Справа № 810/2552/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року 810/2552/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Приходько Н.І., за участю:

представника позивача - Рибака Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

16 червня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (ТОВ «Фоззі-Фуд», товариство) із позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби (Київська міська митниця, митний орган, митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості №100250002/2014/000310/2 від 19 грудня 2014 року.

Зазначали, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, їх митна вартість визначалась за основним методом - ціною договору (контракту), відповідні відомості заявлялися у декларації митної вартості, до якої додавалися усі необхідні документи для підтвердження ціни. Стверджували, що митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору, та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. Звертали увагу на відсутність підстав для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а також на недотримання порядку щодо черговості застосування методів визначення митної вартості. Також наголошували на ненаданні обґрунтування підстав для витребування додаткових документів і безпідставній відмові у врахуванні додатково поданих документів як належних і достатніх для визначення митної вартості.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Конституції України та Митного кодексу України, просили визнати протиправним та скасувати назване вище рішення про коригування митної вартості.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання 28 липня 2015 року не з'явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно; про причини неявки суд не повідомив.

У письмових запереченнях, поданих 9 липня 2015 року, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджувала, що документи, надані до митного оформлення, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містили розбіжності. Звертала увагу, що вимоги про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості виконані не повністю. Стверджувала правомірність дій митного органу та оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів. Також наголошувала, що до митного оформлення надано поліс страхування без договору страхування, відсутня така складова митної вартості як вартість робіт пов'язаних із пакуванням і навантаженням, прайс-лист виданий не виробником товару і стосується тільки заявлених до митного оформлення позицій, не вбачається можливим перевірити повноту декларування транспортних витрат, експертний висновок не містить цін на аналогічні та ідентичні товари.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» є юридичною особою, зареєстроване 2 грудня 2002 року; основним видом його діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.13-14).

19 грудня 2013 року між ТОВ «Фоззі-Фуд» та «DAJAR Sp.z.o.o.» (Польща) укладено контракт №082/13 (а.с.16-20), згідно якого продавець продає, а покупець купує непродовольчу продукцію в асортименті, кількості та за цінами, у відповідності до інвойсів, які є невід'ємною частиною контракту.

Ціни на товар встановлюються у інвойсах на кожну партію товару. Ціна включає в себе вартість продукції, тари, термоусадочної упаковки, маркування, завантаження. Валютою контракту є Євро. Загальна вартість контракту складає 1700000,00 Євро (пункт 2 контракту).

Усі ціни по контракту, а також поставка здійснюється на умовах EXW Torun, 87-100, Ceglana, 14, Польща, згідно Incoterms 2010 (пункт 3.1 контракту).

Продавець зобов'язаний надати покупцю наступні документи: інвойс, пакувальний лист, сертифікат якості, сертифікат походження, CMR (пункт 7.1 контракту).

Оплата здійснюється через 60 календарних днів з моменту отримання покупцем товару, відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 контракту та при умові надання повного пакету документів, зазначених у розділі 7 контракту. Такі умови можуть бути змінені за згодою сторін (пункт 8.1 контракту).

18 грудня 2014 року товариством «Фоззі-Фуд» заявлено до митного оформлення за митною декларацією №100250002/2014/071872 товар «посудини для пиття із зміцненого скла», країна виробництва - Туреччина, торгівельна марка - PASABAHCE, виробник - Pasabahce CAM SAN. VE TIC. A.S., які ввезені на підставі названого контракту №082/13 від 19 грудня 2013 року.

На підтвердження заявленої митної вартості товару, разом із митною декларацією №125130005/2014/550447 від 22 грудня 2014 року, до митного органу подано наступні документи (що стверджувалось позивачем і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами):

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0000146 від 3 грудня 2014 року;

- міжнародну автомобільну накладну CMR №417591 від 16 грудня 2014 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №330/12/14д від 16 грудня 2014 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) №ЕF0000031/14 від 16 грудня 2014 року;

- пакувальний лист №ЕF0000031/14 від 16 грудня 2014 року;

- страховий поліс №3584 від 16 грудня 2014 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів;

- інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 16 грудня 2014 року;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 16 грудня 2014 року;

- резервну позицію №915 від 26 липня 2001 року;

- сертифікат походження товару загальної форми PL/MF/AK 0308877 від 16 грудня 2014 року.

Митним органом, після опрацювання таких документів, повідомлено позивача в електронному вигляді про необхідність подання наступних додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару, згідно із статтею 53 Митного кодексу України (а.с.77): договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визнається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Також зазначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Разом із листом від 19 грудня 2014 року №2371, на підтвердження заявленої у декларації №100250002/2014/071872 від 18 грудня 2014 року вартості товару, товариством подано додаткові документи: комерційну пропозицію; прайс-лист; декларацію країни експортера; висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; рахунок на перевезення; заявку на перевезення. Вказали, що разом із митною декларацією для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано довідку транспортних витрат, договір на перевезення та страховий поліс. Зазначили, що інші додаткові документи надати на цей час не мають можливості (а.с.38).

Однак, після подання перерахованих документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100250002/2014/000310/2 від 19 грудня 2014 року, у якому застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Фуд» за І методом - 0,35 Євро за одиницю, ціна після коригування - 0,38 Євро за одиницю).

Підстави визначення митної вартості за резервним методом вказано у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, а саме: «коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв'язку з відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально), а також у наданих основних та додаткових документах містяться неточності та розбіжності, в наданому інвойсі від 16 грудня 2014 року №ЕF0000031/14 та зовнішньоекономічному контракті від 19 грудня 2013 року №082/13 вказано різні реквізити рахунку. Відповідно до пункту 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Відповідно до пункту 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов'язаних із пакуванням. Відповідно до пункту 21 статті 58 Митного кодексу України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до пункту 2 контракту від 19 грудня 2013 року №082/13 ціна включає в себе вартість тари, термоупаковки, маркування, навантаження та митного оформлення в країні продавця. Тобто відсутня така складова митної вартості як вартість робіт пов'язаних із пакуванням та не виконується умова наявності всіх складових митної вартості. Декларанту запропоновано надати протягом 10 календарних днів додаткові документи. Декларант не надав всіх додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що зазначив у заяві №2371 від 19 грудня 2014 року. На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснено під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Відповідно до пункту 4.1 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості. Відповідно до статті 33 Митного кодексу України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віддані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Наявна в органах доходів і зборів інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв'язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв'язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього та прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв'язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв'язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях по товарів. Відповідно до частини 5 статті 55 Кодексу декларантом проведено консультацію з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. Метод 2-а не був використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні товари. Метод 2-б не використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на подібні товари. Методи 2в та 2г не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості. Митна вартість, визначена за резервним методом та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Факти, які вплинули на коригування: використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально».

Разом із рішенням про коригування митної вартості митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 грудня 2014 року №100250002/2014/00411 (а.с.23-24), згідно з якої позивачу повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Для випуску товарів у вільний обіг «під гарантійне зобов'язання» позивач подав до митниці нову митну декларацію, в якій задекларував цей же товар за митною вартістю, що визначена з урахуванням рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та сплатив всі митні платежі згідно з митною вартістю таких товарів, визначеною відповідачем.

Позивач звертався до митного органу із запитом про надання письмової інформації про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана та інформації про порядок і метод визначення митної вартості, застосовані щодо досліджуваної у цьому випадку поставки.

17 січня 2015 року Київська міська митниця надала відповідь на такий запит (а.с.60-62), вказала, що при здійсненні вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості, порівнянні рівня заявленої митної вартості товарів із рівнем вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, перевірки наявності ознак підробки документів та наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів, - у митного органу виникли сумніви у заявленій вартості товару. При цьому, зазначили, що в результаті аналізу наданих документів виявлені неточності та розбіжності, а також те, що вимоги органу доходів та зборів в частині подання додаткових документів виконано не в повному обсязі.

Суд звертає увагу, що митним органом не було вказано, які саме неточності та розбіжності мали місце у документах при митному оформленні поставки у випадку, який розглядається.

5 березня 2015 року товариством «Фоззі-Фуд» (у межах 80-денного строку з моменту випуску товару у вільний обіг) направлено засобами поштового зв'язку заяву про визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості від №100250002/2014/000310/2 від 19 грудня 2014 року (а.с.58-59), разом із рахунком на оплату транспортних послуг, випискою по особовому рахунку від 21 листопада 2014 року по оплаті транспортних послуг, копією платіжного доручення №25910 від 17 лютого 2015 року, копією виписки по особовому рахунку від 18 лютого 2015 року, випискою з бухгалтерської документації по оплаті транспортних послуг товариству «Внештранс» від 5 березня 2015 року, випискою з бухгалтерської документації по оплаті товару «DAJAR Sp.z.o.o.» від 5 березня 2015 року, актом виконаних робіт щодо надання транспортних послуг від 18 грудня 2014 року.

За результатами розгляду такої заяви митницею відмовлено у перегляді оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів (а.с.56-57). Зазначено, що в платіжному дорученні в іноземній валюті від 17 лютого 2015 року №25910 не вказано даних щодо номера і дати вантажної митної декларації; до ціни угоди не включені витрати на навантаження і такі витрати не враховані до митної вартості при митному оформленні товару; відповідно до наданих рахунку на оплату транспортних послуг, виписки по особовому рахунку від 21 листопада 2014 року, виписки з бухгалтерської документації від 5 березня 2015 року, акта виконаних робіт щодо надання транспортних послуг від 18 грудня 2014 року перевірити повноту декларування складових митної вартості не вбачається можливим. Тому, документи прийнято митницею до уваги, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначає стаття 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У статті 318 Митного кодексу України закріплено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

У статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи визначено законність, презумпцію невинуватості, єдиний порядок переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Згідно положень статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

За змістом статей 49 та 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

У силу приписів частин четвертої та п'ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (стаття 57 Митного кодексу України).

За нормами статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У частині п'ятій цієї ж статті вказано, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України закріплено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до положень пунктів 7 та 8 частини третьої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Згідно із частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

За правилами частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства.

Згідно вимог частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У силу положень частин восьмої та дев'ятої статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

За приписами статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; мінімальної митної вартості; довільної чи фіктивної вартості.

Зважаючи на викладені законодавчі приписи та встановлені у ході судового розгляду обставини справи, суд зазначає таке.

По-перше, митним органом не доведено наявності підстав для витребування додаткових документів, як і не подано доказів наявності обставин, які унеможливлювали визначення митної вартості товарів у випадку, який розглядається, за ціною договору.

Доводи митниці щодо неподання договору про перевезення і договору страхування, а також про те, що прайс-лист надісланий не виробником товару, а постачальником, і експертний висновок не містить цін на ідентичні і подібні товари, заявлені лише на стадії судового оскарження, не можуть пояснювати причин виникнення сумніву у задекларованій позивачем митній вартості, і, як вже зазначалось вище, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Стосовно названих митницею у якості розбіжностей у спірному випадку відсутності у документах вартості робіт з пакування та відсутності вартості навантаження, суд відхиляє такі доводи, оскільки, як вже зазначалось, пунктом 2.1 договору №082/13 від 19 грудня 2013 року передбачено, що ціна товару включає в себе вартість продукції, тари, термоусадочної упаковки, маркування і навантаження. При цьому, у відповідності до норм частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати, понесені покупцем: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Також суд враховує, що згідно Правил Інкотермс 2010 відповідні умови таких правил можуть бути змінені за згодою сторін договору, якщо така зміна чітко висловлена сторонами.

Із приводу зауважень до прайс-листа, суд зазначає, що законодавчих вимог до оформлення такого документа не встановлено. У той же час, прайс-лист у цьому випадку не містить жодних вказівок стосовно його спрямованості лише для ТОВ «Фоззі-Фуд», а також відповідає по змісту і суті загальноприйнятій практиці щодо оформлення такого документа. До того ж, прайс-лист не належить до основних документів, необхідних для підтвердження митної вартості.

Щодо зауважень до транспортних документів, то суд враховує, що у рішенні про коригування митної вартості товарів №100250002/2014/000310/2 вимога стосовно надання транспортних документів і документів, які підтверджують вартість перевезення відсутня, у той же час рішення про коригування митної вартості за нормами частини другої статті 55 Митного кодексу України повинно містити вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови подання яких митна вартість може бути визнана. Крім того, товариство подало як до митниці, так і до суду, усі необхідні для визначення транспортних витрат документи.

Стосовно експертного висновку Київської обласної торгово-промислової палати, то суд бере до уваги, що за правилами статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України. Крім того, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб'єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), однак таке своє право не реалізувала. До того ж, митний орган міг залучити у порядку статті 327 Митного кодексу України спеціалістів та експертів для спростування сумнівів у представленому товариством висновку, однак також цього не зробив. Суд враховує і те, що експертний висновок, як і прайс-лист, не є основним документом для визначення митної вартості.

Із приводу висловлених відповідачем зауважень стосовно реквізитів рахунку для оплати у інвойсі №ЕF0000031/14 від 16 грудня 2014 року і договорі від 19 грудня 2013 року №082/13 із «DAJAR Sp.z.o.o.» (відповідач стверджував, що вони є різними), то суд констатує, що такі доводи нічим не підтверджені і спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, як в інвойсі (а.с.32), так і в договорі (а.с.20) номер такого рахунку співпадає.

Стосовно зауважень митниці до платіжного доручення на оплату імпортованого товару, то суд зазначає, що за умовами договору від 19 грудня 2013 року №082/13 оплата проводиться у 60-денний строк із моменту поставки, у зв'язку із чим вимога про надання документів на оплату такого товару не відповідає положенням частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України. Крім того, поданий під час 80-денного строку з моменту випуску товарів у вільний обіг примірник платіжного доручення містить реквізити контракту і інвойсу та дає змогу ідентифікувати відповідний платіжний документ із конкретною поставкою. Більше того, повноваження щодо перевірки правильності заповнення платіжного доручення належить уповноваженому банку, який здійснює переказ іноземної валюти. При цьому, у випадку, який розглядається, на платіжному дорученні наявна відмітка банку про переказ коштів.

Щодо зауважень Київської міської митниці про ненадання позивачем договору страхування, то суд звертає увагу, що у досліджуваному випадку товариством до митниці подавався страховий поліс на підтвердження укладення договору страхування позивачем із ПрАТ «Граве Україна», який містив інформацію про розмір страхової премії, страхової суми і щодо тарифу. Суд зазначає, що за правилами статті 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Також суд наголошує, що у відповіді на запит позивача про надання письмової інформації щодо причин, через які заявлена митна вартість не може бути визнана, митний орган не вказав конкретних неточностей або ж розбіжностей, як і будь-яких інших причин через яку заявлена митна вартість не може бути визнана, лише послався на наявність сумнівів у заявленій митній вартості і процитував статті Митного кодексу України.

При цьому, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Київська міська митниця також не надала доказів існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

До того ж, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом. Таким чином таке рішення не відповідає положенням частини другої статті 55 Митного кодексу України.

До суду митницею не подано наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості заявленої декларантом, хоча такі відомості у документальному вигляді витребовувалися у відповідача ухвалою про відкриття провадження.

Більше того, Київська міська митниця не надала витребуваний судом витяг із цінової бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи відносно імпортованого товару - посуду для пиття з зміцненого скла, склянок для соку та посуду для пиття зі скла, код УКТЗЕД , за період із жовтня 2014 року по січень 2015 року.

Тобто митний орган не довів і неможливості застосування попередніх методів для визначення митної вартості у спірному випадку.

Крім того, відповідач не довів належними та достатніми доказами правомірність відмови у визнанні заявленої митної вартості за наслідками подання відповідної заяви із документами у межах 80-денного строку з моменту випуску товару у вільний обіг.

Як передбачає частина сьома статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, на дотримання яких адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, аналіз викладених вище законодавчих норм та обставин справи свідчить про недотримання митним органом перерахованих критеріїв при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. У випадку ж, який розглядається, митний орган не довів правомірності оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як встановлює частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

За подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн. згідно платіжного доручення №2881601 від 28 травня 2015 року, доказів понесення інших судових витрат не надано. Тому судові витрати щодо сплати судового у такій сумі підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №100250002/2014/000310/2 від 19 грудня 2014 року.

Стягнути із Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.