Справа № 431/132/15-а
Суддя: Озеров В. О.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 431/132/15-а
Провадження 2-а/431/8/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

22 квітня 2015 року Старобільський районний суд

Луганської області

у складі: головуючого - судді Озерова В.О.,

при секретарі Дубініній О.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відкритого акціонерного товариства Антрацитівського автотранспортного підприємства № 10918, ОСОБА_2 відкритого акціонерного товариства Краснолуцького автотранспортного підприємства № 10969, ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрацит Луганської області про призначення адміністративним судом справедливого за сумою відшкодування розміру 60% втраченого позивачем заробітку внаслідок нещасного випадку на робочому місці,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 відкритого акціонерного товариства Антрацитівського автотранспортного підприємства № 10918, ОСОБА_2 відкритого акціонерного товариства Краснолуцького автотранспортного підприємства № 10969, ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрацит Луганської області про призначення адміністративним судом справедливого за сумою відшкодування розміру 60% втраченого позивачем заробітку внаслідок нещасного випадку на робочому місці.

В обґрунтування свого позову, позивач посилається на те, що він як інвалід 2 групи від трудового каліцтва одержує щомісячні виплати у відшкодування втраченого заробітку в розмірі 60%, виходячи із розміру заробітної плати, зазначеної в довідці АТП 10918 111 грн. 60 коп. Ці виплати з квітня 2004 року провадить відповідач, щорічно провадячи перерахунок на коефіцієнт росту середньомісячної реальної заробітної плати у галузях національної економіки. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен перераховувати розмір щомісячних страхових виплат по мірі росту мінімальної заробітної плати, однак суми йому сплачуються не в повному обсязі. Тому він просить суд зобовязати ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрацит Луганської області сплачувати на його користь страхові виплати у наступному вигляді: на 11 лютого 2004 року близько 209 грн., а не 111 грн. 60 коп., після 01 березня 2004 року близько 245 грн., а не 128 грн. 55 коп., після 01 березня 2005 року близько 307 грн., а не 159 грн. 41 коп., після 01 березня 2006 року близько 368 грн., а не 191 грн. 09 коп., після 01 березня 2007 року близько 426 грн., а не 226 грн. 41 коп., після 01 березня 2008 року близько 490 грн., а не 254 грн. 01 коп., після 01 березня 2009 року близько 521 грн., а не 270 грн. 88 коп., після 01 березня 2010 року близько 521 грн., а не 298 грн. 57 коп., після 01 березня 2011 року близько 521 грн., а не 298 грн. 57 коп., після 01 березня 2012 року близько 574 грн., а не 354 грн. 04 коп., після 01 березня 2013 року близько 645 грн., а не 549 грн. 54 коп., на 01 липня 2014 року близько 800 грн., а не 549 грн. 54 коп. на серпень 2014 року та надалі за розрахунком самого ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрацит Луганської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 відкритого акціонерного товариства Антрацитівського автотранспортного підприємства № 10918 не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрацит Луганської області не зявився. Від в.о. начальника відділення ОСОБА_4 надійшла заява, в якій просить розглянути справу без участі їх представника. Позовні вимоги вважають необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

- розмір мінімальної заробітної плати не впливає на розмір щомісячних страхових виплат. Відповідно до п. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон) сума щомісячної страхової виплати обчислюється з середнього заробітку, який потерпілий мав до пошкодження здоровя. У разі зміни мінімальної заробітної плати перераховуються тільки виплати, які залежні від її розміру. Це витрати на догляд за потерпілим.

- особова справа потерпілого була передана до відділення 11 лютого 2004 року Антрацитівським АТП - 10918 для продовження відшкодування шкоди у сумі 111 грн. 60 коп., яка була визначена рішенням Антрацитівського міжрайонного суду від 18 липня 2003 року.

- щорічно 01 березня Фондом відповідно до ст. 29 проводиться перерахунок на коефіцієнт росту заробітної плати по галузям національної економіки, який становив: з 01.03.2004р. - 1,152; з 01.03.2005р. - 1,238; з 01.03.2006р. - 1,203; з 01.03.2007р. - 1,183; з 01.03.2008р. - 1,125; з 01.03.2009р. - 1,063. Сума перерахунку на 01.01 2009р. склала: 111,60грн. х 1,152 х 1,238 х 1,203 х 1,183 х 1,125 х 1,063 = 270,87грн. Цю суму Фонд сплачує позивачу.

Крім зазначеного вище Закону, ОСОБА_3 у своїй діяльності керується підзаконними актами, зокрема, Порядком призначення-страхових виплат, затвердженого ОСОБА_2 Фонду СНВ. Цим порядком передбачено випадки проведення перерахунку щомісячних виплат - це, по-перше, у разі зміни ступеню втрати працездатності і, по-друге, - у разі зростання заробітної плати по галузям національної економіки. Ніяких інших перерахунків не передбачено.

У звязку з цим, ОСОБА_3 просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

У звязку з цим, суд вважає, що ОСОБА_2 відкритого акціонерного товариства Краснолуцького автотранспортного підприємства № 10969 є неналежним відповідачем по адміністративній справі, і в позові до цієї юридичної особи слід відмовити з наведених підстав.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім'ї померлого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 01 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно частини першої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Таким чином, оскільки сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я, та її перерахунок здійснюється з урахуванням коефіцієнту росту заробітної плати по галузям національної економіки, відповідно до Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затверджених постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24, вимоги позивача щодо перерахунку страхових виплат у відповідності до змін мінімального розміру заробітку є такими що не відповідають діючому законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст. 134 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст. ст. 3, 8-12, 17, 104, 105, 117, 118, 122, 159-163, 186 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відкритого акціонерного товариства Антрацитівського автотранспортного підприємства № 10918, ОСОБА_2 відкритого акціонерного товариства Краснолуцького автотранспортного підприємства № 10969, ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрацит Луганської області про призначення адміністративним судом справедливого за сумою відшкодування розміру 60% втраченого позивачем заробітку внаслідок нещасного випадку на робочому місці відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Озеров