Справа № 489/1633/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 489/1633/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кокорєв В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва, відповідач) та згідно уточнених позовних вимог (а.с.33-36) просила наступне:

- визнати протиправним та скасувати рішення №14/1 від 16 лютого 2015 року про відмову в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу для призначення даного виду пенсії;

- зобов`язати зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 24 квітня 1989 року по 01 квітня 1994 року у Вознесенському районному відділі соціального захисту населення на посаді державного службовця інспектора з виплати пенсій, у тому числі період перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною з 03 квітня 1991 року по 01 квітня 1994 року;

- зобов`язати призначити пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 09 грудня 2014 року.

В обґрунтування позову зазначено, що оскільки Законом України «Про прокуратуру» передбачено зарахування до відповідного стажу роботи часу роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, у тому числі на тій, яку вона обіймала з 24.04.1989 р. по 01.04.1994 р. на посаді інспектора з виплати пенсій Вознесенського райсобезу, вказана правова норма повинна застосовуватися до неї, оскільки наявності вищої освіти на той час не вимагалося.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення від 16 лютого 2015 року за № 14/1 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з відсутністю стажу для призначення зазначеного виду пенсії.

Зобов`язав УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 24 квітня 1989 року по 01 квітня 1994 року на посаді інспектора з виплати пенсій у Вознесенському районному відділі соціального захисту населення, як державного службовця.

Зобов`язав призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 09 грудня 2014 року.

В апеляційній скарзі УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв`язку з чим, просить прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.69).

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З`ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач, рішенням №14/1 від 16 лютого 2015 року відмовив в призначенні такої пенсії, посилаючись на відсутність необхідного стажу (а.с.13-14).

Мотивуючи таку відмову Пенсійний фонд послався на те, що в період з 24 квітня 1989 року по 01 квітня 1994 року (5 років 11 місяців 7 днів) позивач працювала на державній службі у Вознесенському районному відділі соціального захисту населення на посаді інспектора по виплаті пенсій, однак, не мала вищу юридичну освіту, як того вимагає ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». У зв`язку з чим, вказаний період роботи неможливо зарахувати до вислуги років необхідного для призначення даного виду пенсії.

Відповідно до записів у трудовій книжці, позивачу зараховано до вислуги років період роботи з 21 листопада 1994 року по день звернення за пенсією, оскільки ОСОБА_1 продовжує працювати в органах прокуратури.

Стаж роботи, який враховану позивачу до вислуги років становить 20 років 20 днів.

Неврахований стаж відповідачем складає 5 років 11 місяців 7 днів (з 24 квітня 1989 року по 01 квітня 1994 року період роботи на державній службі без вищої юридичної освіти).

Поряд з цим, позивач закінчила Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста у 1996 році (а.с.28).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність вищої юридичної освіти на період її роботи на вищезазначеній посаді не була обов`язковою умовою зайняття цих посад, тому відмова Пенсійного фонду щодо включення періоду роботи позивача до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, є неправомірною.

Згідно із вимогами ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №1789), прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв`язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування (ч.8 ст. 50-1 Закону №1789).

Відповідно до ч.2 ст. 50-1 Закону №1789, пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з ч.6 вказаної статті Закону № 1789, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до ст.ст. 1 та 2 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, який набрав чинності 01 вересня 1995 року, державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Пунктом 2.6 Довідника типових професійних характеристик посад державних службовців, затвердженого Головним управлінням державної служби України 01 вересня 1999 року № 65 передбачено, що державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліст, магістр за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби, з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі, а на посадах спеціалістів VII категорії державних службовців припустимо використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).

Поряд з цим, відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок), до стажу державної служби зараховуються і періоди роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів до прийняття Закону України «Про державну службу», в тому числі і в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату.

Згідно з п. 2 Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Відповідно до Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців та тарифних розрядів, затвердженим постановою Держстандарту СРСР від 27 серпня 1986 року № 016, посада «інспектор» належала до посад спеціалістів.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що період роботи позивача у Вознесенському районному відділі соціального захисту населення на посаді інспектора по виплаті пенсій з 24 квітня 1989 року по 01 квітня 1994 року має бути зарахованим до стажу державної служби, оскільки ОСОБА_1 працювала на посаді державного службовця, а вимоги щодо наявності вищої юридичної освіти на той період часу були не передбачені жодним нормативно-правовим актом.

Аналогічну позицію виклало у своєму листі і Управління державної служби ГУДС України в Миколаївській області від 28 жовтня 2014 року (а.с.6).

Крім того, Верховним Судом України (постанова від 22 квітня 2014 року справа № 21-65а14), під час перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2013 року, встановлено відсутність розбіжностей у застосуванні касаційним судом норм матеріального права при зарахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, стажу роботи на посаді юриста у Військоматі, як і у рішенні від 28 березня 2013 року (К/9991/88573/11), наданому для порівняння, у якому працівнику зараховано до стажу роботи, що дає право на отримання зазначеної пенсії, стаж роботи на посаді державного службовця. Отже, Верховний Суд України вказав, що у цій частині неоднакового застосування закону немає.

Згідно з абз.2 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права, апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки наведені обґрунтування позбавлені правового забезпечення відповідними правовими нормами, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування судового рішення, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно вирішив справу по суті спору.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський