Справа № А23/321
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2015 р. м. Київ К/800/51017/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Костенка М.І., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року

по справі №А23/321

за позовом Північної міжрайонної Державної податкової інспекції у м.Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Північна МДПІ у м.Кривому Розі)

до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (надалі - СПД ФО ОСОБА_1.)

про стягнення суми, -

встановив:

У жовтні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з СПД ФО ОСОБА_1 на користь державного бюджету заборгованість у вигляді штрафних санкцій у сумі 29007,74грн.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2007р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем був пропущений строк для застосування (стягнення) з відповідача штрафних санкцій.

Не погоджуючись із вище зазначеним судовим рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2007р. апеляційну скаргу Північної МДПІ повернуто скаржнику.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.07.2010р. скасовано ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2007р., справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2012р. скасовано постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2007р., позовні вимоги Північної МДПІ у м.Кривому Розі задоволено. Стягнуто з СПД ФО ОСОБА_1 на користь державного бюджету заборгованість у вигляді штрафних санкцій в сумі 29007,74грн.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2012р. та залишити в силі постанову господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2007р.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 18.11.2014р. визнано поважними підстави пропуску строку СДП ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2012р. та відкрито касаційне провадження у даній справі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, контролюючим органом була проведена перевірка туристичного агентства, що належить відповідачу та розташоване по вул. Мелешкіна, 23, м.Кривий Ріг, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу.

За результатами проведеної перевірки складено акт №000326 від 17.03.2005р., в якому зазначено про порушення СДП ФО ОСОБА_1 п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

За наслідками проведеної перевірки Північною МДПІ було прийнято повідомлення-рішення №190//0/5504 від 05.04.2005р., яким визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 19007,74грн.

Також, контролюючим органом була проведена перевірка туристичного агентства, що належить позивачу, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, про що складено акт №000344 від 10.08.2005р.

При проведенні перевірки податкова інспекція дійшла до висновку про порушення відповідачем п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За наслідками проведеної перевірки Північною МДПІ було прийнято рішення №413//0/14239 від 29.08.2005р., яким відповідачу було визначено суму штрафних санкцій у розмірі 10000,00грн.

Податковою інспекцією були направлені СПД ФО ОСОБА_1 перша податкова вимога №1/3066 від 09.08.2005 року та друга податкова вимога №2/3445 від 20.09.2005 року.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що повідомлення-рішення №190//0/5504 від 05.04.2005р. та рішення №413//0/14239 від 29.08.2005р. відповідачем, в установленому законодавством порядку, оскаржені не були, разом з тим, визначені ними податкове зобов'язання та штрафні санкції СПД ФО ОСОБА_1 не сплатив.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, та вважає, що судом першої інстанції всебічно перевірено обставини справи, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, з огляду на наступне.

В преамбулі Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

При цьому відповідно до п. 1.5 ст. 1 цього Закону штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

В той же час, у статтях 14 та 15 Закону України «Про систему оподаткування» штрафи, застосовані до відповідача не визначені як податок або збір (обов'язковий платіж). Тому обов'язок по сплаті зобов'язань за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» не відносяться до категорії податкового зобов'язання або боргу.

Фінансові санкції у вигляді штрафів за порушення вищезазначених Законів підпадають під визначення адміністративно-господарських санкцій у розумінні статей 239, 241 Господарського кодексу України, а тому такі санкції можуть застосовуватися виключно у межах строків, визначених статтею 250 цього Кодексу.

Так, статтею 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, під поняттям застосування адміністративно-господарської санкції, виходячи з аналізу зазначених вище норм в їх сукупності, слід вважати не тільки прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, а в даному випадку і примусове виконання рішення у випадку його невиконання у встановлений термін суб'єктом підприємницької діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20.06.2006р. у справі №21-149,

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущений встановлений діючим законодавством строк для застосування (стягнення) з відповідача штрафних санкцій за порушення вимог Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і без достатніх підстав скасував обґрунтовану та законну постанову суду першої інстанції, то постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2012р. підлягає скасуванню із залишенням у силі постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2007р.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року - скасувати та залишити в силі постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2007 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ М.І. Костенко

___________________ Ю.І. Цвіркун