Справа № 180/1965/15-а
Суддя: Нанічкіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

при секретарі Завадській А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася із позовом до суду в якому просить визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Марганець, оформлене протоколом № 3 засідання комісії Управління ПФУ в м.Марганці Дніпропетровської області по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій, від 24.02.2015 року щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобовязати відповідача призначити їй пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 17.02.2015 року. Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що, починаючи з 24.09.1986 року і по теперішній час, вона працює ізолювальником. Вказана професія включена до Списку № 2 робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, затвердженими ОСОБА_4 Міністрів СРСР № 1173 від 20.08.1956 року, та Списком 2, затвердженим ОСОБА_4 КМУ № 162 від 11.03.1994 року. Рішенням УПФУ в м.Марганці, оформленим протоколом засідання комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, № 3 від 24.02.2015 року їй відмовлено у призначенні пільгової пенсії з тих підстав, що вона не набула права на пільгову пенсію за віком за Списком № 2, оскільки хоч і досягла 50 років, і має стаж роботи не менше 20 років, але не має 10 років пільгового стажу, що відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необхідною умовою призначення пільгової пенсії. Комісія зробила висновок, що позивачка має пільговий стаж роботи на посаді ізолювальника за період з 29.12.2004 року по 27.12.2014 року, тобто 8 років 11 місяців 8 днів, не взявши до уваги роботу ОСОБА_3 на посаді ізолювальника з 24.09.1986 року і до 28.12.2004 року.

Стороною відповідача надано суду заперечення, в яких зазначено, що Управління ПФУ в м.Марганці правомірно відмовило ОСОБА_3Я у призначенні пенсії за Списком № 2. В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пояснила, що дійсно, посада ізолювальника на термоізоляції передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 20.08.1956 року № 1173 (розділ ХХІХ), та Списком № 2, затвердженого ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162. Згідно п.б) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. В трудовій книжці ОСОБА_3 не зазначено, що вона у зазначені періоди працювала повний робочий день, що передбачено ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому для підтвердження пільгового стажу ОСОБА_3 надала довідки, уточнюючі пільговий характер роботи:

- від 17.02.2015 року № 39/31, видану ПАТ «МГЗК», за період роботи з 29.12.2004 року по 27.12.2014 року;

- від 18.05.2005 року №№ 61, 62, 63, 64, видані ЗАТ «Термоізоляція» за періоди роюоти з 24.09.1986 року по 31.01.1994 року у Дніпропетровському спецуправлінні № 46 «Термоізоляція», та з 08.02.1995 року по 01.02.2000 року у ЗАТ «Термоізоляція», які в подальшому листом ПП «Термоізоляція» від 18.12.2014 року № 71 були визнані недійсними.

Таким чином, як вважає відповідач, підтверджено пільговий стаж ОСОБА_3 за період роботи у ПАТ «Марганецький ГЗК» з 29.12.2004 року по 27.12.2014 року, тобто 8 років 11 місяців 8 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком за Списком № 2 у 50 років. У звязку з цим Управлінням 24.02.2015 року (протокол № 3) прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, так як не виконані умови п.б) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 працювала:

- з 24.09.1986 року по 30.06.1987 року на посаді ізолювальника Марганецької дільниці № 3;

- з 01.07.1987 року по 31.01.1994 року на посаді ізолювальника на термоізоляції;

- з 08.02.1995 року по 01.02.2000 року на посаді ізолювальника на термоізоляції у ЗАТ «Термоізоляція»;

- 17.04.2000 року була прийнята до ВАТ «Марганецький ГЗК» на посаду ізолювальника 3 розряду у енергетичному цеху.

З 01.11.2002 року переведена у тому ж цеху ізолювальником по термоізоляції 5 розряду, де і працює на теперішній час.

Вказані факти підтверджуються трудовою книжкою (а.с.8-10), а також уточнюючими довідками №№ 61, 62, 63, 64, виданими ОСОБА_3 закритим акціонерним товариством «Термоізоляція» 18.05.2005 року, та уточнюючою довідкою приватного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат».

17.02.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Управління ПФУ в м.Марганці Дніпропетровської області із заявою № 64/243 та повним пакетом документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п.б) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Управління ПФУ в м.Марганці Дніпропетровської області, оформленим протоколом засідання комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, № 3 від 24.02.2015 року позивачці відмовлено у призначенні пільгової пенсії з тих підстав, що вона не набула права на пільгову пенсію за віком за Списком № 2. В обґрунтування вказаного рішення Комісія зазначає наступне:

«Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_3 працювала в Дніпропетровському спецуправління № 46 «Термоізоляція»:

- з 24.09.1986 року по 30.06.1987 року на посаді ізолювальника Марганецької дільниці № 3;

- з 01.07.1987 року по 31.01.1994 року на посаді ізолювальника на термоізоляції;

- з 08.02.1995 року по 01.02.2000 року на посаді ізолювальника на термоізоляції у ЗАТ «Термоізоляція».

Ці посади передбачені р. ХХІХ Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, розділ ХХІХ а) та Списку № 2, затвердженого ОСОБА_4 КМУ № 162 від 11.03.1994 року.

Для підтвердження пільгового стажу роботи на цих посадах, ОСОБА_3 надані довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, № 61, 62, 63, 64 від 18.05.2005 року, які видані ЗАО «Термоізоляція».

23.12.2014 року за вх.№ 3434/33 до Управління ПФУ в м.Марганці в Дніпропетровській області надійшов лист з приватного підприємства «Термоізоляція» від 18.12.2014 року № 71 «Про факт роботи у шкідливих умовах ОСОБА_3, 1965 р.н.», копія протоколу засідання комісії по перевірці документів по пільговому пенсійному забезпеченню ізолювальників на термоізоляції від 24.12.2013 року та копія протоколу № 1-10;47-63 від 04-12.01.1996 р. про дослідження повітря закритих приміщень СЕС Амур-Нижньодніпровського району в м.Дніпропетровськ. Згідно листа від 18.12.2014 року № 71 приватного підприємства «Термоізоляція» довідки № 61, 62, 63, 64 від 18.05.2005 року, видані ОСОБА_3 ЗАТ «Термоізоляція» вважаються недійсними».

Таким чином, Комісія зробила висновок про недійсність довідок ЗАТ «Термоізоляція», уточнюючих пільговий характер роботи, № 61, 62, 63, 64 від 18.05.2005 року на підставі листа приватного підприємства «Термоізоляція» № 71 від 18.12.2013 року, і врахувала до пільгового стажу ОСОБА_3 за Списком № 2 на посаді ізолювальника на термоізоляції лише період роботи в ПАТ «Марганецький ГЗК» з 29.12.2004 року по 27.12.2014 року без урахування періодів простою, відпустки без збереження заробітної плати, що складає 8 років 11 місяців 8 днів. Тобто, за думкою членів Комісії, не виконані умови призначення пільгової пенсії за Списком № 2 відповідно до п. б) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: в ОСОБА_3 відсутній пільговий стаж 10 років.

У відповідності до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року в редакції, що діяла на 17.02.2015 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

На день звернення позивачки для призначення пенсії на пільгових умовах їй виповнилося 50 років, стаж роботи на посадах, які дають право на пільгову пенсію за Списком № 2, відповідно до трудової книжки складає більше 10-ти років, загальний стаж роботи перевищує 20 років.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Позивачкою надано Управлінню ПФУ в м.Марганці Дніпропетровської області довідки № 61, 62, 63, 64 від 18.05.2005 року, видані ЗАТ «Термоізоляція», які уточнюють пільговий характер роботи ОСОБА_3 на посаді ізолювальника.

Відповідачем, при вирішенні питання щодо можливості призначення ОСОБА_3 пільгової пенсії за віком за Списком № 2, зазначені уточнюючі довідки не взято до уваги з тих підстав, що згідно листа приватного підприємства «Термоізоляція» від 18.12.2014 року № 71 вони є недійсними.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.07.2015 року по цивільній справі № 180/784/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Термоізоляція», третя особа Управління пенсійного фонду України в м.Марганець, визнано незаконним протокол засідання комісії Приватного підприємства «Термоізоляція» по перевірці документів по пільговому пенсійному забезпеченню ізолювальників на термоізоляції від 24.12.2013 року; визнати незаконним та скасувати рішення Приватного підприємства «Термоізоляція» про недійсність раніше виданих Закритим акціонерним товариством «Термоізоляція» ОСОБА_3 уточнюючих довідок про особливий характер роботи або умов роботи, необхідний для призначення пільгової пенсії № 61 від 18.05.2005 року, № 62 від 18.05.2005 року, № 63 від 18.05.2005 року, № 64 від 18.05.2005 року, оформленого у вигляді повідомлення начальнику Управління пенсійного фонду України в м.Марганець вих.№ 71 від 18.12.2014 року.

Заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.07.2015 року по справі № 180/784/15-ц набрало законної сили 10.08.2015 року.

Відповідно до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає доведеним, що записи в трудовій книжці позивачки про роботу на посадах, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 2, а також уточнюючі довідки № 61, 62, 63, 64 від 18.05.2005 року, які видані ОСОБА_3 закритим акціонерним товариством «Термоізоляція» на підтвердження спеціального трудового стажу позивачки, є достатніми для призначення їй пенсії на пільгових умовах.

Крім того, суд зазначає наступне.

Встановлено, що ОСОБА_3 прийнята ізолювальником в енергетичний цех ВАТ «Марганецький ГЗК» 17.04.2000 року. З 01.11.2002 року переведена у тому ж цеху ізолювальником по термоізоляції 5 розряду, де і працює по теперішній час.

Комісією враховано до пільгового стажу за Списком № 2 роботу ОСОБА_3 на посаді ізолювальника лише період з 29.12.2004 року по 27.12.2014 року, і не враховано період з 17.04.2000 року по 28.12.2004 року з тих підстав, що до 2004 року атестація робочого місця ізолювальника не проводилась.

Атестація робочих місць за умовами праці це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоровя і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоровя працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обовязок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає неправомірною відмову Комісії зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 роботу ОСОБА_3 на посаді ізолювальника в період з 17.04.2000 року по 28.12.2004 року.

За таких обставин, суд вважає, що позивачка має право на призначення їй пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки вона досягла відповідного віку і має трудовий стаж, які визначені у даній нормі Закону.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку субєктів владних повноважень.

Таким чином, оцінивши за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачці виповнилось 50 років 09.02.2015 року і звернулася вона до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області 17.02.2015 року, то пенсія їй має бути призначена з 10.02.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 9, 69-71, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області, оформлене протоколом № 3 засідання комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області від 24.02.2015 року про відмову у призначенні ОСОБА_3 пільгової пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п.б) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на 17.02.2015 року).

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п.б) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на 17.02.2015 року), починаючи з 10 лютого 2015 року.

ОСОБА_4 може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів.

Суддя Н.М.Нанічкіна