Справа № 150/321/15-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 150/321/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Кушнір Б. Б.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

06 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області про визнання рішення протиправним та нечинним та зобов'язання врахувати період роботи до стажу, що дає право на пенсію за вислугою років,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправним та нечинним рішення управління Пенсійного Фонду України у Чернівецькому районі про відмову в зарахуванні їй до стажу, що дає право на пенсію за вислугою років, періоду роботи на посаді завідуючої медичним профілакторієм з 01.03.1986 року по 28.08.1995 року - 8 років 6 місяців 27 днів; зобов'язати управління Пенсійного Фонду України у Чернівецькому районі зарахувати період роботи завідуючою профілакторієм з 01.03.1986 року по 28.08.1995 року.

Постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2015 року позов задоволено: визнано протиправним та нечинним рішення управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі від 30 березня 2015р. про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років за відсутності необхідного спеціального стажу 25 років; зобов'язано управління пенсійного фонду України у Чернівецькому районі зарахувати період роботи ОСОБА_2 на посаді завідуючою профілакторієм колгоспу «Комінтерн» з 01.03.1986 року по 28.08.1995року до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до УПФУ в Чернівецькому районі з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення при управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі від 30.03.2015р. відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років за відсутності необхідного спеціального стажу 25 років, зокрема, до вислуги років не зараховано період роботи позивачки в колгоспному профілакторії - 8 років 6 місяців 27 днів з 01.03.1986 року по 28.08.1995 року.

При прийнятті вказаного рішення управління Пенсійного фонду України в Чернівецькому районі, з посиланням на Перелік закладів охорони здоров'я, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002року №385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002року за №892/7180, зазначило, що правом виходу на пенсію користуються медичні працівники санаторіїв-профілакторіїв, а профілакторії правом не користуються, відтак, встановивши, що спеціальний стаж ОСОБА_2 становить 21 рік 06 місяців 04 дні, останній відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Не погодившись з рішенням УПФУ в Чернівецькому районі, ОСОБА_2. звернулась з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог з чим погоджується і суд апеляційної інстанції зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 закінчила Могилів-Подільське медичне училище та має диплом з відзнакою НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1. за спеціальністю медична сестра.

01.08.1983року позивачку прийнято на посаду палатної медичної сестри нефрологічного відділення Вінницької обласної дитячої лікарні, де вона працювала до 15.03.1984 року; з 14.04.1984р. по 14.02.1986 р. працювала на посаді медичної сестри терапевтичного відділення Ладижинської міськлікарні; а з 01.03.1986р. по 28.08.1995р. - на посаді завідуючої профілакторію колгоспу «Комінтерн», який було реорганізовано у КСП «Краса Поділля»; в послідуючому з 01.09.1995р. по даний час позивачка працює в Саїнській неповній середній школі.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки, за час перебування на посаді завідуючої медичним профілакторієм і будучи єдиним працівником медичного профілакторію колгоспу «Комінтерн», ОСОБА_2 як медичний працівник (медсестра) виконувала: щоденний обхід працівників тваринницьких ферм та періодичний медичний огляд працівників, амбулаторне лікування працівників ферм, проводила масаж та фізіотерапевтичне лікування працівників колгоспу за призначенням лікаря, асистувала зубному лікарю, проводила медичний огляд шоферів перед випуском на лінію, медичні огляди працівників колгоспу, забезпечувала жителів села першою медичною допомогою при травмах і раптових захворюваннях, слідкувала за дотриманням санітарних умов в колгоспній столовій, тощо. Також зазначає, що медичний профілакторій був обладнаний усім необхідним для огляду та лікування працівників колгоспу, зокрема, був обладнаний фізіотерапевтичний кабінет апаратами: лампа «Солюкс», лампа УВЧ, електрофорез; обладнаний зубний кабінет, куток невідкладної медичної допомоги.

Дані пояснення позивачки, крім того, підтвердили свідки під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Також зі змісту статті ксерокопії з газети «Наддністрянська правда» від 01.01.1988року вбачається, що медична сестра ОСОБА_2 працює на посаді завідуючої профілакторієм на фермі колгоспу «Комінтерн», який обладнаний різноманітною апаратурою, і доярки мають можливість не тільки систематично одержувати кваліфіковану консультацію, а й підлікуватись.

Згідно архівної виписки №12/01-17 від 20.03.2015р. з протоколу №2 засідання правління колгоспу «Комінтерн» с.Саїнка від 01.03.1986року ОСОБА_2 зачислена в члени колгоспу завідуючою мед.профілакторієм на фермі. Відповідно до архівної виписки №100 від 23.03.2015року за період з 1986 по 1995роки в колгоспі «Комінтерн» їй нараховувалась заробітна плата.

З виписки №13/01-17 від 20.03.1015 року з протоколу №3 засідання правління КСП «Краса Поділля», в яке був реорганізований колгосп «Комінтерн» від 16.04.1995р. вбачається, що позивачку звільнено у зв'язку з переходом на іншу роботу.

Згідно частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Датою набрання чинності нормативно-правовим актом є дата, з якої його виконання є обовязковим для субєктів правовідносин, діяльність яких він регулює, а відносини, що змінюються цим нормативно-правовим актом, змінюються із зазначеної в ньому дати.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативно-правових актів має загальний характер і є загальним принципом права, відтак, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що дія наказу Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002року №385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002року за №892/7180, яким затверджено Перелік закладів охорони здоров'я, не може поширюватись на правовідносини, що існували або виникли до набрання ним чинності, зокрема, при визначенні права позивачки на пенсію за вислугою років у період з 01.03.1986 року по 28.08.1995 року, а тому прийняття рішення відповідачем на підставі нормативно-правового акта, який не був чинним у період існування спірних правовідносин слід вважати як такий, що прийнятий з порушенням закону.

Щодо можливості зарахування до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років в період перебування позивачки на посаді завідуючої профілакторієм при колгоспі «Комінтерн» з 01.03.1986 року по 28.08.1995 року колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, вищезазначеній норма кореспондується з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, де зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 18 даного порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У зазначених довідках має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Так, записами трудової книжки ОСОБА_2серія НОМЕР_2 підтверджується, що остання з 01.03.1986 р. по 28.08.1995р. працювала на посаді завідуючої профілакторієм колгоспу «Комінтерн».

Даний факт також стверджується копіями архівних довідок №12/01-17 та №13/01-17 від 20.03.2015року, від 23.03.2015р. №100, виданих на її ім'я, в яких, зокрема, зазначена помісячна сума заробітної плати з 19786 р. по 1992, 1995роки (протягом 1993-1995 років позивачка перебувала в декретній відпустці).

До вказаних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає, що слід застосовувати наступні норми законодавства.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015року - не менше 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі-Перелік). Згідно пункту 2 зазначеного Переліку до закладів охорони здоров'я, які дають право на пенсію за вислугу років віднесені лікарнянізаклади, лікувально-профілактичні закладиособливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичноїдопомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічнізаклади, діагностичні центри. До посад, які передбачені зазначеним Переліком, віднесено лікарів та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад). Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23 жовтня 1991 року № 146 «Про атестацію середніх медичних працівників», до середнього медичного персоналу належать посади медичних працівників, робота на яких вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти (відповідний перелік визначено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25 грудня 1992 року № 195 «Про затвердження Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю»). Посада медичної сестри належить до посад, віднесених до середнього медичного персоналу, оскільки вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти. Пунктом 2 примітки до Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчоїналежності закладів і установ. Згідно з п. 3 примітки вищевказаного Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років та виплати грошової допомоги.

Згідно з додатком №1 до наказу по Міністерству соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959року №135 Перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, в розділі ІІ «Лікарі та інші медичні працівники», пункті 1) «Лікувально-профілактичні установи, установи охорони материнства і дитинства, санітарно-профілактичні установи», визначено перелік лікарняних установ, серед яких, зокрема, визначено, амбулаторно-поліклінічні установи всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, заклади швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, здоровпункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські і фельдшерсько-акушерські пункти, медичні лабораторії та інші). До посад, які передбачені зазначеним Переліком, віднесено, зокрема, медичних сестер всіх незалежно від найменувань посади.

З матеріалів справи слідує, що період трудової діяльності позивачки з 01.03.1986р. по 28.08.1995р. пов'язаний з наданням медичної допомоги та виконанням функцій медичної сестри на посаді завідуючої профілакторієм колгоспу «Комінтерн», що, в свою чергу, надає їй право на пенсію за вислугу років.

Спеціальний стаж роботи позивачки у вказаний період підтверджується записом в трудовій книжці, архівними довідками та показами свідків, згідно яких ОСОБА_2 працювала за своєю спеціальністю «медична сестра»: проводила фізіотерапевтичні процедури, проводила передрейсові огляди, надавала невідкладнумедичну допомогу хворим при гострих захворюваннях чи травмах, виконувалалікувальні маніпуляції, проводила медичні обстеження та надавала медичну допомогуне тільки працівникам колгоспу, а і жителям села Саїнка, асистувала зубному лікарю, тощо.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров'я СРСР №621 від 01.06.1984року «Про затвердження положення про медичний профілакторій» медичний профілакторій це спеціально облаштоване приміщення, яке надається колгоспами з метою максимального наближення фізіотерапевтичної медичної допомоги дояркам, тваринникам і механізаторам сільського господарства. Медичні профілакторії організовується в складі центральних районних лікарень, районних лікарень, дільничних лікарень, амбулаторій або фельдшерсько-акушерських пунктів, залежно від особливостей місцевості. Відповідальність за діяльність медичних профілакторіїв несуть головні лікарі установ (завідуючі фельдшерсько-акушерськими пунктами), в складі яких вони організовуються. Заклади охорони здоров'я призначають на посади медичних сестер медичного профілакторію осіб, які мають середню медичну освіту (фельдшера, акушера, медичної сестри) , які пройшли спеціальну підготовку.

Як вбачається з пояснень позивачки, перед призначенням її на посаду завідуючою профілакторієм, вона проходила навчання по фізіотерапії в Могилів-Подільській районній лікарні, за схемою, розробленою Могилів-Подільською районною лікарнею, подавала звіти про роботу у вказану лікарню. Згідно довідки від 31.07.2015 року №01/01-04-1756, виданої комунальною установою «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» ОСОБА_2. Могилів-Подільська ЦРЛ надавала організаційно-методичну допомогу профілакторіям району і приймала звіти про їхню діяльність, однак останні не збереглись на даний час, оскільки не відносились до звітів суворої звітності.

При цьому колегія суддів вважає, що вимога відповідача в наданні позивачкою підтвердження, що медичний профілакторій створювався в складі лікарняної установи закладу охорони здоров'я, є безпідставною, оскільки згідно пунктів 2 приміток до Переліку закладів, установ, організацій і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого наказом по Міністерству соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959року №135, так і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Посилання відповідача на ту обставину, що в переліку закладів охорони здоров'я передбачені санаторії-профілакторії, а не профілакторії є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 працювала в профілакторії медичною сестрою.

Однак, за відсутності будь-яких правовстановлюючих документів, на підставі яких створювався профілакторій при колгоспі «Комінтерн», колегія суддів не має можливості чітко встановити, до якої категорії лікувальних закладів належить профілакторій, однак, в розумінні правовідносин, які розглядаються в суді, вважає, що профілакторій є медичним закладом і входить в перелік установ, організацій чи закладів, робота в яких дає право на пенсію.

Беручи до уваги те, що позивачка протягом 1986-1995років працювала на посаді завідуючої профілакторієм за спеціальністю медична сестра, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що період роботи позивачки з 01.03.1986 р. по 28.08.1995р. на посаді завідуючої медичним профілакторієм колгоспу «Комінтерн» слід враховувати при визначенні спеціального стажу ОСОБА_2 для призначення їй пенсії за вислугу років.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.