Справа № 817/476/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/476/15

29 липня 2015 року 12год. 58хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Воробюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

доУправління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ містобудування, архітектури, будівництва з питань надзвичайних ситуацій Рокитнівської РДА
про визнання дій протиправними, визнання нечинними актів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області (по тексту постанови - інспекція ДАБК у Рівненській області); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ містобудування, архітектури, будівництва та з питань надзвичайних ситуацій Рокитнівської РДА про визнання дій протиправними, визнання нечинними актів від 19.08.2014 року та 09.09.2014 року та скасування приписів №356, №357 від 19.08.2014 року та №371 від 09.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Так, на думку позивача, дії відповідча щодо проведення 19.08.2014 року та 19.09.2014 року перевірок, а також складання приписів є неправомірними.

Вказує, що оскільки об'єкт будівництва, а саме житловий будинок, господарські будівлі і споруди АДРЕСА_1, не являється об'єктом будівництва IV і V категорій складності, а позивач не являється суб'єктом містобудівної діяльності, що здійснює будівництво об'єкта будівництва IV і V категорій складності, інспекція ДАБК у Рівненській області діяла з перевищенням повноважень встановлених законом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що акти перевірок не є правовими актами індивідуальної дії та, відповідно, не можуть бути оскарженими в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому вказав, що оспорювані дії та рішення у справі з підстав, викладених у адміністративному позові не підлягають задоволенню, оскільки відповідач керувався виключно вимогами статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553.

Просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - Відділ містобудування, архітектури, будівництва та з питань надзвичайних ситуацій Рокитнівської РДА явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

У порядку ст. 55 КАС України судом допущено заміну відповідача - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області на правонаступника - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 19.08.2014 року інспекцією ДАБК у Рівненській області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3, при здійсненні робіт на об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт перевірки від 19.08.2014 року.

За наслідками перевірки начальником інспекційного відділу по північних районах області територіального управління №1 інспекції ДАБК у Рівненській області складено приписи за №356 від 19.08.2014 року про усунення порушень та №357 від 19.08.2014 року про зупинення будівельних робіт.

В подальшому 09.09.2014 року інспекцією ДАБК у Рівненській області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3, при здійсненні робіт на об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами вказаної проведеної перевірки було складено Акт перевірки від 09.09.2014 та припис №371 про зупинення будівельних робіт.

На думку суду, приймаючі оспорювані у справі рішення відповідач діяв в межах та в порядку чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд врахував наступне.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує із матеріалів справи, в межах проведених перевірок, посадова особа Інспекції ДАБК у Рівненській області встановила, що будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 проводиться з відхиленням від будівельного паспорта №01-22/202 від 31.12.2013 в плані розміщення та з недотриманням протипожежної відстані до сусіднього житлового будинку, яка має бути не менше 8 м для житлових будинків ІІІ ступені вогнестійкості (по факту 4 м), що є порушенням ч. 1 ст. 9 ст.41 Закону України «Про архітектурну діяльність», абз. 2 ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2 таблиці 1 додатку 3.1 п.3.25а* ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. за № 466, будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси лінійні об'єкти інженерно-транспортні інфраструктури.

Згідно частини першої третьої статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Частина четверта ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно з положеннями пункту 6 Порядку № 553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи інспекції, який затверджується керівником відповідної інспекції.

Відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності та підписується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Покликання позивача на той факт, що Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 поширюється лише на об'єкти, які належать до IV і V категорії складності є безпідставним та не обґрунтованим, оскільки зазначений Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ( при цьому ніяких обмежень щодо категорії складності об'єктів, що перевіряються не зазначено) та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належіть до IV і V категорії складності (обмеження на перевірку об'єктів IV і V зазначені в зв'язку з тим, що на об'єкти І - III категорії складності не потрібна ліцензія для провадження будівельної діяльності).

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2012р. № 1396 затверджено Порядок ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури. Цей Порядок, розроблений відповідно до Законів України «Про архітектурну діяльність», «Про основи містобудування» та «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлює загальні вимоги до ліцензування господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належіть до IV і V категорії складності.

Таким чином, Порядок здійснення державно-архітектурного контролю визначає процедуру здійснення заходів щодо різних напрямків діяльності суб'єктів - містобудування, а саме: - дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил усіх об'єктів будівництва ( тобто І-V категорії складності); та дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та ( або) інженерного обладнання належіть до IV і V категорії складності, а саме тих, які підлягають обов'язковому ліцензуванню.

Згідно з пунктом 6 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011року №557, визначено, що до V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 1) згідно із Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» є об'єктами підвищеної небезпеки; 2) розраховані на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб; 3) становлять можливу небезпеку для більш як 50000 осіб, які перебувають поза об'єктом; 4) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 150000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж загальнодержавного значення; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини національного значення.

Вирішуючи питання наявності у спірного об'єкта будівництва ознак, які б могли кваліфікувати його як об'єкт ІV, V категорії складності, судом не встановлено.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що дослідження спірного об'єкта щодо визначення категорії складності об'єктів будівництва з урахуванням класу наслідків (відповідальності) відноситься до ІІ категорії складності. Вказана обставина стверджена Повідомленням про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт зареєстрованого в Інспекції ДБК у Рівненській області 11.02.2014 (а.с.10).

Тим самим, на думку суду доводи позивача про неналежність об'єкта нерухомості, щодо якого здійснювалася перевірка, до об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, як на єдину підставу для визнання дій протиправними, визнання та скасування приписів Інспекції ДАБК у Рівненській області №356, №357 від 19.08.2014 року та №371 від 09.09.2014 року не заслуговують на увагу, так як правова природа норм до яких відсилається ОСОБА_3 носить інший характер для їх застосування, інших підстав щодо протиправності в діях та рішеннях суб'єкта владних повноважень не наведено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в частині оскарження актів перевірок дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 19.08.2014 та 09.09.2014 року, суд зазначає також наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У той же час нормативно-правовий акт - це виданий суб'єктом повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта, якому він адресований.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта індивідуальної також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, що характеризується обов'язковістю приписів такого нормативно-правового акта для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання яких забезпечується правовими механізмами.

Акт перевірок не є правовими актами індивідуальної дії та, відповідно, не можуть бути оскарженими в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Акт перевірки це фактично службові документи, якими стверджується факт проведення перевірки додержання вимог містобудівного законодавства і такі є носіями доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства зазначеним суб'єктом, по-друге, актами перевірок лише зафіксовані обставини встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства і такі не є остаточними документами зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Права та обов'язки для суб'єкті містобудування, породжує саме рішення прийняте на підставі складеного за результатами перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, відповідачем доведено правомірність оспорюваних у справі дій та рішень Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області, а відтак суд виходячи із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, в задоволенні адміністративного позову відмовляє повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.