Справа № 806/1021/15
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"05" серпня 2015 р. Справа № 806/1021/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України, Міністерства інфраструктури України, Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання бездіяльності та дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у задовдоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив (з врахуванням уточнень при розгляді справи):

- визнати бездіяльність Адміністрації Президента України щодо його звернення;

- визнати неправомірними дії Адміністрації Президента України щодо направлення його скарги на розгляд Міністерства інфраструктури України;

- визнати бездіяльність Міністерства інфраструктури України щодо його звернення по суті;

- визнати неправомірними дії Міністерства інфраструктури України щодо направлення його скарги на розгляд Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті;

- визнати бездіяльність Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті щодо його звернення по суті;

- визнати бездіяльність Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті з створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення вантажів, надання додаткових транспортних послуг на автостанції №1 м. Коростишів;

- визнати бездіяльність Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті з контролю за дотриманням власником автостанції № 1 м. Коростишів вимог Закону України "Про транспорт", Закону України "Про автомобільний транспорт", Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, Порядку регулювання діяльності автостанцій;

- визнати неправомірними дії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті щодо ненадання на його звернення інформації та копій документів в зв'язку з чим, ким заплановані та які заходи державного контролю здійснювались Укртрансінспекцією на автостанції №1 м. Коростишів, копій матеріалів перевірок, якими виявлено недотримання вимог до автостанції відповідного класу під час здійснення державного контролю, копій звернень, які надходили від органів державної влади або органів місцевого самоврядування про недотримання вимог до автостанції щодо автостанції № 1 м. Коростишів;

- зобов'язати Адміністрацію Президента України провести розгляд його скарги по суті;

- зобов'язати Міністерство інфраструктури України провести розгляд його скарги по суті;

- зобов'язати Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті здійснити заходи з виконання статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт", за якою основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення вантажів, надання додаткових транспортних послуг на автостанції №1 м. Коростишів.

Суд першої інстанції встановив, що 05.08.2014 ОСОБА_3 звернувся до Міністерства інфраструктури України (а.с. 14-16) з проханням:

1) встановити в зв'язку з чим, ким заплановані та які заходи державного контролю здійснювались Укртрансінпекцією на автостанції №1 м. Коростишів;

2) яких даних щодо недотримання вимог до автостанції відповідного класу виявлено під час здійснення державного контролю;

3) які дані надходили від органів державної влади або органів місцевого самоврядування про недотримання вимог до автостанції щодо автостанції №1 м. Коростишів;

4) на виконання статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" відібрати пояснення в посадових осіб Укртрансінспекції та повідомити як сприяє умовам безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів відсутність автостанції в м. Коростишів;

5) доручити Державній інспекції України з безпеки на наземному транспорті відкликати та переглянути раніше прийняті рішення щодо виключення автостанції №1 м. Коростишів з переліку атестованих автостанцій;

6) дати оцінку діям посадових осіб Укртрансінспекції, які в порушення статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" лишили громадян 25 тисячного міста та 40 тисяч населення Коростишівського району і невизначеної частини сусідніх: Брусилівського і Радомишльського районів, права безпечного, якісного й ефективного перевезення;

7) для направлення правоохоронним органам для вирішення питання про наявність ознак правопорушення направити копії документів по п. 1-4.

В ході розгляду справи з'ясовано, що дане звернення було скеровано Міністерством інфраструктури України на розгляд до Укртрансінспекції.

05.09.2014 Укртрансінспекцією листом за вих. № 4451/11/15-14 надано відповідь, у якій ОСОБА_3 роз'яснено порядок відкриття/закриття автостанцій, умови функціонування автостанцій, та повідомлено його, що Укртрансінспекцією відмовлено у видачі свідоцтва про атестацію автостанції №1 м. Коростишів, так як під час обстеження вказаної автостанції встановлено відсутність квиткових кас (а.с. 17-18).

26.09.2014 до Адміністрації Президента України від ОСОБА_3 надійшла скарга на дії посадових осіб Міністерства інфраструктури України (а.с. 34-35).

Вказана скарга 30.09.2014 була направлена до Міністерства інфраструктури України (а.с. 33).

Розглянувши скаргу, Міністерство інфраструктури України листом від 31.10.2014 № 12036/5/10-14 повідомило ОСОБА_3, що надання пасажирам послуг, пов'язаних з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування та автомобільним перевізникам, пов'язаних з відправленням та прибуттям автобусів, згідно з переліком атестованих автостанцій, розміщеним на офіційному веб-сайті Укртрансінспекції, забезпечується автостанцією "Коростишівська АС-2". Розкладами руху 248 рейсів міжобласних автобусних маршрутів загального користування передбачений зупиночний пункт - автостанція "Коростишівська АС-2". Крім того, Міністерство інфраструктури України зазначило, що листом Укртрансінспекції від 05.09.2014 № 4451/11/15-14 надано вичерпну відповідь з питань, порушених у зверненні від 05.08.2014 (а.с. 31-32).

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

За статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про інформацію" встановлює, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Під інформацією Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян, відповідно до їх статуту, пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, врегульовані Законом України "Про звернення громадян".

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У відповідності до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтею 7 Закону України "Про звернення громадян" встановлно, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Звертаючись до Міністерства інфраструктури України 05.08.2014 р., ОСОБА_3 зазначив, що автостанція №1 м.Коростишів не працює, так як Укртрансінспекцією не видано свідоцтво про атестацію. Крім того, ОСОБА_3 просив повідомити ким і коли здійснювались заходи державного контролю, які порушення вимог законодавства було виявлено під час здійснення державного контролю.

Згідно пунктів 1, 3 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2014 № 299, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті (далі - автомобільний, міський електричний, залізничний транспорт).

Основними завданнями Укртрансінспекції є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про правомірність скерування Міністерством інфраструктури України правомірно звернення ОСОБА_3 від 05.08.2014 до Укртрансінспекції.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Безпідставними є і посилання позивача у судовому засіданні на протиправність дій Адміністрації Президента України щодо направлення скарги до Міністерства інфраструктури України.

Так, наведеними положеннями статті 16 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що скарга подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі.

Згідно Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 № 581/2011, Міністерство інфраструктури України (Мінінфраструктури України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що Мінінфраструктури України не підпорядковується Адміністрації Президента України, колегія суддів вважає, що відповідачем - Адміністрацією Президента України правомірно та у відповідності до положень Закону України "Про звернення громадян" направлено скаргу ОСОБА_3 для розгляду до Мінінфраструктури України.

У відповідності до статті 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Строки розгляду звернення визначені статтею 20 Закону України "Про звернення громадян", згідно із якою встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Представленими суду першої інстанції доказами підтверджено розгляд звернення позивача від 05.08.2014 відповідачами у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Також, в ході розгляду справи з'ясовано, що Укртрансінспекцією належним чином проінформовано ОСОБА_3 про обставини, за яких автостанції №1 м. Коростишів не видано свідоцтво про атестацію.

Суд першої інстанції правильно визнав безпідставними доводи позивача про те, що висновки Укртрансінспекції про відсутність квиткових кас не відповідає дійсності, оскільки суд не має повноважень втручатися у діяльність інших підприємств, установ та підміняти їх. А предметом даного судового розгляду може бути лише перевірка правомірності дій відповідачів щодо розгляду звернень та скарг позивача в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Суд першої інстанції вірно зауважив, що бездіяльністю є певна форма пасивної поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен вчинити, відповідно до покладених на нього посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України та яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів особи.

Разом з тим, у ході судового розгляду справи безспірно встановлено, що на звернення позивача та скарги, відповідачами надано вичерпні відповіді, а тому твердження позивача про бездіяльність суб'єктів владних повноважень є помилковими.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Тобто, підставою звернення до суду особи є порушення її прав, свобод та інтересів.

Вирішення питання атестації/не атестації автостанції, яка перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_5, доцільність її існування відноситься до повноважень відповідних органів, і не може порушувати прав позивача, оскільки він не є суб'єктом вказаних правовідносин. А влаштування благоустрою міста відноситься до повноважень органу місцевого самоврядування.

Щодо доводів позивача про неможливість придбати квитки, у тому числі пільгові, у зв'язку із тим, що автостанція №1 м. Коростишів не працює, то суд першої інстанції вірно визнав їх безпідставними, оскільки при розгляді справи встановлено, що розкладами руху 248 рейсів міжобласних автобусних маршрутів загального користування передбачений зупиночний пункт - автостанція "Коростишівська АС-2", що не позбавляє позивача, населення м. Коростишева та сусідніх районів придбавати пільгові квитки для проїзду до інших міст України.

За принципом змагальності судового процесу, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При цьому позивач не звільняється від доказування.

Суд першої інстанції належним чином з'ясував обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку, дослідив представлені докази та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, довели належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при розгляді звернень та скарг позивача. А докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідачів.

Постанову судом прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачам: Управління з питань звернень громадян Адміністрації Президента України вул.Банкова,11,м.Київ,01220 Міністерство інфраструктури України просп.Перемоги,14,м.Київ,01135 Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті пр-т Перемоги,14,м.Київ,01135

- ,