Справа № 2-а-979/11
Суддя: Пісоцький О. М.
Дата ухвалення: 2011-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-979/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.07.2011 року Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Пісоцький О.М., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Арбузинського районного центру зайнятості про стягнення невиплаченої допомоги по безробіттю, зобовязання поставити на облік за нарахуванням допомоги по безробіттю, відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

31 травня 2011 року ОСОБА_1 предявив позов до Арбузинського районного центру зайнятості про стягнення невиплаченої допомоги по безробіттю.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав, що в грудні 2007 року він зареєструвався у Арбузинському районному центрі зайнятості населення як безробітний і отримував допомогу на протязі 360 днів. Розмір суми допомоги був йому розрахований на підставі довідки Костянтинівської селищної ради та довідки Костянтинівського підприємства житлово-комунального господарства. В січні 2009 року виплату допомоги було припинено по закінченні встановленого строку. Пізніше позивачу стало відомо, що на порталі Головної служби зайнятості населення України знаходиться калькулятор розрахунку допомоги по безробіттю. Він знайшов цей калькулятор і з його допомогою, на підставі даних своєї середньоденної заробітної плати, вказаних у довідках та інших показників, перевірив розмір допомоги по безробіттю. Таким чином позивач визначив, що розрахунок у бухгалтерії Арбузинського ЦЗН було проведено неправильно. Так, середньоденний заробіток позивача згідно довідки Костянтинівської селищної ради складав 16,84 грн.; згідно довідки Костянтинівського ПЖКГ - 10,66 грн. Тому, згідно розрахунку калькулятора, по першій довідці позивачу повинні були нарахувати і сплатити:

в перші 90 днів - 1827 грн.; в наступні 90 днів - 1478 грн.; в останні 180 днів - 1478 грн. Разом: 4783 грн.

по другій довідці:

в перші 90 днів - 1733 грн.; в наступні 90 днів - 1478 грн.; в останні 180 днів -1478 грн. Разом: 4689 грн.

Таким чином, загальна сума допомоги за двома довідками повинна була скласти: 4783,00 + 4689,00 = 9472,00 грн.

Позивач припускає, що ця сума може бути меншою, тому що в розрахунку вказано середню заробітну плату на початок 2010 року, а він отримував допомогу на протязі 2008 року. Показник середньої заробітної плати по Миколаївської області тоді був менший, ніж у 2010 році. Так, якщо на серпень 2008 року середня заробітна плата у Миколаївській області складала 1630 гривен, то на серпень 2010 року вона складала вже 2109 гривен, тобто, зросла на 2,9 відсотка.

Згідно ощадної книжки Державного Ощадного Банку України, установа 3160, рахунок № 63487, за період з 11.12.07 р. до 12.12.08 р. позивачу було нараховано та сплачено суму 6110,48 ( шість тисяч сто десять ) грн. 48 коп. Тобто, різниця між фактично сплаченою сумою допомоги і сумою, що повинен був сплатити Арбузинський центр зайнятості, згідно розрахунку зробленого за допомого калькулятора, склала 3361,52 ( три тисячі триста шістдесят одну ) грн. 52 коп. ( 9472,00 грн. - 6110,48 грн. = 3361,52 ).

Крім того, позивач вказує, що в бухгалтерії Арбузинського ЦЗН йому спочатку неправильно нарахували суму допомоги. Коли він зрозумів, що суми виплат дуже замалі, звернувся зі скаргою до обласного центру зайнятості. За його скаргою було проведено перевірку і з'ясувалося, що розрахунок допомоги здійснювали тільки за однією довідкою, хоча позивачем було надано дві. Недоплачену суму було нараховано і виплачено. Вже саме це, на думку позивача, свідчило про непрофесійність працівників бухгалтерії центру зайнятості. Тому позивачу зрозуміло, чому вони взагалі неправильно нараховували йому допомогу. Позивачу здається, що у цьому державному закладі порушення норм чинного законодавства взагалі стало щоденною практикою.

З викладеного вище позивач робить висновок, що за період його перебування на обліку в Арбузинському центрі зайнятості йому було сплачено меншу суму допомоги по безробіттю, ніж потрібно, навіть якщо застосовувати встановлену державою методику розрахунку. При цьому позивач хоч і припускає, що розрахунок, зроблений ним на початку 2010 року, може перевищувати суму, яку він повинен був отримати за період з грудня 2007 по грудень 2008 року, тому що змінювався прожитковий мінімум, середня заробітна плата та інше, але все одно, позивач вважає, що якщо розрахунок провести за 2008 рік ( на час здійснення виплат ), то він все одно не може складати ту суму, яку він фактично отримав.

На думку позивача, виплата допомоги в меншому ніж передбачено розмірі сталася через помилку працівників бухгалтерії центру зайнятості. Так, позивач вважає, що ними було обрано неправильний порядок (методику) проведення розрахунку. Так, позивач надав до центру зайнятості дві довідки про середньоденний заробіток. В бухгалтерії склали суми середньоденного заробітку і вже із загальної суми середньоденного заробітку розрахували розмір допомоги. Позивач же вважає, що необхідно було спочатку провести розрахунок сум допомоги окремо по кожній довідці. І лише потім треба було скласти суми допомоги, щоб встановити загальну суму. Позивач перевіряв обидві методики розрахунку і суми у нього виходили різні, так він з'ясував, що порядок розрахунку, який був застосований центром зайнятості - помилковий. Застосування іншого порядку начебто і не є грубим порушенням, але призвело до суттєвого зменшення сум допомоги, які позивач повинен був отримати від держави. Також, на думку позивача, про непрофесійність працівників бухгалтерії центру зайнятості свідчить ие, що йому припинили виплату допомоги по безробіттю (згідно запису № 41 в трудовій книжці) 11.12.2008 р., а вже потім, 29.12.2008р. та 04.03.2009р. (згідно ощадної книжки) йому перераховувались якісь кошти. Позивач вважає, що це не нараховані та недоплачені суми допомоги. Про ці кошти позивач дізнався, коли зустрічався із директором Арбузинського центру зайнятості для вирішення спірного питання щодо розміру допомоги, якби не ця зустріч, позивач міг би не отримати ці кошти ще невідомо який час.

Для розв'язання питання щодо розміру нарахованої і сплаченої державної

допомоги з безробіття позивач звертався до Миколаївського обласного центру зайнятості, Міністерства праці України та до Головного контрольно-ревізійного управління України. Але ці звернення не призвели до врегулювання спору.

Відповідно викладеним обставинам, позивач вважає, що дії відповідача суперечать вимогам п. п. еп. 1 ст. 4 Закону України Про зайнятість населення, яким передбачено, що Держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: виплату безробітним в установленому порядку допомоги по безробіттю, частину 2 ст. 25 вказаного Закону, якою передбачено, що Розмір та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, ст. 22 Закону України Про обов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, яка передбачає, що Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків. Також, на думку позивача, дії центру зайнятості не відповідають вимогам ст. 46 Конституції України, яка передбачає право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, безробіття з незалежних від них обставин..., та передбачає, що Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Так, позивач наголошує, що середньомісячний розмір суми сплаченої йому допомоги складає 509,30 грн., що нижче за прожитковий мінімум, встановлений державою. Адже, відповідно статті 62 Закону України № 489-V від 19.12.2006 року Про Державний бюджет на 2007 рік, прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі: з 01 жовтня - 568 гривень, а відповідно статті 58 Закону України № 107-УІ від 28.12.2007р. Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українипрожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі: з 01 січня - 633 гривні, з 01 квітня - 647 гривень, з 01 липня - 649 гривень, з 01 жовтня - 669 гривень.

Тому він вимагає стягнути з відповідача на його користь суму, що складає різницю між сумою, що відповідач повинен був сплатити і фактично сплаченою, а саме 3361,52 грн.

Крім того, в травні 2010 року позивач звернувся до центру зайнятості з приводу повторного взяття на облік, спеціаліст центру відповіла, що на облік його поставлять, але без виплати допомоги. Вдома позивач прорахував цю ситуацію на тому ж калькуляторі і вийшло, що при повторній постановці на облік йому повинні сплачувати мінімальний розмір допомоги, як незастрахованому, в сумі 360,00 гривень (що також нижче за прожитковий мінімум), але і в цьому було відмовлено. Позивач вважає це порушенням своїх законних прав і положень Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття(статті 22, 23). Так, частина 2 статті 22 цього Закону передбачає, що особи, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви ... мають право на допомогу по безробіттю без урахування страхового стажу. А частина 2 статті 23 цього ж Закону прямо вказує, що Допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, визначається у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частина 4 статті 23 Закону також встановлює, що Допомога по безробіттю не може бути ... нижчою за прожитковий мінімум, встановлений законом. Позивач вважає, що згідно статті 2 Закону України Про зайнятість населеннята статті 22 закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіттявін підпадає під статус безробітного, тому на нього повинні розповсюджуватись всі державні гарантії щодо працевлаштування та соціального захисту, у тому числі, право на отримання допомоги по безробіттю(стаття 11 Закону) у розмірі не нижче прожиткового мінімуму. Значить, постановка його на облік без нарахування і сплати допомоги порушує вимоги вказаних Законів. Посилання центру зайнятості на будь-які інші нормативно-правові акти ( постанови Кабміну України, накази Мінпраці, листи Державної служби зайнятості та ін. ) не можуть братись до уваги, тому що закон в Україні має вищу силу за підзаконні акти.

Тому, позивач вимагає зобов'язати Арбузинський центр зайнятості населення повторно прийняти його на облік з нарахуванням допомоги у встановленому державою розмірі.

Крім того, під час перебування на обліку позивач повинен був щотижнево приїздити до центру зайнятості для якоїсь незрозумілої відмітки, тобто повинен був витрачати кошти на проїзд, при цьому не отримуючи ніякої допомоги. Йому відомо, що колишні в'язні після звільнення повинні постійно відмічатись. А для чого повинні проходити так звану контрольну відміткубезробітні? Навіть якщо він буде працювати без реєстрації, то цей факт дуже важко підтвердити, і при цьому позивач буде регулярно відмічатись. Якщо ж він офіційно працевлаштується, то це відразу стане відомо центру зайнятості. Позивач вважає цю контрольну явкубезглуздям. Сам факт знаходження на обліку не гарантує позивачу підбір підходящої роботи, або будь-якої роботи взагалі. Позивач, наприклад, знаходився на обліку цілий рік, з грудня 2007 року до грудня 2008 року, і йому жодного разу не запропонували ніякої роботи, в той час як у самому центрі зайнятості була відкрита вакансія, на яку в цей період прийняли службовця. В лютому 2009 року позивача було знято з обліку за неявку на відмітку. Позивач наполягає, що згідно того ж Закону його соціальне становище відповідало статусу безробітного, тому зняття з обліку він теж вважає неправомірним. Навіть в разі припинення виплати допомоги, його повинні були залишити на обліку. Зняттям з обліку позивача позбавили права на підбір роботи і не виконали обов'язок сприяти в працевлаштуванні. Позивач вважає відмову в нарахуванні і виплаті допомоги при повторному взятті на облік грубим порушенням чинного законодавства (статті 19, 25 Закону). Також позивач наполягає на тому, що зняттям з обліку і відмовою в нарахуванні і сплаті державної допомоги при повторному зверненні для постановки на облік йому було заподіяно суттєву моральну шкоду. Тому він вимагає її компенсацію у вигляді сплати грошової суми у розмірі прожиткового мінімуму за період зняття з обліку (з лютого 2009 року) до часу звернення до суду, а саме 22754,00 (двадцять дві тисячі сімсот п'ятдесят чотири) гривні.

Відповідач у встановлений законом строк надав заперечення, відповідно яким відповідач вважає вимоги позивача безпідставними. Так, на думку відповідача, позивач невірно тлумачить зміст п. п. ест. 4 Закону України Про зайнятість населення. Зокрема, в позовній заяві вказано, що Держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні виплату безробітним в установленому порядку допомоги по безробіттю. Відповідно ж п. п. ест.4 Закону України Про зайнятість населенняпередбачено наступне: Держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні безплатне навчання безробітних нових професій, перепідготовку в навчальних закладах або в системі державної служби зайнятості з виплатою матеріальної допомоги. Ст. 25 Закону України Про зайнятість населеннявизначає види компенсацій незайнятим громадянам, в тому числі виплату допомоги по безробіттю, та зазначає, що розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначено в Законі України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Ст. 7 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіттявстановлює види забезпечення та соціальні послуги, які надаються державною службою зайнятості, ст. ст. 22, 23 даного закону регламентують умови, тривалість та розмір виплати допомоги по безробіттю. Пунктом 4 ст. 22 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіттяпередбачено, що тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом 2-х років. Пункт 1 ст. 22 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіттявстановлює, що розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу. Так, при страховому стажі до 2 років, допомога по безробіттю визначається у розмірі 50 відсотків середньої заробітної плати, від 2 до 6 років - 55 відсотків, від 6 до 10 років - 60 відсотків, понад 10 років - 70 відсотків. Крім того, допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру, а саме - перші 90 календарних днів - 100 відсотків визначеного розміру, протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків, у подальшому - 70 відсотків.

Дійсно, 11.12.2007 року в Арбузинському районному центрі зайнятості ОСОБА_1 було зареєстровано як шукаючого роботу. 18.12.2007 р. йому було надано статус безробітного та призначено на підставі п. 1, 3, 4 ст. 22 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомогу по безробіттю. Оскільки на момент постановки на облік безробітним не було надано довідку про середньоденну заробітну плату, то допомогу по безробіттю за період з 18.12.2007 р. по 31.12.2007 р. було нараховано відповідно до мінімального розміру допомоги по безробіттю, встановленому Постановою Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 459 від 30.08.2007 р. ( 160.00 грн.). Відповідно до Постанови Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 7 від 19.12.2007 р. мінімальний розмір допомоги по безробіттю в період з 01.01.2008 р. по 05.02.2008 р. нараховувався в розмірі 210.00 грн. на місяць. 14.02.2008 року позивачем було подано довідку про середню заробітну плату, № 32 від 03.12.2008 року, видану Костянтинівським ПЖКГ, де ОСОБА_1 працював на посаді юриста з 22.08.2006 року по 03.12.2007 р. Згідно даної довідки середньоденна заробітна плата становила 10.66 грн. ( довідку внесено в базу даних ЄІАС 14.02.2008 року головним спеціалістом-бухгалтером Арбузинського РЦЗ ОСОБА_2 ). Відповідно до поданої довідки допомога по безробіттю безробітному нараховувалась відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та відповідно до страхового стажу безробітного ( 70% - страховий стаж перевищує 10 років). З 14.02.2008 року зроблено перерахунок допомоги по безробіттю за період з 18.12.2007 р. по 05.02.2008 р. згідно поданої довідки, оскільки розмір допомоги по безробіттю по довідці менший за мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений Постановою Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 7 від 19.12.2007 р. (допомога в період з 01.01.2008 р. по 01.04.2008 р. нараховувалась з розрахунку 290.00 грн.). Згідно Постанови Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття №170 від 12.03.2008 р. мінімальний розмір допомоги по безробіттю становить 310.00 грн. (допомога в період з 01.04.2008 р. по 01.06.2008 р. нараховувалась з розрахунку 310.00 грн.). Згідно Постанови Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 38 від 24.04.2008 р. мінімальний розмір допомоги по безробіттю становить 320.00 грн. (допомога в період з 01.06.2008 р. по 11.06.2008 р. нараховувалась з розрахунку 320.00 грн., за даний період нараховано 117.33 грн.). При зверненні до бухгалтерії Арбузинського РЦЗ безробітного ОСОБА_1 було з'ясовано, що заступником директора начальнику відділу надання соціальних послуг Арбузинського РЦЗ ОСОБА_3 вчасно не було передано довідку про середню заробітну плату № 45 від 03.12.2007 р., видану Костянтинівською селищною радою, до відділу бухгалтерського обліку Арбузинського РЦЗ для перерахування допомоги по безробіттю. Дану довідку було внесено в базу даних ЄІАС 07.07.2008 року та здійснено перерахунок допомоги по безробіттю. Згідно поданих довідок середньоденна заробітна плата склала 27.51 грн. та відповідно за період з 18.12.2007 р. по 07.07.2008 р. здійснено перерахунок допомоги по безробіттю (донараховано допомогу по безробіттю в розмірі 1716.23 грн.) та індексацію за цей період в розмірі 186.82 грн. За період з 08.07.2008 р. по 01.09.2008 р. допомога по безробіттю нараховувалась з розрахунку середньоденної заробітної плати згідно даних довідок та нараховано допомогу за цей період - 741.40 грн. та індексацію - 71.04 грн. Відповідно до Постанови Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 54 від 24.07.2008 р. збільшився мінімальний розмір допомоги по безробіттю (допомога в період з 01.09.2008 р. по 30.10.2008 р. нараховувалась з розрахунку 420.00 грн., з 01.10.2008 р. по 11.12.2008 допомога нараховувалась в розмірі 500.00 грн.). Відповідно за період перебування на обліку в Арбузинському РЦЗ позивачем отримано допомогу по безробіттю в розмірі 6110.48 грн.

Відповідач вважає несуттєвими посилання позивача на те, що при розрахунку допомоги по безробіттю він скористався калькулятором розрахунку допомоги по безробіттю, розміщеним на сайті Державної служби зайнятості, і згідно зробленого ним розрахунку, допомога по безробіттю за період перебування на обліку в Арбузинському районному центрі зайнятості повинна становити 9 472.00 грн. Так, відповідач наполягає на тому, що розрахунок допомоги по безробіттю здійснювався позивачем станом на листопад 2010 року, а відповідно розмір мінімальної допомоги по безробіттю вираховувався позивачем з розміру допомоги, діючої на момент здійснення розрахунку. Крім цього, послуги Калькулятора на сайті Державної служби зайнятості є лише консультаційною послугою, яка дає орієнтовно наближену суму допомоги по безробіттю, яку безробітний може отримати згідно чинного законодавства. Також при здійснені розрахунку допомоги по безробіттю, позивач робить посилання на ст. 22 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, яка встановлює розмір допомоги по безробіттю в залежності від тривалості безробіття ( дана норма закону врахована позивачем при розрахунку допомоги по безробіттю) та розмір допомоги залежно від страхового стажу (при розрахунку допомоги по безробіттю позивачем не враховано відсоток допомоги залежно від страхового стажу).

На підставі викладеного вище, Арбузинський районний центр зайнятості наполягає на тому, що допомогу по безробіттю позивачу за період перебування на обліку з 18.12.2007 р. по 11.12.2008 р виплачено в повному обсязі згідно чинного законодавства.

Також відповідач звертає увагу на те, що в позовній заяві позивач посилається на п. 2, п. 4 ст. 23 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, де зазначено, що допомога по безробіттю не може бути нижчою за прожитковий мінімум, встановлений законом. Але позивачем не враховано прикінцеві положення даного закону, зокрема в п. З цих положень зазначено наступне: до стабілізації економічного становища в Україні мінімальний розмір виплат, передбачених частинами другою та четвертою статті 23 цього Закону, визначається правлінням Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття під час затвердження бюджету Фонду виходячи з його реальних можливостей. Відповідно до ст. З Закону України Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхуваннявід 11.01.2001 р. встановлено наступне: Виходячи з можливостей Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття установити, що виплати, передбачені частинами другою та четвертою статті 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлюються в розмірі не нижче ніж 23 відсотки прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Стосовно посилання позивача на те, що спеціалістами бухгалтерії невірно зроблено розрахунок допомоги по безробіттю, оскільки необхідно було провести окремо по кожній довідці про середню заробітну плату, відповідач пояснює, що при визначенні розміру середньоденної заробітної плати згідно поданих ОСОБА_1 довідок про середню заробітну плату бухгалтери Арбузинського РЦЗ керувались п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України № 1266 Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуваннямвід 26.09.2001 р. Цим пунктом передбачено наступне: у разі коли застрахованій особі страхові виплати призначаються у робочих органах виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі довідок про середню заробітну плату (дохід) за основним місцем роботи, за сумісництвом, середня заробітна плата обчислюється зазначеними робочими органами сумарно. Відповідно твердження позивача помилкове та не відповідає вимогам даної постанови.

Щодо стверджень позивача про непрофесійність спеціалістів бухгалтерії Арбузинського РЦЗ, відповідач не погоджується та вважає їх необґрунтованими, оскільки допомога по безробіттю сплачувалась своєчасно. 04.03.2009 року гр. ОСОБА_1 сплачено індексацію допомоги по безробіттю за грудень 2008 р. в розмірі 13.07 грн., оскільки нарахування індексації за грудень здійснюється 31 січня 2009 р. та відповідно робиться заявка коштів до Миколаївького ОЦЗ, при наявності фінансування кошти перераховуються на розрахункові рахунки безробітних. Стосовно претензій позивача з того приводу, що він дізнався про перерахування частини допомоги по безробіттю лише після зустрічі з директором центру зайнятості в грудні 2010 року та відповідно не отримав би ці кошти невідомо скільки часу, відповідач не згоден з даними претензіями. Так, відповідач не зобов'язаний без звернення безробітного повідомляти про перерахування коштів на розрахунковий рахунок безробітного. Це особисте право громадянина знайомитись з станом своїх розрахункових рахунків в банку, в свою чергу Арбузинським центром зайнятості виконано свої зобов'язання в повному обсязі, оскільки допомога по безробіттю безробітному ОСОБА_1 виплачена своєчасно та в повному обсязі.

Стосовно того, що позивач повинен був відвідувати центр зайнятості щотижнево, відповідач вважає, що це є недостовірною інформацією та підтверджується підписом безробітного в додатку до ПК № 1 відвідування особою центру зайнятості, надані послуги та прийнятті рішення(копія додається). Відповідно до Постанови КМУ від 14 лютого 2007 р. N 219 Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітнихгромадяни, зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і безробітні, повинні відповідно до письмових рекомендацій працівників державної служби зайнятості сприяти своєму працевлаштуванню, відвідувати центр зайнятості у визначений і погоджений з ними час, з пред'явленням при кожному відвідуванні паспорта і трудової книжки, брати участь у семінарах, інших масових заходах, що проводяться державною службою зайнятості з метою надання допомоги громадянам у пошуку підходящої роботи і роботодавцям у доборі працівників. При цьому періодичність відвідування центру зайнятості зазначеними особами визначається з урахуванням ситуації на ринку праці, наявності підходящої роботи та місця проживання громадянина, але не рідше ніж один раз на ЗО календарних днів. За час перебування на обліку в Арбузинському РЦЗ безробітному ОСОБА_1 надано профінформаційні, профконсультаційні послуги та здійснювався підбір підходящої роботи (перелік наданих послуг додається). Оскільки за період перебування на обліку в Арбузинському РЦЗ безробітного ОСОБА_1 підходяща для нього відповідно до ст. 7 Закону України Про зайнятість населенняробота була відсутня, так за цей період заявлено було 8 вакансій на посаду юрист, зокрема Костянтинівською селищною радою (дана вакансія не є підходящою, оскільки ОСОБА_1 звільнився з даної посади), ПФУ в Арбузинському районі, Арбузинським районним управлінням юстиції ( дані вакансії також не є підходящою роботою, оскільки дані робочі місця не знаходяться за місцем проживання безробітного та рівень освіти безробітного не відповідає вимогам роботодавця заявленим у вакансії ), інші 5 вакансій зняті роботодавцем. Щодо наявності вакансій на посади державних службовців в Арбузинському РЦЗ надаємо наступні роз'яснення, так дійсно в Арбузинському РЦЗ за даний період були відкритими 2 вакансії на яких за конкурсним відбором прийнято державних службовців, але вимоги до освіти були наступні: вища бухгалтерська освіта, відповідно безробітний ОСОБА_1 згідно наданих документів про освіту не відповідав вимогам вакансій (відсутня вища бухгалтерська освіта), відповідно дана робота не є підходящою для даного безробітного.

Також в Арбузинському РЦЗ є сектор Самостійного пошуку роботи, де безробітні можуть ознайомитись з усіма вакансіями, які є на ринку праці, для безробітних облаштоване робоче місце з доступом до мережі Інтернет, зокрема на порталі Трудможна ознайомитись з вакансіями по всій Україні, тобто права безробітного передбачені розділом II Закону України Про зайнятість населення дотримані в повному обсязі.

Стосовно того, що позивач не згоден щодо зняття його з обліку за неявку на відміткута вважає даний факт грубим порушенням законодавства, Арбузинський РЦЗ не погоджується з даним твердженням позивача з наступних підстав: 12.12.2008 року на прийомі у спеціаліста безробітного ОСОБА_1 ознайомлено з датою наступного відвідування центру зайнятості (06.01.2009 р.), що підтверджується підписом безробітного в картці. Але безробітним не дотримано рекомендації спеціаліста з працевлаштування та відповідно до аб. 4 пп. 2 п. 20 Постанови КМУ від 14 лютого 2007 р. N 219 Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітнихта на підставі пп. 13 п. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття(невідвідування без поважних причин служби зайнятості 30 і більше календарних днів) 06.02.2009 року прийнято рішення про зняття безробітного з обліку. Тобто зняття з обліку безробітного здійснювалось в межах правового поля.

При зверненні в травні 2010 року гр. ОСОБА_1 за послугами до служби зайнятості спеціалістом відділу надання соціальних послуг Арбузинського РЦЗ ОСОБА_4 надано консультацію щодо повторного взяття на облік з посиланням на п. 6.13. Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 307 від 20.11.2000 року Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, в якому зазначено наступне: у разі визнання в установленому порядку особи безробітною за межами дворічного періоду після її працевлаштування допомога по безробіттю визначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Якщо особа не була працевлаштована, то допомога по безробіттю їй не призначається. Пункт 2 ст. 22 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіттявстановлює умови виплати допомоги особам визнаним в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів, а також бажають відновити трудову діяльність після тривалої перерви мають право на допомогу по безробіття без урахування страхового стажу, тобто ця норма закону розповсюджується лише на осіб які працювали менше 26 календарних тижнів та звернулися за послугами щодо пошуку роботи до центру зайнятості та відповідно отримали статус безробітного і дана норма не розповсюджується на осіб, які отримали допомогу в повному обсязі в межах 2-х річного періоду та не працювали після цього і бажають знову зареєструватися в службі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю, тому посилання позивача на дану норму закону є помилковим. Оскільки безробітний ОСОБА_1 на протязі 2-х річного періоду отримав допомогу по безробіттю в повному обсязі та після зняття з обліку не був працевлаштований (не мав нового страхового стажу та відповідно не сплачувались страхові внески), а факт нового страхового випадку відсутній, то він не має права на отримання матеріального забезпечення, але має право на реєстрацію в службі зайнятості та отримання соціальних послуг.

На підставі викладених обставин відповідач наполягає на тому, що спеціалісти Арбузинського районного центру зайнятості при призначені, нарахуванні, виплаті допомоги по безробіттю та прийнятті рішень щодо громадянина ОСОБА_1, наданні консультацій суворо дотримувались вимог законодавства та діяли в межах своїх посадових обов'язків та відповідно гр. ОСОБА_1 службою зайнятості надано весь обсяг передбачених законодавством видів матеріального забезпечення та соціальних послуг. Тому відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими і просить в задоволенні позову відмовити.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду:

- Копію довідки Костянтинівської селищної ради про середню заробітну плату ( аркуш 9 );

- Копію довідки Костянтинівського ПЖКГ ( аркуш 10 );

- Копію записів Арбузинського РЦЗ в трудовій книжці ( аркуш 11 );

- Копію ощадної книжки ( аркуші 12 15 );

- Копію довідки Арбузинського РЦЗ ( аркуш 16 );

- Копію листа Миколаївського обласного центру зайнятості від 20.01.2009 р. ( аркуш 17, 18 );

- Копію скарги в міністерство праці та соціальної політики ( аркуш 19, 20 );

- Копію листа Арбузинського районного центру зайнятості від 09.12.2010 р. (аркуш 21-23);

- Копію листа головного контрольно-ревізійного управління ( аркуші 24, 25 );

- Копію листа державного центру зайнятості ( аркуші 26, 27 );

На підтвердження заперечень відповідач надав суду:

- Розрахунок нарахування та виплати допомоги по безробіттю ( аркуші 42 46 );

- Копію додатку до ПК № 1 (відвідування особою ЦЗ, надані послуги та прийняті рішення).

Суд, дослідивши надані докази, вважає встановленим, що 11.12.2007 року в Арбузинському районному центрі зайнятості ОСОБА_1 було зареєстровано як шукаючого роботу, 18.12.2007 р. йому було надано статус безробітного та на підставі п. 1, 3, 4 ст. 22 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" було призначено допомогу по безробіттю. За період з 18.12.2007 р. по 31.12.2007 р. допомогу було нараховано відповідно до мінімального розміру допомоги по безробіттю, встановленому Постановою Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 459 від 30.08.2007 р., тобто в розмірі 160.00 грн. на місяць. В період з 01.01.2008 р. по 05.02.2008 р. допомогу було нараховано відповідно до мінімального розміру, передбаченого Постановою Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 7 від 19.12.2007 р., тобто в розмірі 210.00 грн. на місяць. 14.02.2008 року позивачем було подано довідку № 32 від 03.12.2008 року, видану Костянтинівським ПЖКГ, про середню заробітну плату, де він працював на посаді юриста з 22.08.2006 року по 03.12.2007 р. Відповідно до поданої довідки позивачу було зроблено перерахунок допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та відповідно до його страхового стажу. Оскільки розмір допомоги по безробіттю по довідці менший за мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений Постановою Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 7 від 19.12.2007 р., допомога в період з 01.01.2008 р. по 01.04.2008 р. нараховувалась з розрахунку 290.00 грн. В період з 01.04.2008 р. по 01.06.2008 р. допомога нараховувалась з розрахунку 310.00 грн. на місяць згідно Постанови Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття №170 від 12.03.2008 р. В період з 01.06.2008 р. по 11.06.2008 р. допомога нараховувалась з розрахунку 320.00 грн. на місяць згідно Постанови Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 38 від 24.04.2008 р. За період з 18.12.2007 р. по 07.07.2008 р. на підставі довідки про середню заробітну плату № 45 від 03.12.2007 р., виданої Костянтинівською селищною радою позивачу 07.07.2008 р. було здійснено перерахунок допомоги по безробіттю, тобто було донараховано допомогу по безробіттю в розмірі 1716.23 грн. та нараховано індексацію за цей період в розмірі 186.82 грн. За період з 08.07.2008 р. по 01.09.2008 р. допомога по безробіттю позивачу була нараховвана з розрахунку середньоденної заробітної плати згідно вказаних вище довідок, та йому було нараховано допомогу за цей період - 741.40 грн. та індексацію - 71.04 грн. В період з 01.09.2008 р. по 30.10.2008 р. допомога позивачу нараховувалась з розрахунку 420.00 грн., з 01.10.2008 р. по 11.12.2008 - в розмірі 500.00 грн., відповідно до Постанови Правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 54 від 24.07.2008 р. За період перебування на обліку в Арбузинському РЦЗ позивачем отримано допомогу по безробіттю в розмірі 6110.48 грн.

Вказані вище обставини на думку суду свідчать, що Арбузинським районним центром зайнятості населення при постановці на облік позивача, нарахуванні та виплаті йому допомоги по безробіттю було дотримано вимоги діючого законодавства, тому підстав для задоволення позову в частині визнання неправомірними дій відповідача по наражуванню і виплаті допомоги по безробіттю суд не вбачає. Відповідано, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення недоплаченої суми допомоги по безробіттю.

Посилання позивача на розрахунок допомоги по безробіттю, виконаний ним за допомогою калькулятора розрахунку допомоги по безробіттю, розміщеного на сайті Державної служби зайнятості, суд вважає помилковими. Так, з позовної заяви видно, що сам позивач розуміє можливість помилок, викликаних змінами в вихідних даних розрахунку ( інший розмір показників середньої заробітної плати, та інше ). Розрахунки надані відповідачем не викликають у суду сумнівів щодо їх правильності. Стосовно посилань позивача на те, що допомога по безробіттю не може бути нижчою за прожитковий мінімум, встановлений законом, суд вважає, що вони не свідчать про неправомірність дій відповідача, оскільки п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що до стабілізації економічного становища в Україні мінімальний розмір виплат, передбачених частинами другою та четвертою статті 23 цього Закону, визначається правлінням Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття під час затвердження бюджету Фонду виходячи з його реальних можливостей. Статтею ж З Закону України Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхуваннявід 11.01.2001 р. встановлено, що виплати, передбачені частинами другою та четвертою статті 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлюються в розмірі не нижче ніж 23 відсотки прожиткового мінімуму для працездатної особи. Відповідно встановленим судом обставинам, відповідачем виконано вимоги вказаних норм.

Крім того, суд вважає встановленим, що 12.12.2008 року на прийомі у спеціаліста центру зайнятості позивача було ознайомлено з датою наступного відвідування центру зайнятості (06.01.2009 р.), про що свідчить підпис в картці. Але позивачем не дотримано рекомендації спеціаліста з працевлаштування та відповідно до п. п. 2 п. 20 Постанови КМУ від 14 лютого 2007 р. N 219 Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітнихта на підставі пп. 13 п. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття(невідвідування без поважних причин служби зайнятості 30 і більше календарних днів), 06.02.2009 року було прийнято рішення про зняття позивача з обліку. Оскільки Постановою КМУ від 14 лютого 2007 р. N 219 Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітнихпередбачено крім іншого, обовязок безробітного періодично відвідувати центр зайнятості, суд вважає дії відповідача правомірними.

Оскільки відповідно Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 307 від 20.11.2000 року Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, передбачено, що якщо особа не була працевлаштована, то допомога по безробіттю їй не призначається, суд вважає вимоги позивача в частині зобовязання відповідача повторно поставити його на облік з нарахуванням допомоги по безробіттю такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судом не встановлено факти порушення відповідачем прав позивача, суд не вбачає і підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 14, 100, 122, 159, 160-161, 163, 183-2 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає чинності через 10 днів, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

Постанову суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду

через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М. Пісоцький