Справа № 818/1239/15
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 р.Справа № 818/1239/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 818/1239/15

за позовом ОСОБА_1

до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Конотопському районі Сумської області Недобейко Анастасії Миколаївни

третя особа Комунальне підприємство "Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації"

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Конотопському районі Сумської області Недобейко Анастасії Миколаївни, 3-тя особа: Комунальне підприємство "Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації", в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентсва у Конотопському районі Сумської області Недобейко Анастасії Миколаївни (далі - відповідач) від 31.12.2014 року про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру за номером НОМЕР_1 щодо земельної ділянки площею 0,0403 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентсва у Конотопському районі Сумської області Недобейко Анастасію Миколаївну внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки за вказаною вище адресою.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України "Про Державний земельний кадастр", приписів Земельного кодексу України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Третя особа подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2005 року ОСОБА_1 є спадкоємцем всього спадкового майна ОСОБА_3, яке складається з 47/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1, належних померлій ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конотопською державною нотаріальною конторою від 25.01.1991 року р.№2-241, зареєстрованого у Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації р.№10639 №12340440 (а.с.45-46).

Рішенням Конотопської міської ради від 29.10.2014 року на підставі документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно, надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) спадкоємцям громадян, якими були приватизовані земельні ділянки, але державні акти ними не отримані у зв'язку зі смертю, та погоджено перехід до ОСОБА_1, спадкоємця майна ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.10.2005 року, реєстр 1-1680), права власності на земельну ділянку, площею 0,0353га, розташовану по АДРЕСА_1 передану померлій ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть від 19.02.2005 року НОМЕР_2) в приватну власність рішенням виконкому міської ради від 27.06.1997 року №194 (а.с.8-10).

30.11.2007 року виконавчим комітетом Конотопської міської ради на підставі рішення №406 від 26.11.2007 року позивачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - 2/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 150,9кв.м., житловою площею 75,5кв.м. (а.с.11-12).

За заявою позивача ТОВ «Земля-Консалтинг» розроблено технічну документацію №25 із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-17), з якої слідує, що площа земельної ділянки складає 0,0403 га (а.с.17).

22.12.2014 року ОСОБА_1 з метою реєстрації земельної ділянки площею 0,0405 га, в Державному земельному кадастрі звернувся із відповідною заявою до державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентсва у Конотопському районі Сумської області (а.с.48).

31.12.2014 року рішенням державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентсва у Конотопському районі Сумської області Недобейко Анастасії Миколаївни відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру за номером НОМЕР_1 щодо земельної ділянки площею 0,0403 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що враховуючи, що позивачем фактично подана землевпорядна документація лише на частину земельної ділянки, загальною площею 0,0880га, яка вже була раніше сформована, то керуючись вимогами п. 111 Порядку, Державний кадастровий реєстратор прийняв правомірне рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про державний земельний кадастр" встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Частиною 1 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною 6 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора, подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі, невідповідність поданих документів вимогам законодавства, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно з п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, за результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор має здійснити державну реєстрацію земельної ділянки або прийняти рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки уразі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Так, в п.110 Порядку №1051 визначено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;

2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації);

3) електронний документ.

Тобто, вимогами ч. 6 ст. ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п. 111 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, однозначно визначено, що у разі невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства, державний кадастровий реєстратор має прийняти рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2005 року ОСОБА_1 набув право власності на 47/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1, (який раніше належав ОСОБА_3), на приватизованій земельній ділянці.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про державний земельний кадастр" кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

За своєю суттю формування земельної ділянки полягає у встановленні її технічних, економічних характеристик та юридичного статусу в процесі кадастрових зйомок.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

З копії рішення виконкому Конотопської міської ради від 27.06.1997 року №194 «Про приватизацію земельних ділянок» слідує, що воно було прийнято згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" №15-92 (а.с.8-9).

З довідки Управління Держземагентсва у Конотопському районі Сумської області від 18.05.2015 року №1003-28-0.2-2361/2-15 вбачається, що землевпорядна документація на земельну ділянку, площею 0,0353га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Конотоп по АДРЕСА_1 передана у приватну власність ОСОБА_3 (нині померлої) рішенням виконкому Конотопської міської ради від 27.06.1997 року №194 «Про приватизацію земельних ділянок», в управлінні не обліковується, державний акт не видавався (а.с.50).

Згідно з розділом VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Письмові докази свідчать, що загальна площа земельної ділянки, яка обліковується за даним будинком, складає 0,0880га, яка була сформована ще в 1956 році (а.с.31-32,42).

При цьому, ОСОБА_1 подав для реєстрації земельної ділянки технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 в м. Конотоп на площу 0,0403га, що не відповідає фактичній загальній площі земельної ділянки, площею 0,0880га (а.с.17).

З технічного паспорту, складеного ТОВ «Земля-Консалтинг», вбачається, що він розроблений лише на частину житлового будинку, частину господарсько-побутових будівель, частину земельної ділянки (а.с.27, зворотній бік). Виділу квартири №1, на яку, як на самостійний об'єкт нерухомого майна, зроблений технічний паспорт, не проводилося, окрема адреса не надавалася (а.с.27-29).

Отже, фактично відбулося формування нової земельної ділянки, що потребує наявності проекту відведення відповідно до ст.50 Закону України "Про землеустрій".

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що позивачем фактично подана землевпорядна документація лише на частину земельної ділянки, загальною площею 0,0880га, яка вже була раніше сформована, то керуючись вимогами п. 111 Порядку, Державний кадастровий реєстратор прийняв правомірне рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року по справі №818/1239/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 818/1239/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Бенедик А.П.
Повний текст ухвали виготовлений 10.08.2015 р.