Справа № 2а/0270/4711/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Київ К/9991/81192/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2012

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012

у справі № 2а/0270/4711/12 Вінницького окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби (МДПІ)

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2012, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2012.

У касаційній скарзі МДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу грошового зобов`язання із податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 24.04.2012 № 690/1700/НОМЕР_2, про порушення позивачем норм статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 4.1 статті 4, пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.05.2012 № про донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 22375,70 грн. (у т.ч., 20094,45 грн. - основний платіж та 2281,25 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що у період з 01.07.2010 по 31.12.2011 позивач здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.

В результаті співставлення задекларованих сум валових витрат в деклараціях про доходи за ІІ півріччя 2010 року та за 2011 рік встановлено, що СПД ОСОБА_4 задекларував валовий дохід у сумі 280087,00 грн., валові витрати - 278319,00 грн., а за 2011 рік валовий дохід - 1544592,28 грн., валові витрати -1533388,37 грн. В той же час, за результатами перевірки МДПІ визначено валовий дохід позивача як суму коштів, що надійшла на його розрахунковий рахунок за період з 01.07.2010 по 31.12.2011, що дало підстави контролюючому органу зробити висновок про заниження позивачем оподатковуваного доходу за ІІ півріччя 2010 року на 73129,67 грн., за 2011 рік на 60833,34 грн., відповідно й податок з доходу за ІІ півріччя 2010 року позивач мав сплатити в сумі 11234,65 грн., а за 2011 рік -10805,59 грн.

Частиною 1 статті 13 Декрету № 13-92 визначено, що згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву (абзац другий цієї статті).

У судовому процесі встановлено, що основним видом діяльності позивача є будівництво будівель та посередницькі послуги по будівництву будівель (код КВЕД 45.21.1), що означає, що такий процес є довготривалим технологічним циклом виробництва та не передбачає поетапної їх здачі.

Укладаючи господарські договори на виконання робіт чи надання послуг з іншими суб'єктами господарювання, позивач до витрат звітного податкового періоду включав витрати, пов'язані з виконанням таких робіт (надання послуг) у минулих періодах, та відповідно декларував свої витрати у тому звітному податковому періоді, у якому отримував доходи за виконанні роботи і які були пов'язані з їх технологічним процесом.

Це підтверджується дослідженими судом в судовому засіданні звітами по дебіторських та кредиторських операціях, які свідчать, що за липень 2010 року за виконані позивачем роботи згідно з актом про виконані роботи від 30.11.2009 сплата їх вартості замовником мала місце 02.07.2010; за серпень 2010 року за виконані роботи згідно з актом від 31.07.2009 - 06.08.2010; за вересень 2010 року за виконанні роботи згідно з актом від 31.07.2009 року - 02.09.2010 (а.с.66-69).

Отже, позивач формував валовий дохід по фактичному отриманні компенсаційної вартості виконаних робіт (наданих послуг) та поставлених у зв'язку з виконанням цих робіт (послуг) товарів, які пов'язані з їх технологічним процесом будівництва.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що МДПІ, посилаючись на порушення позивачем норм статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», не досліджено понесені позивачем витрати, що свідчить про неправомірне донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб. Іншого обґрунтування протиправності декларування позивачем сум валових витрат за звітні податкові періоди, за які здійснено перевірку дотримання позивачем податкового законодавства при здійсненні підприємницької діяльності, в акті перевірки не наведено.

Документи, що підтверджують задекларовані суми витрат та взаємозв'язок між доходами та понесеними у зв'язку з їх отриманням витратами, позивач надав під час проведення перевірки на виконання запиту МДПІ від 03.04.2012 року за № 1796/3/17-118, про що зазначено в пункті 1.12 акту перевірки від 24.04.2012.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев