Справа № 802/1107/15-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1107/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

05 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника відповідача - Янушкевича А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.12.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 37971,50 грн..

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 16 червня 2015 року адміністративний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, оскільки вважає, що постанову прийнято з неповним з'ясуванням обставин та не доведенням обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до винесення протиправного рішення.

Позивач скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та надав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача. Власне позивач, заперечуючи проти апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (вх. №10892/15 від 31.07.2015).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який прибув до суду апеляційної інстанції, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом з матеріалів справи встановлено, що фактичною підставою для збільшення грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №3/1701/ від 19.11.2014. Згідно з цим актом ФОП ОСОБА_3 порушено п.п. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 30377,20 грн., в тому числі за грудень 2011 року на суму 23880,57 грн., грудень 2012 року на суму 3002,86 грн., грудень 2013 року на суму 3493,76 грн.

На підставі даних висновків Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 02.12.2014 прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 30377,20 грн. за основним платежем та на 7594,30 грн. за штрафними санкціями, а всього на суму 37971,50 грн.

Рішенням Головного управління ДФС у Вінницькій області від 20.01.2015 № 12/І/02-32-10-04 та рішенням Державної фіскальної служби України від 16.03.2015 № 2340/І/99-99-10-01-03-14, прийнятими за результатами розгляду первинної та повторної скарги позивача, зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Задовольняючи позов, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України унормовано, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

В силу пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Згідно пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.5. статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Судом з матеріалів справи встановлено, що за наслідками перевірки відображених у рядку 1 декларацій "Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів" показників за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 у загальній сумі 464992,00 грн. податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, зокрема: не нараховано податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, в результаті чого ФОП ОСОБА_3 було занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на суму 30377,2 грн., в тому числі за грудень 2011 року на суму 23880,57 грн., за грудень 2012 року на суму 3002,86 грн., за грудень 2013 року на суму 3493,76 грн.

Такі висновки контролюючого органу зроблені за результатом дослідження наданих ФОП ОСОБА_3 до перевірки документів, а саме: довідки про стан залишків ТМЦ на початок та на кінець кожного звітного періоду 2011р., 2012р., 2013р., податкові накладні щодо придбання та постачання, видаткові накладні, акти виконаних робіт, банківські виписки. Проаналізувавши обставини придбання товару та його реалізацію, що відображено у додатку № 1 до акту перевірки (т. 1 а.с. 212) по таким найменуванням ТМЦ як дюза (клапан) для ТРВ ALCO (Германия); повітроохолоджувач Termokey РМ 245.66 D6 ЕМ; компресор NE 1121 Z; компресор NB 2118 Z; компресор NE 2125 GK; компресор NE 2134 Z; фреон R 22(13,6 кг); фреон R 22(10,9 кг); фреон R 404а San Меі (10,9кг) (38247800); фреон R 404а (10,9 кг); фреон R 134а San Меі (13,6кг) ); фреон R 134а (13,6 кг); фреон R 404а (13,6 кг); фреон R 507(11,3 кг); С- К 160 Н5-02 з компл. К-2; С-К 175 Н5-02 з компл. К-2; С-К 200 Н5-02 з компл. К-2; С-К 150 Н5-02 з реле К-6; С-К 130 Н5-02 з реле К-6; вентилятор YWF 4 D-450 (S); генератор 160-84103; фреон R 22 San Меі (13,6 кг) ); фреон R134a San Меі (13,6 кг) ); фреон R 410а San Меі (11,3 кг) ); фреон R-141b Genesolv 2000 (250 кг) податковий орган констатував розбіжність вищезазначених ТМЦ на кінець кожного звітного періоду, тобто встановив відсутність відомостей щодо подальшого їх використання у господарській діяльності позивача.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з такими висновками відповідача.

Власне, як правильно встановлено судом першої інстанції на формування відображених у рядку 1 декларацій "Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів" показників за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 у загальній сумі 464992,00 грн. мав вплив здійснення платником податків операцій постачання запчастин та обладнання для холодильних установок та іншого устаткування, а також надання послуг обслуговування та ремонту холодильного обладнання.

Підставою для виникнення вказаних у акті перевірки розбіжностей у кількості товарно-матеріальних цінностей на кінець кожного звітного періоду слугувало у першу чергу наявність відмінностей у найменуванні придбаних та реалізованих товарно-матеріальних цінностей, зазначених у додатку № 1 до акту перевірки №3/1701/ від 19.11.2014, у зв'язку з чим відповідач безпідставно дійшов висновку про збільшення залишків товару, який фактично був реалізований, та, у зв'язку із цим, здійснення подвійного включення вартості залишків товару на кінець звітних періодів.

Суд першої інстанції, на підставі доданих до матеріалів справи доказів, а саме: податкових та видаткових накладних, актів виконаних робіт, банківських виписок, регістрів бухгалтерського обліку, картки рахунків, відомостей про залишки ТМЦ на кінець кожного звітного періоду, встановлено, що при ведені господарського обліку придбаних позивачем товарів мали місце деякі відмінності у найменуваннях товарів, зокрема зазначення у облікових документах не повної назви товару або ведення обліку товару за тотожним найменуванням (фреон-хладон) із ідентичними кодами УКТ ЗЕД.

З матеріалів справи випливає, що в перевіряємому періоді позивач допускав зміни у найменуваннях окремих ТМЦ, зокрема: у 2011 році дюза (клапан) для ТРВ ALCO (Германия) отриманий по накладних від постачальників оприбутковувався в обліку ФОП ОСОБА_3 як TPB TI-HW R-22 або дюза TPB чи дюза (клапан) для ТРВ ALCO, в свою чергу повітроохолоджувач Termokey РМ 245.66 D6 ЕМ оприбутковувався в обліку і в подальшому реалізовувався як воздухоохладитель РМ 245.66, Фреон R 22(13,6 кг) як Хладон R 22, Фреон R22 (10,9 кг) як Хладон 408а (10,9 кг), Фреон R 404а (10,9кг) як Хладон R 404а, Фреон R 134а (13,6кг) як Хладон R134а, Фреон R 404а (13,6 кг) як Хладон 406а (13,6 кг), Фреон R 507(11,3 кг) як Хладон 507, С- К 160 Н5-02 з компл. К-2 як мотор-компресор С-К160, С-К 175 Н5-02 з компл. К-2 як мотор-компресор С-К175, С-К 200 Н5-02 з компл. К-2 як мотор-компресор С-К200, С-К 150 Н5-02 з реле К-6 як мотор-компресор С-К150, С-К 130 Н5-02 з реле К-6 як мотор-компресор С-К130, вентилятор YWF 4 D-450 (S) як вентилятор осьовий YWF 4 D-450 (S); у 2012 році Фреон R22 (13.6 кг) оприбутковувався в обліку як Хладон 22, Фреон R134a (13,6 кг) як Хладон R134a, Фреон R 404a San Меі (10,9 кг) ) як Фреон R 404a San Меі (10,9 кг) та Хладон R 404a (10,9 кг); у 2013 році Фреон R22 (13,6 кг) ) оприбутковувався в обліку як Фреон R22, Фреон R410а San Mei (11,3 кг) ) як Хладон 410а San Mei (11,3 кг).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені відмінності у найменуваннях ТМЦ, які не враховані відповідачем, не можуть свідчити про порушення позивачем підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, оскільки вказані ТМЦ були оприбутковані на підставі накладних отриманих від постачальників, а в подальшому реалізовані позивачем різним покупцям, що підтверджується відповідними первинними документами наявними у матеріалах справи. Наявність вказаних ТМЦ у залишках підтверджується відомостями залишків товарів на 01.01.2011, 01.01.2012 та 01.01.2013.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачем не враховувалась як придбання окремих ТМЦ згідно видаткових та податкових накладних так їх подальша реалізація, що призвело до помилкового висновку про відсутність відомостей щодо подальшої реалізації ТМЦ у межах господарської діяльності позивача. Такі висновки відповідача при визначені залишків товарів для нарахування податкових зобов'язань з ПДВ зумовили безпідставне послідуюче включення вартості залишків на 2011 рік у залишки 2012 року, а з 2012 року у наступний період (зокрема, по таким позиціям ТМЦ як Фреон R 404a San Меі (10,9 кг), де залишок за даними перевірки на 2011р. - 100,6 перейшов у залишок на початок 2012 року - 100,6, відповідно залишок на кінець 2012р. - 176,05 перейшов у залишки на початок 2013 р. Подібне стосується і Фреону R 134a San Меі (13,6 кг), Фреону R 22 San Меі (13,6 кг)).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно з'ясувавши усі обставини справи та надавши виключну оцінку наявним у справі первинним бухгалтерським та податковим документам обґрунтовано дійшов висновку про протиправність оскарженого податкового повідомлення - рішення № від 02.12.2014.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову не довів правомірності податкового повідомлення-рішення № від 02.12.2014, натомість висновки податкового органу про порушення позивачем підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, а саме заниження податку на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 30377,20 грн. спростовуються матеріалами справи.

На підставі наведеного вище, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно з приписами статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.