Справа № 2а-13546/11/1370
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Київ К/9991/66732/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2012

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012

у справі № 2а-13546/11/1370 Львівського окружного адміністративного суду

за позовом Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області

до 1. Приватного підприємця (СПД) ОСОБА_2,

2. Приватного підприємця (СПД) ОСОБА_3

про стягнення в доход держави коштів, отриманих за правочином, вчиненим з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2007 ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області звернулась до суду з адміністративним позовом до приватних підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідачів в дохід держави все, отримане ними за укладеними правочинами, які суперечать інтересам держави і суспільства, - грошові кошти в загальній сумі 1454335,67 грн.

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що за результатами проведеної ДПІ у Пустомитівському районі перевірки СПД ОСОБА_2, висновки якої викладені в акті перевірки від 27.04.2007 № 535/16/170/НОМЕР_1, ДПІ, поряд із іншим, встановила факт декларування СПД ОСОБА_2 податкового кредиту у загальній сумі 243202,00 грн. у податковому обліку за серпень, вересень, грудень 2005 року, січень 2006 року за податковими накладними, виписаними від імені СПД ОСОБА_3 на поставку зерна пшениці вартістю 1454335,67 грн., в тому числі ПДВ 243202,00 грн., який був виключений з реєстру платників ПДВ 18.10.2004.

Згідно з частиною 1 ст. 207 Господарського кодексу України (ГК) господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини 1 ст. 208 цього Кодексу у разі якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Наведені законодавчо встановлені положення до 1 січня 2011 року слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з частиною 1 ст. 203 та з частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, у зв'язку з чим визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Зміст вказаних норм свідчить, що неодмінною умовою стягнення в доход держави всього одержаного за наслідками господарського зобов'язання, яке вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є виникнення такого господарського зобов'язання. Це, однак, не стосується податкового обліку платника податків, достатньою підставою для виключення з якого суми податкового кредиту є встановлення факту безтоварності операції з поставки товарів (послуг).

За визначенням частини 1 ст. 173 ГК господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.03.2009 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за частиною 1 ст. 222 (шахрайство з фінансовими ресурсами) та частинами 1 та 3 ст.358 (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів) Кримінального кодексу України на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію». У цій постанові встановлено, що ОСОБА_2, маючи умисел на розкрадання бюджетних коштів, внесла у податкову звітність завідомо неправдиву інформацію, зокрема щодо формування податкового кредиту за податковими накладними, виписаними від імені СПД ОСОБА_3, яких останній не виписував. При цьому, з метою уникнення встановленої законом відповідальності СПД ОСОБА_2 підробила довідку Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 18.04.2007р. про викрадення первинних бухгалтерських документів по господарських зобов'язаннях, зокрема, з СПД ОСОБА_3

Суди попередніх інстанцій, взявши до уваги наведені обставини як такі, що в силу частини четвертої ст.72 КАС України не підлягають доказуванню в адміністративній справі, на підставі пояснень СПД ОСОБА_3, в яких він заперечує будь-які відносини з СПД ОСОБА_2, встановили у судовому процесі факт відсутності господарських зобов'язань між СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_3, у зв'язку з чим висновок суду про відсутність підстав для застосування до відповідачів юридичних наслідків господарського зобов'язання (нікчемного правочину), вчиненого з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, встановлених частиною 1 ст. 208 ГК, відповідає правильному застосуванню норми цієї статті.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев