Справа № 334/9454/13-а
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.07.2015
Справа № 334/9454/13-а
Провадження № 2-а/334/110/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з грудня 1998 р. він проживає в Ізраїлі, однак останнім місцем його проживання та реєстрації перед виїздом з України було АДРЕСА_1.

15.04.2013 р. ОСОБА_1 виповнилось 60 років, тому він має право на пенсію за віком. 10.07.2013 р. позивач на адресу УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя подав заяву про призначення пенсії та всі необхідні документи. 16.07.2013 р. УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя рішенням №245 від 18.07.2013 р. відмовив йому в призначенні пенсії, обґрунтовуючи тим, що позивач проживає за межами України.

Посилаючись на Рішення Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення ст.51 Закону України «Про статті загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач вважає такі дії відповідача неправомірними. У звязку з чим позивач просить визнати незаконним рішення №245 від 18.07.2013 р. УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя про відмову йому в призначенні пенсії, зобовязати УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 з 16.04.2013 р. пенсію, та зобовязати УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя нарахувати компенсацію у звязку з інфляцією.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014р., у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2015р. зазначені вище судові рішенні скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судове засідання позивач, його представник не зявилися, позивач звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя надав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки 10.07.2013 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Для призначення пенсії були надані документи: довіреність на ОСОБА_2, закордонний паспорт та ідентифікаційний номер ОСОБА_1, копія диплому, оригінал та копія трудової книжки.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується: на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавствам.

Рішенням засідання Комісії для розгляду питань повязаних з призначенням та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя №245 від 18.07.2013 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки ОСОБА_1 фактично постійно проживав за межами України в Ізраїлі, реєстрація місця проживання на території України відсутня.

Не зважаючи на Рішення Конституційний Суд України від 07.10.2009р. № 25-рп/2009, його виконання неможливе, оскільки за відсутності реєстрації місця проживання заявника неможливо визначити територіальний орган Пенсійного фонду України, до якого слід звертатися із заявою про призначення пенсії, а відтак, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя безпідставно визначено відповідачем у справі. Неможливо також визначитися, за якою адресою повинна здійснюватися виплата пенсії чи на який рахунок, з урахуванням положень постанови КМУ від 30.08.1999р. №1596, з порядком фінансування переказів сум пенсій до держав, з якими Україною не укладено відповідних договорів. Також управління позбавлене можливості встановлення події, з настанням якої згідно ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється.

З наведених підстав у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, що підтверджується копією паспорта. (а.с.9). В грудні 1998 року ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджується, що ОСОБА_1 з 01.09.1970р. по 29.06.1975р. навчався в Запорізькому машинобудівному інституті ім. Чубаря, з 06.08.1975р. по 15.12.1998р. працював на території Української РСР, що підтверджується довідкою про заробітну плату №588 від 07.07.2013 р. виданою ПАТ «Запорізький автомобільний завод», довідкою про заробітну плату №68/58 від 02.07.2013 р. виданою ПАТ «Електротехнологія», довідками про заробітну плату №1311, №1312, №1313 виданими ПАТ «Запоріжтрансформатор».

15.04.2013р. ОСОБА_1 виповнилось 60 років, він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням засідання Комісії для розгляду питань, повязаних з призначеннями та виплатою пенсій, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя №245 від 18.07.2013р., ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки він фактично постійно проживає за межами України в Ізраїлі, реєстрація місця проживання на території України відсутня.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Порядок переведення пенсій, призначених внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, в інші країни визначається Кабінетом Міністрів України.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 вказаного Закону, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися в будь-якому разі незалежно від місця проживання пенсіонера.

Зміст ч. 1 ст. 92 Закону «Про пенсійне забезпечення» створює ситуацію, коли громадянин, який досяг пенсійного віку та має право на призначення пенсії, пов'язане з його попередньою трудовою діяльністю, може бути позбавлений цього заслуженого права на соціальний захист тільки у зв'язку з обранням ним іншого місця постійного проживання, хоча така обставина відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 не може створювати будь-який вплив на реалізацію такого права.

Тому, при вирішенні питання про призначення пенсії існує можливість застосування аналогії права, висловленого в Рішенні Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

Ураховуючи те, що Конституційний Суд України вже визнав неконституційними положення про припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, то виходячи з конституційних принципів і загальних засад права до положення про те, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються, має бути застосована аналогія права. Пенсійні правовідносини є цілісним триваючим процесом, у якому право на призначення пенсії є первинним, а право на її виплату - похідним. Водночас ці правовідносини є ідентичними та взаємозалежними, без призначення пенсії не може виникнути право на її виплату.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначено, що право заробляти собі на життя є невід'ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абз. 2 підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини).

Відтак, аналогічне твердження слід застосовувати при реалізації права на призначення пенсії. Тому, незалежно від подальшого місця проживання, громадянин має такі самі можливості для реалізації свого права на пенсію, як і громадянин, який проживає на території України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Як встановлено судом, досягнувши 15.04.2013р. пенсійного віку, 10.07.2013р. ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності, звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя за місцем реєстрації заявника. Для призначення пенсії були надані документи: довіреність на ОСОБА_2, закордонний паспорт та ідентифікаційний номер ОСОБА_1, копія диплому, оригінал та копія трудової книжки.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст. 26 цього ж Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, право на пенсію викає за умови досягнення пенсійного віку та наявності відповідно страхового стажу.

Як пояснив представник відповідача, Управлінням визнається, що надані заявником документи підтверджують досягнення ним віку 60 років, наявність страхового стажу не менше 15 років, а тому відповідно до ст.ст. 8, 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач набув право на призначення пенсії за віком.

Останнім місцем проживання ОСОБА_1 в Україні є місце його прописки за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою УВС Запорізької області №25038 від 04.12.1998р., згідно якої ОСОБА_1 здав паспорт серії СА №475194 за останнім місцем прописки в обмін на закордонний паспорт.

Та обставина, що до зняття з обліку у звязку з виїздом за кордон позивач був зареєстрованим в Ленінському районі м. Запоріжжя, на думку суду є достатнім доказом правомірності звернення позивача саме до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя.

Розглянувши надані заявником для призначення пенсії документи, Комісія для розгляду питань, повязаних з призначеннями та виплатою пенсій, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя прийняла рішення №245 від 18.07.2013р., яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком виключно з тих підстав, що заявник фактично постійно проживає за межами України в Ізраїлі, а реєстрація місця проживання на території України відсутня.

Посилання відповідача на відсутність довідки із зазначення банківського рахунку на який повинна нараховуватись пенсія, суд не приймає до уваги, оскільки згідно до приписів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Матеріали справи не містять жодного підтвердження того факту, що пенсійний орган звертався до позивача з вимогою про надання додаткових документів.

Щодо не набрання законної сили проектом Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон», підготовлений Міністерством праці та соціальної політики України, суд відмічає, що відсутність механізму регулювання питань виплати пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не може обмежувати гарантоване Конституцією України право особи на належний соціальний захист.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених вимог закону, суд дійшов висновку, що проживаючи за межами України та будучи громадянином України, позивач має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадян України, а отже оскаржуване рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправним і підлягає скасуванню.

Оскільки у призначенні пенсії позивачу рішенням компетентного органу було неправомірно відмовлено з підстав того, що заявник фактично постійно проживає за межами України і реєстрація місця проживання на території України відсутня, належним способом захисту права позивача буде зобовязання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 16.04.2013р. на підставі його заяви від 10.07.2013 року.

Нарахування пенсії здійснюється на підставах, визначених пенсійним законодавством, за документами, які є в пенсійній справі.

Призначені за Законом пенсії індексуються відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078. Відповідно до вказаного Порядку підвищення пенсій у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація пенсій проводиться у разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який становить 101 відсоток. Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (газети «Голос України» та «Урядовий кур'єр»).

Із положень ч.1 ст.2, ч.1 ст.6, КАС України вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Обов'язковою умовою для задоволення вимог позивача є порушення відповідачем відповідними діями (бездіяльністю) чи рішенням прав та законних інтересів такого позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що відповідачем не було призначено пенсію позивачу і, відповідно, не здійснювалося її нарахування та не порушувалися вимоги ч.1 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ 17.07.2003 року №1078 щодо індексації пенсії, у суду немає підстав вважати, що відповідачем порушене право позивача на індексацію пенсії, а тому вимоги позову зобовязати відповідача нарахувати компенсацію у звязку з інфляцією, є передчасними, у зв'язку із чим задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог позову про встановлення для відповідача строку подання до суду звіту про виконання постанови суду, то ці вимоги задоволенню не підлягають як передчасні, позаяк таке право надане суду у зв'язку з виникненням тих чи інших питань під час виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 18, 70 -71, 122, 138, 158 -163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення засідання Комісії для розгляду питань, повязаних з призначеннями та виплатою пенсій, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя №245 від 18.07.2013р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі його заяви від 10.07.2013р. з урахуванням вимог пенсійного законодавства України. В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя: Турбіна Т. Ф.