Справа № 2-а-614/2010
Суддя: Вергун І. В.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
справа № 2-а-614/2010рік
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2010 року суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Вергун І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити перерахунок і виплату пенсії,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Ізюмського міськрайонного суду з позовом до УПФ в Ізюмському районі про визнання противоправною бездіяльність УПФ в Ізюмському районі, зобовязати відповідача нарахувати та сплачувати належні пенсії як інваліду ЧАЕС ІІ групи, стягнути з відповідача кошти, які складають різницю між фактично нарахованими і сплаченими пенсіями починаючи з 01.01.2004 року і пенсіями, які був повинен сплачувати відповідач, як інваліду ЧАЕС ІІ групи відповідно до Закону України № 796-ХІІ.

В обґрунтування позову зазначив, що він є інвалідом ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, щодо якого встановлено звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області.

Вказує, що відповідно до ст. 50 та ст. 54 Закону № 796-ІІ він має право отримувати державну пенсію не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

В судове засідання позивач не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що призначення основної та додаткової пенсії позивачу проводиться згідно чинного законодавства.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

ОСОБА_1 відповідно до ст.14 Закону № 796-ХІІ, належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інвалід ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, щодо якого встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, що підтверджено довідкою МСЕ серії 2-98 ХАР № 028661 від 08.06.1999 року (а.с. 5), та посвідченням серії А № 012136 від 11 лютого 1995 року та вкладкою до нього № 078447 від 13 серпня 1997 року (а.с.4).

Згідно ст.49 Закону № 796-ХІІ позивач має право на пенсію у вигляді:

а). державної пенсії;

б). додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до першої категорії та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону № 796 особам, віднесеним до 1 категорії, зокрема інвалідам ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст. 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-1У «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.50 та ст. 54 Закону № 796-ХІІ застосуванню при їх обчисленні підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМ України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсії відповідають положенням ст. 50 та ст. 54 Закону № 796.

Підпунктом 2 пункту 1 постанови № 654 від 16 липня 2008 року та п.п. 1 п.4 постанови № 530 від 28 травня 2008 року, всупереч положень ст. 50 та ст. 54 Закону № 796, КМ України встановив розміри сум, з яких провадиться розрахунок державної та додаткової пенсії при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Стаття 9 КАС України встановлює, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України .Суд вирішує справи на підставі ОСОБА_2 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана ВР України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений ОСОБА_2 та Законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта ОСОБА_2 України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана ВР України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Крім того, за приписами ст.22 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 8 ОСОБА_2 України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір суд приходить до висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених ст.50 та ст. 54 Закону № 796, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, доводи управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про призначення державної та додаткової пенсії позивачу на нормах, які встановлені постановами КМ України не можуть прийматися до уваги оскільки вказані правовідносини регулюються Законами України і Законом № 796 ХІІ чітко вказані розміри таких пенсій.

Положення ч.3 ст.28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, для позивача, як інваліда ІІ групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижній розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватись у відповідності зі ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням визначеного законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року зміни внесені Законом України від 28.12.2007 року № 107-УІ « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ст. 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області, щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку, нарахуванні та виплаті державної та додаткової пенсії згідно норм ст.50 та ст.54 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» незаконними та про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області провести перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_1 з 22.05.2008 року у відповідності зі ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої у ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням визначеного законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про перерахунок та призначення державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю за період з 01.01.2004 року, оскільки ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений річний строк звернення до адміністративного суду.

Статтею 100 КАС України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач звернувся до суду з позовом 30 листопада 2009 року, про що свідчить штам реєстрації вхідної кореспонденції. З матеріалів справи вбачається, що відповідач в запереченнях наполягає на відмові в задоволенні позову з підстав пропущення строку для звернення до адміністративного суду, встановленою ст. 99 КАС України, а поважних причин пропуску даного строку позивачем не наведено.

Позовні вимоги позивача у частині зобовязання відповідача і на майбутнє виплачувати відповідно до ст. 50 та ст. 54 Закону № 796-ІІ державну пенсію не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком не відповідає змісту законодавства.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Керуючись ст. ст.2-15, 17-18, 69-71,79, 86, 94, 99, 104-107,110-111,122-143,151-154,158,162,163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 50 та ст. 54 Закону № 796-ІІ, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити перерахунок і виплату пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку, нарахуванні та виплаті державної пенсії та додаткової пенсії згідно норм ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» незаконними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплатити державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду здоровю ОСОБА_1 з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року у відповідності зі статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановлений у ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування «з урахуванням визначеного законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня оголошення постанови суду заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя: