборгованості за договором позики від 01 квітня 2006 року передає у власність позивача квартиру АДРЕСА_1, Україна, належну йому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року; 2) позивач приймає у власність від відповідача належну йому квартиру АДРЕСА_1, Україна, відмовляється від позовних вимог та вважає обов'язки відповідача повністю виконаними.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просили суд затвердити мирову угоду на умовах, які викладені вище, про що винести відповідну ухвалу; визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (том 2 а.с.64).

До заяви про затвердження мирової угоди сторонами додані копії наступних документів: договору купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року, витягу з Державного реєстру правочинів від 05 квітня 2006 року та витягу БТІ про реєстрацію права власності (том 2 а.с.58-63).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_5, з одного боку, та ОСОБА_4, з іншого боку, наступного змісту: "ОСОБА_4 визнає позовні вимоги ОСОБА_5, вважає їх справедливими та визнає наявну заборгованість перед нею в розмірі 40 000 доларів США за договором позики від 01 квітня 2006 року. В якості погашення заборгованості за договором позики від 01 квітня 2006 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, передає у власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, належну йому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року. ОСОБА_5 приймає у власність від ОСОБА_4 належну йому квартиру АДРЕСА_1 та відмовляється від позовних вимог, вважає обов'язки ОСОБА_4 повністю виконаними" (том 2 а.с.69-70).

Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року не була оскаржена та набрала законної сили.

Декларація ОСОБА_4 про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру за 2006 рік суду не надана з тієї причини, що особові справи працівників органів прокуратури Донецької області, в яких зберігаються подані ними декларації, знаходяться на тимчасово окупованій території. Ця обставина підтверджена заявою позивача про неможливість надання доказів від 30 квітня 2015 року (том 2 а.с.42), запитом від 21 квітня 2015 року про надання копії декларації, поданим позивачем до прокуратури Донецької області (том 2 а.с.43), та листом прокуратури Донецької області від 22 квітня 2015 року № 11/1-324 (том 2 а.с.44, 80).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) визначає Закон України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII (далі - Закон № 1682).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 1 Закону № 1682 визначено, що очищення влади (люстрація) ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Частиною 9 статті 1 Закону № 1682 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього Закону оскаржуються в судовому порядку.

Згідно з ч.8 ст.3 Закону № 1682 заборона, передбачена ч.3 ст.1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених п.п.1-10 ч.1 ст.2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Сутність заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону № 1682, полягає у неможливості протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація).

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" затверджений постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади" від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі - Порядок № 563), який на час виникнення спірних правовідносин діяв у редакції від 16 жовтня 2014 року.

Посади, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації), визначені ч.1 ст.2 Закону № 1682 та п.2 Порядку № 563.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону № 1682, пп.4 п.2 Порядку № 563 заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо професійних суддів.

ОСОБА_4 займає посаду судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя, тобто посаду, щодо якої здійснюються заходи з очищення влади.

Абз.2 ч.4 ст.5 Закону № 1682, абз.2 п.4 Порядку № 563 визначено, що організація проведення перевірки професійних суддів покладається на голову суду, в якому працює суддя.

За приписами ч.ч.1-2 ст.4 Закону № 1682 особи, які перебувають на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у ч.4 ст.5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені ч.ч.3 або 4 ст.1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено п.3 ч.2 ст.5 цього Закону.

Відповідно до п.9 Порядку № 563 професійний суддя, який підлягає перевірці, зобов'язаний у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в органі подати до відповідного структурного підрозділу власноручно написану заяву за формою згідно з додатком 1 або додатком 2 та декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складену за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація).

10 грудня 2014 року ОСОБА_4 на ім'я голови Жовтневого районного суду м. Маріуполя подав заяву про те, що до нього не застосовуються заборони, визначені ч.ч.3 або 4 ст.1 Закону № 1682, надав згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо нього відповідно до цього Закону. До цієї заяви позивач додав копію декларації.

Згідно з п.2 ч.5 ст.5 Закону № 1682 перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Судом встановлено, що, починаючи з 11 квітня 2002 року і до призначення на посаду судді, позивач обіймав посади помічника прокурора в органах прокуратури, щодо яких відповідно до п.7 ч.1 ст.2 Закону № 1682 також здійснюються заходи з очищення влади.

Таким чином, перевірці підлягала достовірність відомостей щодо наявного майна (майнових прав), а також відповідність вартості майна (майнових прав), вказаних в декларації за 2013 рік, набутого (набутих) ОСОБА_4 з 11 квітня 2002 року, доходам, отриманим ним із законних джерел.

Згідно з абз.2 ч.7 ст.5 Закону № 1682 до відповідного районного, міського (міст обласного значення), районного у містах територіального органу державної влади за місцем проживання особи, до компетенції якого належить проведення перевірки відомостей, визначених п.2 ч.5 цієї статті, керівник органу, передбачений ч.4 цієї статті, не пізніше ніж на третій день після отримання заяви надсилає запит про перевірку відповідних відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, до якого додається копія декларації особи.

П.19 Порядку № 563 встановлено, що запит про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації, поданій особою, яка підлягає перевірці, за минулий рік, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, надсилається до ДФС разом з копією декларації особи, яка підлягає перевірці, засвідченою кадровою службою органу, в якому проводиться перевірка.

11 грудня 2014 року головою Жовтневого районного суду м. Маріуполя до Маріупольської ОДПІ надісланий запит про проведення стосовно ОСОБА_4 перевірки відомостей про наявність майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), зазначеного ним в декларації за минулий рік, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до п.20 Порядку № 563 ДФС проводить перевірку в порядку, визначеному Мінфіном.

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року № 1100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 року за № 1385/26162, (далі - Порядок № 1100), який на час виникнення спірних правовідносин діяв у редакції від 03 листопада 2014 року.

Абз.2 п.1 Порядку № 1100 визначено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені ч.4 ст.5 Закону. Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Згідно з абз.1 п.2 Порядку № 1100 перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Абз.8 п.2 Порядку № 1100 встановлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби України проводять перевірку інших зазначених у ч.1 ст.2 Закону осіб (крім зазначених в абз. 3-7 цього пункту) на підставі отриманого запиту про проведення перевірки та копії декларації.

Відповідно до п.5 Порядку № 1100 перевірка проводиться відповідним структурним підрозділом контролюючого органу, до функціональних повноважень якого належить здійснення такої перевірки.

Таким чином, проведення перевірки щодо позивача належить до компетенції Маріупольської ОДПІ як територіального органу Державної фіскальної служби України.

Загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки визначений п.3 Порядку № 1100 та включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч.4 ст.5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.3 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Пунктом 4 Порядку № 1100 визначено, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Згідно з п.6 Порядку № 1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи "Податковий блок", зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Відповідно до п.8 Порядку № 1100 у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають: - достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи; - відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

При перевірці даних про нерухоме майно, вказаних особою, стосовно якої проводиться перевірка, у розділі ІІІ декларації, враховується зазначена такою особою в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації декларантом).

Для перевірки інформації про нерухоме майно використовуються дані, що надходять від суб'єктів інформаційних відносин: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримані відповідно до законодавства, - про виникнення, перехід чи припинення речових прав на нерухоме майно; платників податків - фізичних осіб - про об'єкти нерухомого майна, зазначені в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також наявна податкова інформація про нерухоме майно, одержана з інших джерел.

Частиною 10 ст.5 Закону № 1682 передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених п.2 ч.5 цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Згідно з п.27 Порядку № 563 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у п.2 ч.5 ст.5 Закону, ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі.

Відповідно до п.28 Порядку № 563 особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за фактами, зазначеними у п.27 цього Порядку, та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Згідно з п.12 Порядку № 1100 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Суд першої інстанції зазначив, що п.12 Порядку № 1100 не відповідає п.27 Порядку № 563 та ч.10 ст.5 Закону № 1682.

Так, в п.12 Порядку № 1100 йдеться про те, що протягом трьох робочих днів з дня виявлення недостовірностей та/або невідповідностей контролюючий орган повідомляє про це особу, стосовно якої проводиться перевірка. Водночас Закон № 1682 та Порядок № 563 передбачають, що контролюючий орган повідомляє особу, стосовно якої проводиться перевірка, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Застосовуючи до спірних правовідносин ч.10 ст.5 Закону № 1682 та п.27 Порядку № 563 як нормативно-правові акти, що мають вищу юридичну силу по відношенню до п.12 Порядку № 1100, суд першої інстанції дійшов висновку, що Маріупольська ОДПІ зобов'язана була повідомити ОСОБА_4 про всі виявлені під час перевірки недостовірності та невідповідності.

Вищезазначений висновок узгоджується з алгоритмом проведення перевірки, визначеним п.3 Порядку № 1100, згідно з яким проведення перевірки, (яке крім іншого включає порівняльний аналіз наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна, вказаного у декларації, доходам, отриманим із законних джерел), має передувати повідомленню особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 було повідомлено лише про виявлені розбіжності між даними, зазначеними у декларації, та інформацією, наявною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; позивачу запропоновано надати пояснення причин таких розбіжностей та копії підтверджуючих ці пояснення документів. Про виявлення будь-яких інших недостовірностей та/або невідповідностей позивач поінформований не був.

Повідомлення отримане позивачем 13 січня 2015 року, пояснення та підтверджуючі документи надані ним 15 січня 2015 року.

Відомості з ЦБД про розмір доходів ОСОБА_4, на підставі який зроблений висновок про невідповідність вартості майна, набутого позивачем за час перебування на посадах, передбачених п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, Маріупольською ОДПІ отримані лише 04 лютого 2015 року.

05 лютого 2015 року, тобто на наступний день після виявлення цих невідповідностей, Маріупольською ОДПІ складений оспорюваний висновок.

При цьому, про виявлену перевіркою невідповідність вартості майна доходам, отриманим із законних джерел, ОСОБА_4 взагалі не було повідомлено, внаслідок чого останній був позбавлений можливості надати пояснення з цього приводу та подати документи на їх підтвердження.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем вимог ч.10 ст.5 Закону № 1682, п.27 Порядку № 563 та алгоритму проведення перевірки, визначеного пп.3-6 п.3 Порядку № 1100.

Як зазначалося вище, запит про проведення перевірки щодо ОСОБА_4 Маріупольська ОДПІ отримала 12 грудня 2014 року.

Фактично невідповідність вартості майна позивача, набутого ним за час перебування на посадах, визначених п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, встановлена відповідачем після отримання відомостей з ЦБД, тобто 04 лютого 2015 року.

Станом на 04 лютого 2015 року граничний строк повідомлення позивача як особи, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлені невідповідності та/або недостовірності, передбачений ч.10 ст.5 Закону № 1682, п.27 Порядку № 563 та п.12 Порядку № 1100, а саме: "не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка", вже сплинув.

У зв'язку з цим суд відзначає, що відомості з ЦБД фізичних осіб - платників податків належать до інформації, яка перебуває в розпорядженні відповідача як територіального органу Державної фіскальної служби України.

Отримання цих відомостей фактично полягало у службовому листуванні між структурними підрозділами самої Маріупольської ОДПІ, про що свідчать службові записки від 16 та 17 грудня 2014 року, і не потребувало надіслання запитів до інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування тощо.

Таким чином, Маріупольська ОДПІ мала об'єктивну можливість отримати відомості з ЦБД значно раніше, ніж 04 лютого 2015 року; виявити розбіжності між вартістю майна та доходами позивача; своєчасно повідомити його про виявлені розбіжності; отримати від нього пояснення та підтвердні документи і, як наслідок, зробити обґрунтований висновок про відповідність чи невідповідність вартості майна позивача його доходам, отриманим із законних джерел.

З приводу доводів відповідача стосовно того, що наявної у нього інформації було достатньо для того, щоб зробити висновок про невідповідність вартості майна, належного ОСОБА_4, доходам, які останній отримав із законних джерел, суд першої інстанції зазначив таке.

Повідомлення особи, стосовно якої проводиться перевірка, про всі виявлені в ході перевірки невідповідності та/або недостовірності є обов'язком контролюючого органу, виконання якого не залежить від обсягів наявної у такого органу інформації та її достатності для складання висновку за результатами перевірки.

Згідно з вимогами ч.10 ст.5 Закону № 1682, п.28 Порядку № 563, пп.5 п.3, абз.2 п.12 Порядку № 1100 пояснення особи, стосовно якої проводиться перевірка, з приводу виявлених недостовірностей та/або невідповідностей та подані нею підтвердні документи є обов'язковими для розгляду та врахування органом ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Судом встановлено, що в письмових поясненнях, наданих Маріупольській ОДПІ 15 січня 2015 року, ОСОБА_4 зазначав, що квартира АДРЕСА_4, м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна, придбана на грошові кошти, запозичені ним у квітні 2006 року у його сестри ОСОБА_5

На підтвердження цих пояснень позивач надав ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року про затвердження мирової угоди, яка набрала законної сили.

В порушення вимог ч.10 ст.5 Закону № 1682, п.28 Порядку № 563, пп.5 п.3, абз.2 п.12 Порядку № 1100 Маріупольською ОДПІ частково враховані письмові пояснення особи, стосовно якої проводилась перевірка, та подані нею підтвердні документи.

Так, відповідачем враховані пояснення ОСОБА_4, які стосувалися того, що квартира АДРЕСА_1, належить позивачу; ціна цього майна визначена на підставі поданої позивачем копії договору купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року.

При цьому висновок від 05 лютого 2015 року, складений Маріупольською ОДПІ за результатами перевірки, не містить жодного обґрунтування з якої причини контролюючим органом не враховані доводи позивача про укладання договору позики, а також ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року.

Стосовно доводів позивача про те, що Маріупольською ОДПІ не враховані доходи його батька, з яким він постійно проживав станом на 2006 рік, а також доходи, отримані позивачем від продажу транспортного засобу, придбаного ним до зайняття посад, визначених п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону № 1682; та заперечень відповідача про те, що позивач не повідомив, що квартира придбана на запозичені у батька кошти, не вказав їх суму, суд першої інстанції відзначив наступне.

В письмових поясненнях від 15 січня 2015 року ОСОБА_4 не вказував кошти, отримані від батька, та кошти, отримані від продажу транспортного засобу, як джерела доходу.

Однак, ці пояснення були надані стосовно розбіжностей між даними декларації та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Про розбіжності між вартістю майна та доходами контролюючий орган позивача не повідомляв, як наслідок, останній був позбавлений можливості надати пояснення з цього приводу та подати підтверджуючі документи.

Посилання відповідача на п.1 Порядку № 1100, відповідно до якого перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться, суд не приймає з огляду на таке.

В даному випадку йдеться про перевірку законності джерела доходу особи, щодо якої проводиться перевірка, (оскільки цивільне та сімейне законодавство передбачає можливість вчинення правочинів, в тому числі укладання договорів, між членами сім'ї), а не про перевірку вказаних у декларації відомостей щодо члена сім'ї особи, щодо якої проводиться перевірка.

З приводу доводів позивача про укладання ним договору позики грошових коштів 01 квітня 2006 року суд першої інстанції відзначив таке.

Перебування особи на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону № 1682, не впливає на обсяг її цивільної право- та дієздатності.

Згідно з ч.1 ст.2 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі - ЦК України) фізичні особи є учасниками цивільних відносин.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч.1 ст.204 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу, належить вчиняти в письмовій формі.

Згідно з абз.1 ч.1, абз.1 ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, що визначено п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Форма договору позики визначена ст.1047 ЦК України, відповідно до якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, отримання грошових коштів за договором позики не може розцінюватися як незаконне джерело доходу.

Факт укладання договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджений наявною в матеріалах цивільної справи № 0538/6973/2012, яка перебувала в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя, копією розписки від 01 квітня 2006 року. Крім того, факт укладання цього договору підтверджений сторонами цього правочину, про що свідчить як позовна заява ОСОБА_5, так і заява про затвердження мирової угоди, подана ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що були подані у 2012 році.

Обов'язковість рішення суду є однією з конституційних засад судочинства (п.9 ч.3 ст.129 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (далі - ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ч.5 ст.175 ЦПК України встановлено, що закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року, постановленою у цивільній справі № 0538/6973/2012, затверджена мирова угода між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Ця ухвала набрала законної сили.

Критичне оцінювання цього судового рішення з боку Маріупольської ОДПІ, посилання на те, що під час її постановлення судом не були досліджені ніякі докази та не встановлені жодні обставини, прямо суперечить п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, ч.1 ст.14, ч.5 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч.11 ст.5 Закону № 1682 орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому ч.4 цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Відповідно до абз.1-2 п.14 Порядку № 1100 висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому ч.4 ст.5 Закону, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Одночасно з надсиланням висновку про результати перевірки контролюючий орган, який проводив перевірку, надсилає копію такого висновку до Міністерства юстиції України.

Згідно з п.30 Порядку № 563 форма висновку ДФС про результати перевірки відомостей, зазначених у п.2 ч.5 ст.5 Закону, затверджується наказом Мінфіну.

Форма Висновку про результати проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затверджена наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року № 1100.

Пунктом 35 Порядку № 563 встановлено, якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Абз.3 п.14 Порядку № 1100 встановлено, якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов'язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Таким чином, додаткова перевірка проводиться за заявою, органу в якому проводиться перевірка, в даному випадку - за заявою Жовтневого районного суду м. Маріуполя.

Особа, стосовно якої проводилась перевірка, може оскаржити висновок в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, що визначено ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на те, що під час проведення перевірки Маріупольською ОДПІ допущені порушення вимог ч.10 ст.5 Закону № 1682, п.28 Порядку № 563, пп.5 п.3, абз.2 п.12 Порядку № 1100, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті п'ятої Закону України "Про очищення влади" від 05 лютого 2015 року № 2377/10/05-19-17-04, складений Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Донецькій області за результатами перевірки відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), в частині висновку, що "вартість майна, вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_4 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел", підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Суд першої інстанції також відзначив, що висновок у спірній частині не відповідає критеріям, наведеним у п.3 та 9 ч.3 ст.2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 805/967/15-а - залишити без задоволення. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 805/967/15-а за позовом ОСОБА_4 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, про визнання дій неправомірними та скасування висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Повний текст ухвали виготовлено 04 серпня 2015 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок