Справа № 2а-74/10
Суддя: Горщар А. Г.
Дата ухвалення: 2010-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Полонський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Гаманчук А.П.

з участю позивача, його представника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Полонському районі про визнання незаконною відмови у проведенні перерахунку пенсії інваліду Чорнобильської катастрофи, -

встановив:

Позивач 4 червня 2009 року звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Полонському районі (далі УПФ) про перерахунок раніше призначених йому державної та додаткової пенсій, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону від 28 лютого 1991 р. № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) за період з 21 жовтня 2004 року по 1 січня 2007 року.

ОСОБА_3 зазначав, що він як інвалід ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, у вказаний період отримував державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ. Розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, установленим цим Законом, а УПФ відмовилось привести їх у відповідність з останніми, тому позивач просив визнати дії відповідача неправомірними і зобовязати його усунути зазначені порушення, провівши відповідні перерахунки та виплати зазначених пенсій з 21.10.2004 року по 1 січня 2007 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги підтримали, пояснили що вважають неправильними дії відповідача щодо обрахування розміру призначених позивачу державної та додаткової пенсій, який має обчислюватись у розмірах передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Відповідач позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, які підтримала в суді представник УПФ та пояснила, що виплата пенсії для ОСОБА_3 у згаданий період проводилась у розмірах установлених постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» (далі постанова від 3 січня 2002 р. № 1).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов слід задовольнити.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 21.10.2004 року є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону № 796-ХІІ та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Розрахунок пенсій позивачу УПФ проводило виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., установленого чинною на той час постановою від 3 січня 2002 р. № 1.

На думку суду розрахунок ОСОБА_3 пенсій відповідачем в такий спосіб є незаконним із наступних підстав.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала через захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 р. № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ. А в п. 2 постанови від 3 січня 2002 р. № 1, Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції в період заявлених позивачем вимог), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам ІІІ групи у розмірі 50 мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 53 Закону № 796-XII, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону від 9 липня 2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений починаючи з 1.01.2005 року у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, а до вказаного періоду мінімальний розмір пенсії за віком зокрема в період з 21.10.2004 року визначався постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів трудових пенсій" від 15.04.2003 № 544 (далі постанова № 544 від 15.04.2003 року) і становив з 1.07.2003 року 50 грн.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача який вважає, що обчислення пенсій має проводитися виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., установленого постановою від 3 січня 2002 р. № 1. При цьому УПФ посилається на ст. 54 Закону № 796-ХІІ, згідно з якою порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала через захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, та що застосування щодо спірних правовідносин ст. 28 Закону № 1058-ІV суперечить вимогам її ч. 3, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом 1 частиною 1 тієї самої статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами суд як зазначалось вище вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню при обчисленні величини мінімальної пенсії за віком, підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 1.01.2005 року, а до цього періоду розмір мінімальної пенсії за віком визначався відповідними нормативними актами, зокрема постановою № 544 від 15.04.2003 року

Положення ч. 3 ст. 28 Закону № 1058-IV, на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що дії УПФ щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсій та визначення їх розміру виходячи із положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ в період з 21.10.2004 року по 31.12.2006 року є неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Стаття 8 КАС України, визначає, що адміністративний суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, за якою строк позовної давності на стягнення майна (грошей) не поширюється.

З огляду на наведені положення правових актів суд прийшов до висновку, що виплату та перерахування недоотриманих сум пенсій для позивача відповідач має провести без обмеження строку, починаючи з часу виникнення у нього права на отримання таких пенсій, зокрема в даному випадку з 21.10.2004 року по 31.12.2006 року.

Суд не допускає негайне виконання даної постанови, оскільки за постановою цього ж суду від 13.04.2009 року якою задоволені частково аналогічні вимоги ОСОБА_3 за період з 1.01.2007 року уже було застосовано негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись наведеним ст.9, 11, 71, 158-163 КАС України суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України у Полонському районі про проведення перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_3 відповідно до розмірів встановлених статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 р. № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Полонському районі здійснити перерахунок та виплату пенсій для ОСОБА_3 в період з 21 жовтня 2004 року по 31 грудня 2006 року як інваліду ІІІ групи від захворювання повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС: державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком щомісячно, додаткову - 50 % мінімальної пенсії за віком щомісячно.

Мінімальну пенсію за віком слід обчислювати виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого законами про Державний бюджет України на відповідні роки, та з урахуванням положень інших нормативних актів, якими визначається розмір мінімальної пенсії за віком.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий ________________