Справа № 22-а-2141/11
Суддя: Кримська О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-2141/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22а-2141/2011 Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Карацюпі О.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільськомурайоні Запорізької області на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щомісячну суму надбавки дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача 27.08.2009 року про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щомісячну суму надбавки дітям війни, в якому вказала, що вона є дитиною війни, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, статус дитини війни наданий згідно ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р., який набув законної чинності з 01.01.2006 р.

Згідно ст. 6 вищезазначеного закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Як вказала в заяві позивач - з 01.01.2006 р. по час звернення з позовом пенсія їй не підвищувалась на 30% мінімальної пенсії за віком. Скасування підвищень пенсій згідно ст. 6 Закону № 2195 дітям війни на 30% суперечить вимогам ст. 3 ч.2, ст.8 ч.2, ст. 22 ч.3, ст. 41, 68 Конституції України, Рішенню Конституційного суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 р., Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., ст. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Як вказала в заяві позивач, саме бездіяльністю відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, було порушено право позивача на 30% підвищення розміру пенсій згідно ст.6 Закону № 2195, так як пенсія дітям війни повинна підвищуватися з 01.01.2006 р. на 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 вищезазначеного закону. Дію ст. 6 цього закону було протиправно зупинено на 2006 р. згідно п. 17 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", від 20.12.2005 р. № 3235-ІV.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 р." від 19.01.2007 р. № 3367- IV дію ст. 6 Закону України № 2195 відновлено, у зв'язку з виключенням п. 17, ст.77 із Закону № 3225, а ст. 110 викладено в такій редакції: " Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 ст.5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" запроваджуються з 01.01.2006 р., а ст. 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у І півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з комітетом Верховної Ради України з питань бюджету; Положення ст. 110 в редакції Закону № 3367 щодо підвищення пенсії дітям війни у 2006 році, всі органи виконавчої влади, а також законодавча влада не виконали.

Дію ст. 6 Закону № 2195 на 2007 рік зупинено п. 12 ст. 71, з урахуванням ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. № 489-V. В ст. 111 Закону України № 489 вказано: "Установити, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальних захист дітей війни", виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Конституційний Суд України своїм Рішенням від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 р. та своїм Рішенням № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., визнав неконституційними положення п. 12 ст. 11 та ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007, 2008 рік".

Таким чином, позивач вважав, що для 30% підвищення пенсії дітям війни з 01.01.2006 р. повинна застосовуватися пенсія за віком встановлена на рівні наведених прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Але відповідач за 2006-2007 роки виплати не проводив, а тільки 01.01.2008 року почав виплачувати 10% підвищення пенсії дітям війни. тому позивач прохав поновити пропущений строк, визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення її права на 30% підвищення її пенсії, з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по час звернення з позовом до суду, зобовязати відповідача провести перерахунок її пенсії, з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. до часу звернення з позовом з урахуванням підвищення її на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобов'язавши відповідача сплатити недоплачену суму за вказаний строк з урахуванням індексу інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2009 року позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, про визнання дій протиправними та зобов'язання зробити перерахунок та виплатити недоплачену щомісячну суму допомоги дітям війни задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 25.08.2008 р. по 31.12.2008 р. та за період з 01.01.2009 по 04.11.2009 р.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 суму недоотриманої нею пенсії за віком за період з 27.08.2008 р. по 31.12.2008 р. та за період з 01.01.2009 по 04.11.2009 р. розрахованої відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ГУ від 18.11.2004 р. та вимог ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати у період серпня-грудня 2008 р., та 01.01.2009 р. по 04.11.2009 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області просить скасувати постанову , залишити позовну заяву без розгляду, провадження у справі закрити.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у пенсійному посвідченні.

В силу ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту").

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зміст ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не коригувався та її дія на 2009 роки законами України не була зупинена.

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в зазначені періоди повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування") за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус "дитини війни", передбачений ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Виходячи з наведених норм, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в періоди з 27.08.2008 року по 31.12.2008 року, та з 01.01.2009 року по 04.11.2009 року позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відсутність механізму і грошових коштів на виплату надбавки до пенсії в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус дитини війни, права на отримання такої надбавки. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що вказаний Закон не обмежує встановлене право осіб, що мають статус дитини війни, на отримання підвищення до пенсії наявністю фінансування, держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, і ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільськомурайоні Запорізької області залишити без задоволення, а постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щомісячну суму надбавки дітям війни- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: