Справа № 2а-1007/10
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1007/10 Головуючий у 1-й інстанції: Кулінич Ю.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"28" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.,

суддів - Степанюк А.Г. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Гончар Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 травня 2010 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, інспектора ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, інспектора ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення СВ 061609 від 21.01.2010 року та закрити відносно позивача адміністративну справу у звязку із відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 травня 2010 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що факт порушення позивачем вимог ПДР України підтверджений протоколом про адміністративне правопорушення, фотозйомкою, а позивачем даний факт не спростований.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову серії СВ № 061609 від 21.01.2010 року і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони та їх представники не зявилися, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 21 січня 2010 року близько 09 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, в м.Чернігові по пр-ту Перемоги 91 здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 ПДР України «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги ст.122 КУпАП (а.с.29).

На підставі протоколу серії СВ 093850 від 01.01.2010 року, що був складений інспектором ДПС ВДАІ м.Чернігова молодшим сержантом ОСОБА_3 було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії СВ № 061609 від 01.01.2010 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень (а.с.30).

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів тощо.

Відповідно до статті 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Так, протокол про адміністративне правопорушення позивач підписав та зазначив, що зупинився через поламку автомобіля.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено колегією суддів, факт зупинення позивачем в зоні дії заборонного знаку підтверджується також фотознімками, що містяться в матеріалах справи та позивачем нічим не спростований(а.с.14, 14а), доказів, які б підтверджували необхідність зупинення автомобіля, у звязку з його несправністю, саме в зоні дії знаку 3.34 ПДР України «Зупинку заборонено»позивачем до матеріалів справи не додано.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення у відповідності та порядку ст. 256 КУпАП, а справа за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідно до ст. 222 цього Кодексу, розглянуто відповідачем у межах його повноважень і стягнення відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено законно та обґрунтовано, а позивачем не надано доказів на спростування даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, Деснянським районним судом м.Чернігова прийнято обґрунтоване, законне рішення, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212 та 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 травня 2010 року - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 травня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Суддя А.Г.Степанюк

Суддя С.Б.Шелест