Справа № 527/1338/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2015 р.Справа № 527/1338/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Бенедик А.П.
Суддів: Калиновського В.А. , Філатова Ю.М.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 17.06.2015р. по справі № 527/1338/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області
про зобов`язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області, в якому просив зобов`язати відповідача провести перерахунок призначеної позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 2 групи, пенсії з розрахунку, що заробітна платав липні 1986 року складала 2457,54 крб.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що він у період з 05 липня 1986 року по 02 серпня 1986 року приймав участь по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині № 61606. На даний час перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вищевказана пенсія обчислена позивачу на підставі довідки № 16 від 16.05.2006 року, а саме: з урахуванням заробітної плати за період його участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС з 05 липня 1986 року по 02 серпня 1986 року в розмірі 1146,90 крб. Не погоджуючись із розміром заробітку, що був використаний відповідачем під час перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 17.06.2015 року адміністративний позов задоволено.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 5 червня 1986 року по 02 серпня 1986 року з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради, які стосуються оплати праці в зоні відчуження ЧАЕС, в сумі 2457,54 крб.
Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 17.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, зокрема Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.
Вказує, що нарахування позивачу заробітної плати за виконання робіт (службових обов`язків) з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 05 липня 1986 року по 02 серпня 1986 року, яке зазначене у довідці, що видана ВАТ «Хорольська СПМК-10" 16.05.2006 року за вих. №16, не є підставою для перерахунку пенсії. Таким чином, відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії, відповідач діяв на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства.
Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.
Позивач та представник відповідача про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі уповноваженого представника.
Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на пільги встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до довідки військового комісаріату № 26 від 04.09.1986р., ОСОБА_1 , дійсно служив у військовій частині № НОМЕР_1 , був призваний на військові збори з 01.06. по 02.08.1986 року, де приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС., йому з 05.06.по 02.08.1986 року здійснювали виплату заробітної плати в розмірі 100 % за основним місцем роботи.
16.05.2006 року за вих.№16 ВАТ «Хорольська СПМК-10» надало позивачу довідку про розмір заробітної плати, нарахованої (виплаченої) за виконання робіт (службових обов`язків) з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 05.06.1986 року по 02.08.1986 року, яка була надана позивачем до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області для нарахування мені пенсії.
Управлінням Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області призначено позивачу пенсію із розрахунку заробітку за липень 1986 року у сумі 1146,90 крб.
Вважаючи, що при нарахуванні пенсії відповідачем було визначено невірний розрахунок заробітної плати за виконання робіт (службових обов`язків) з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 05.06.1986 року по 02.08.1986 року, а саме, замість 2457,54 крб. застосовано 1146,90 крб., позивач в травні 2015 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.
Листом № 1722/04-42 від 22.05.2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Глобинському районі йому було відмовлено у проведенні вищезазначеного перерахунку в зв`язку з відсутністю законних підстав для проведення такого перерахунку.
Позивач, не погодившись із вказаною відмовою відповідача, звернулась до суду із даним позовом.
Як було встановлено під час судового розгляду, фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії, слугували висновки відповідача про те, що позивачу було правомірно призначено пенсію на підставі довідки ВАТ «Хорольська СПМК-10" 16.05.2006 року за вих. №16, із розрахунку заробітної плати за липень 1986 року у сумі 1146,90 крб.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ВАТ «Хорольська СПМК-10", де працював позивач, припинила своє існування, її правонаступники відсутні. Державні архівні установи не мають можливості видати довідку з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради, то позивач позбавлений можливості отримати довідку належного зразка з врахуванням норм вказаних нормативно-правових актів. Таким чином, позивач має права на отримання пенсії з урахуванням заробітної плати за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 05 червня 1986 року по 02 серпня 1986 року з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради, які стосуються оплати праці в зоні відчуження ЧАЕС, в сумі 2457,54 крб.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно ст. 15 Закону України Про пенсійне забезпечення умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно ч. 3 ст. 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно ст. 15 вказаного Закону, довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З огляду на вищезазначені норми Закону, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів зазначає, що учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, згідно ст. 65 Закону, за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Зазначені посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами.
Відповідно ст. 9 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а в ст. 10 цього Закону вказано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 р. на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 3 постанови КМУ N 501 від 25.08.92 р. Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а потім і п. 3 постанови КМУ N 51 від 20.01.97 р. Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.86 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.86 р. до 31.12.86 р. - не менше 5, а у 87 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору серія А; при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору Перереєстровано і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
На виконання делегованих повноважень Кабінет Міністрів України 23.11.2011 року прийняв постанову № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до п. 2 якої зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.
Згідно п. 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05 червня 1986 року по 02 серпня 1986 року, що підтверджується наданими довідками та не оспорюється сторонами.
Згідно ч. 3 п. 4 Порядку, у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.
Відповідно до ч. 7 Порядку, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Згідно ч. 7 Порядку призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф секретно з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року №1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища від 5 червня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.
Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.
Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.
Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).
Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС №665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.
Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.
Відповідно до положень статті 3 Закону України Про правонаступництво України, вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, не передбачені, у зв`язку з чим вони є діючими на теперішній час.
Судом першої інстанції встановлено, що на надий час ВАТ «Хорольська СПМК-10", де працював позивач, припинила своє існування, її правонаступники відсутні. Державні архівні установи не мають можливості видати довідку з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач позбавлений можливості отримати довідку належного зразка з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради, які стосуються оплати праці в зоні відчуження ЧАЕС.
Разом з тим, згідно довідки ВАТ «Хорольська СПМК-10" № 16 від 16.05.2006 року зазначено, що позивач був в 2-й та 3-й зоні відчуження, а отже кратність оплати праці у нього 3 та 4, відповідно до п.7 Постанови КМ України від 23.11.2011 року №1210.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на проведення перерахунку пенсії.
Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача у проведенні перерахунку та виплаті позивачу пенсії з урахуванням заробітної плати за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 5 червня 1986 року по 02 серпня 1986 року з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради, які стосуються оплати праці в зоні відчуження ЧАЕС, в сумі 2457,54 крб. є незаконною та необґрунтованою.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів вважає, що постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 17.06.2015р. по справі №527/1338/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 17.06.2015р. по справі №527/1338/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Філатов Ю.М.