Справа № 815/2314/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2314/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 року м. Одеса

11 год. 25 хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, справу за позовом Державної податкової інспекції у Київському районі ГУ ДФС в Одеській області до фізичної особи ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) заборгованості у розмірі 1 452 грн. 75 коп.. на користь держави на бюджетний рахунок 0005, бюджетна класифікація 15050400, отримувач УК у м. Одесі Київський район/18050400, , банк отримувача ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу;*;147;; стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду;;;,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державної податкової інспекції у Київському районі ГУ ДФС в Одеській області до фізичної особи ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) заборгованості у розмірі 1 452 грн. 75 коп.. на користь держави на бюджетний рахунок 0005, бюджетна класифікація 15050400, отримувач УК у м. Одесі Київський район/18050400, , банк отримувача ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу;*;147;; стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду;;;.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є платником єдиного податку з фізичних осіб та в порушення норм податкового законодавства не виконав вимоги щодо своєчасної та у повному обсязі сплати суми вказаного податку до місцевого бюджету, нарахованих згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 22.07.2013 року № 880 та штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2014 року, у зв'язку з чим утворилася податкова заборгованість у розмірі 1 452 грн. 75 коп. (1 338 грн. 05 коп. - основний платіж, 114,70 грн. - штрафні санкції), яка станом на час звернення позивача до суду з адміністративним позовом відповідачем не погашена та в результаті чого порушуються інтереси держави щодо виконання прибуткової частини бюджетів, фінансування соціально-економічних та інших державних програм (аркуші справи 3-4).

Представник позивача до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду за вхід. № 19727/15 від 07.08.2015 року від позивача за підписом представника за довіреністю надійшло клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні (аркуш справи 65).

Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлений належним чином та своєчасно, судову кореспонденцію із викликом відповідача у судове засідання було надіслано за адресою: АДРЕСА_1, яка згідно довідки Відділу АДР ГУ ДМС України в Одеській області є місцем реєстрації відповідача. Проте поштове відправлення було повернуто ДП «Укрпошта» за зворотною адресою із довідкою із зазначенням причини повернення: «За закінченням терміну зберігання». Про причини неприбуття суду не повідомив, заяв про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи, а також письмові заперечення проти позову до суду не надано (аркуші справи 63, 64а).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

З урахуванням зазначених обставин, а також клопотання позивача про розгляд справи у письмовому провадженні, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому законодавством порядку як фізична особа - підприємець, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця - у разі, коли державна реєстрація фізичної особи - підприємця була проведена після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»: 17.06.2013, № 2 107186, іпн НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 та перебував на обліку у ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області як платник податків № 43 з 18.06.2013 року (аркуші справи 16-19).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, 17.07.2014 року до Єдиного державного реєстру внесено запис № 2107186 про припинення ФОП ОСОБА_1 за власним рішенням (аркуші справи 21-21зв.).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 1 452 грн. 75 коп. по єдиному податку, який виник з наступних підстав.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування закріплено у ст. 298 Податкового Кодексу України. Відповідно до пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 Податкового Кодексу України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до органу податкової служби заяву.

Згідно пп. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 Податкового Кодексу України суб'єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року шляхом подання заяви до органу державної податкової служби не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного періоду.

Суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування видається Свідоцтво платника єдиного податку відповідно до п. 199.1 ст. 199 Податкового Кодексу України.

Так, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м. Одеси було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.06.2013 року, види діяльності: 47.78 - роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах та зазначена ставка єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування у розмірі 20 % розміру мінімальної заробітної плати та група 2 (аркуш справи 13).

У відповідності до приписів п.п. 293.1, 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема: для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

У разі здійснення платниками єдиного податку першої та другої груп кількох видів господарської діяльності, у відповідності до приписів п. 293.6 ст. 293 Податкового кодексу України, застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений для таких видів господарської діяльності.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 цього Кодексу.

Статтею 300 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною пп. 1, 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, згідно приписів ст. 122 Податкового кодексу України, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових доказів, заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати суми узгодженого, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, грошового зобов'язання у розмірі 243 грн. 60 коп. за період з 20.01.2014 року по 20.06.2014 року.

Так, згідно розрахунків позивача та даних облікової картки платника єдиного податку ОСОБА_1 станом на 31.12.2013 року у відповідача рахувалась переплата у розмірі 123 грн. 55 коп. з 20.01.2014 року по 20.06.2014 року самостійно по строку було нараховано податкові зобов'язання згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування в сумі 243 грн. 60 коп. щомісячно, у зв'язку із несплатою якого виникла заборгованість, з урахуванням суми переплати, у розмірі 1 338 грн. 05 коп. (аркуші справи 5-8).

Вищевказана сума заборгованості по єдиному податку являються узгодженою відповідно до поданої відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування.

Крім того, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, посадовою особою позивача 18.09.2014 року проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми єдиного податку згідно отриманого свідоцтва про сплату єдиного податку, платником єдиного податку: ОСОБА_1, результати якої оформлено актом № 2363/17-02. Вказаним актом зафіксовано порушення відповідачем приписів Податкового кодексу України, у зв'язку із чим на підставі п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України до відповідача податковим повідомленням-рішення № від 20.09.2014 року застосовано штраф у розмірі 114,70 грн. (аркуші справи 11-12).

Вказане податкове повідомлення-рішення відповідачем у встановленому чинним законодавством порядку та строки не оскаржено. Визначені в ньому суми штрафу самостійно не погашено.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача по єдиному податку складає 1 452 грн. 75 коп., з яких: за основним платежем - 1 338 грн. 05 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 114 грн. 70 коп., що підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до п. п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори у розмірах, встановлених цим Кодексом, проте відповідач існуючу заборгованість до теперішнього часу не сплатив.

Відповідно п. п. 59.1, 59.3, 59.4, 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Згідно матеріалів справи, з метою погашення наявної у відповідача заборгованості, ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області на адресу відповідача було направлено податкову вимогу за формою «Ф» № 994-25 від 04.11.2014 року на загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими податковими зобов'язаннями станом на 04.11.2014 року у сумі 1 452 грн. 75 коп. із листом № 35128/10/15-51-25-01-06 від 04.11.2014 ркоу (аркуші справи 9-10).

Відповідно ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків, серед іншого, зобов'язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В силу п. 15.1. ст. 15 Кодексу, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 Кодексу, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно до пп. 20.1.18 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

На час розгляду справи, згідно письмової інформації позивача, відповідач вищезазначену заборгованість в добровільному порядку повністю або частково не сплатив. Податкова вимога не оскаржена.

Доказів щодо відсутності у ОСОБА_1 заявленої у позові до стягнення суми боргу відповідачем до суду на надано.

Крім того, як було встановлено у ході судового розгляду справи, відповідач припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням.

07.07.2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за заявницьким принципом» № 1258 від 13.05.2014 року.

Відповідно до положень вказаного Закону довідка про відсутність заборгованості не потрібна.

Згідно ч. 1, ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно Постанови Верховного суду України від 04.12.2013 року по справі №6-125цс13 зазначено, що відповідно до положень статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 47-49 Закону України від 14.05.1992 року №2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Оскільки згідно наявної станом на час розгляду справи в ЄДР згідно відомостей ДП «Інформаційно-ресурсний центр» 31.03.015 року за № 2 003598 внесено запис про припинення підприємницької діяльності відповідачем.

Проте, зважаючи на зазначені вище приписи чинного законодавства та наявність у відповідача непогашеної заборгованості перед позивачем, яка після припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 залишилась непогашеною, ненадання відповідачем станом на час розгляду даної справи жодних письмових доказів щодо сплати повністю або частково вказаної заборгованості до суду не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Зважаючи на те, що законодавством України встановлений обов'язок платників податків зі сплати податків (зборів) та інших обов'язкових платежів та такий обов'язок відповідачем не виконаний, а інше ним не доведено, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку у розмірі 1 452 грн. 75 коп. є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про судовий збір» не стягується.

Керуючись Податковим Кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Київському районі ГУ ДФС в Одеській області до фізичної особи ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) заборгованості у розмірі 1 452 грн. 75 коп.. на користь держави на бюджетний рахунок 0005, бюджетна класифікація 15050400, отримувач УК у м. Одесі Київський район/18050400, , банк отримувача ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу;*;147;; стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду;;; - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) заборгованості у розмірі 1 452 (одна тисяча чотириста п'ятдесят дві) грн. 75 (сімдесят п'ять) коп. на користь держави на бюджетний рахунок 0005, бюджетна класифікація 15050400, отримувач УК у м. Одесі Київський район/18050400, , банк отримувача ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, призначення платежу;*;147;; стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду;;;.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан