Справа № 357/4393/13-а
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2013-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4393/13-а
П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Бортяна К. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, залі суду №5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Державної Служби з надзвичайних ситуацій країни у Київській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання перерахувати та виплатити грошове забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що виконували службові обов`язки по охороні зони відчуження, де діє режим безумовного (обов`язкового) відселення населення, перебували на грошовому забезпеченні у відповідача, яке здійснюється з порушенням вимог діючого законодавства: ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає доплату до заробітної плати в розмірі 3-ох мінімальних заробітних плат, доплати у 9 кратному розмірі доплати для громадян, які працюють в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, згідно постанови Кабінету Міністрів України №137 від 29.01.2003року «Про доплати і компенсації особам, які працюють в зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» та 50% премії за основні результати господарської діяльності, що нараховується від тарифної ставки (посадового окладу) з урахуванням доплат. Позивачі просять суд стягнути з відповідача невиплачену частину грошового забезпечення за постійну роботу в зоні відчуження.

В судовому засіданні представник позивача уточнив та зменшив позовні вимоги, а саме : позивачі просять суд визнати дії Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області по невиплаті доплат і компенсацій у повному обсязі протиправними.

Стягнути з Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на користь ОСОБА_3 за постійну роботу в зоні відчуження за період: а) з 01.01.2003 по 01.01.2006 у сумі 227 664,00 грн. доплат і компенсацій на підставі Постанови КМУ № 137, плюс 50% премії від цієї суми 113 832,00грн.; б) з 01.01.2006 по 01.12.2007 на підставі ст. 39 Закону в розмірі трьох мінімальних заробітних плат в сумі 26 625,00грн. доплат і компенсацій плюс 50% премії від цієї суми 13 313,00грн. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 381 434,00грн.

Стягнути з Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на користь ОСОБА_2 за постійну роботу в зоні відчуження за період: а) з 01.01.2003 по 01.01.2006 у сумі 227 664,00грн. доплат і компенсацій на підставі Постанови КМУ №137, плюс 50% премії від цієї суми 113 832,00грн., б) з 01.01.2006 по 01.12.2007 на підставі ст. 39 Закону в розмірі трьох мінімальних заробітних плат в сумі 26 625,00грн. доплат і компенсацій плюс 50% премії від цієї суми 13 313,00грн.Загальна сума,що підлягає стягненню, становить 381 434,00грн.

Стягнути з Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на користь ОСОБА_1 за постійну роботу в зоні відчуження за період: а) з 01.01.2003 по 01.01.2006 у сумі 227 664,00грн. і компенсацій на підставі Постанови КМУ №137 плюс 50% премії від цієї суми 113 832,00грн., б) з 01.01.2006 по 29.02.2008 на підставі ст. 39 Закону в розмірі трьох мінімальних заробітних плат в сумі 30 975,00грн. доплат і компенсацій плюс 50% премії від цієї суми 15 487,00грн. Загальна сума, що підлягає стягненню,становить 387 958,00грн. Звільнити позивачів від сплати судових витрат. Зазначені позовні вимоги (уточнені) представник позивачів, згідно довіреності, підтримав .

Представник відповідача, згідно довіреності в справі, позов не визнала, подала письмово викладені заперечення на позов та клопотання про застосування при розгляді даного позову положення ст. 99 КАС України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі перебували на службі в ГУ МНС України в Київській області у м. Чорнобиль, яке згідно з постановами КМ України від 23.07.1991 р. за №106 /додаток1/ віднесено до зони відчуження.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто в період, за який проводилось нарахування грошового забезпеченням позивачам, - громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата в таких розмірах : - у зоні безумовно (обов`язкового) відселення три мінімальні заробітні плати. Крім того, даною статтею встановлено, що громадянам які працюють в зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.40 названого закону оплата праці вільнонайманих, які несуть службу на територіях радіоактивного забруднення, до яких відносяться і позивачі, проводиться згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз`яснення порядку застосування цього Закону проводиться у порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України , місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Тобто, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи саме Кабінету Міністрів України делеговані повноваження визначати розмір та порядок обчислення зазначеної доплати. Дане положення на відповідність Конституції не перевірялося, рішення Конституційного суду не приймалося.

Вимоги позивачів щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок їхнього грошового забезпечення з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлювалась Законами України «Про державний бюджет України», які приймались Верховною Радою України на відповідний період та з врахуванням кратності, які встановлювались Постановами КМ України суперечать вимогам ст. 62 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Закони України «Про державний бюджет України» та «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є актами рівної юридичної дії для застосування при вирішенні спору, і застосування розміру мінімальної заробітної плати для визначення розміру зазначеної доплати повинно здійснюватись з урахуванням вимог ст. 62 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та з врахуванням кратності в порядку, який визначався Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено доплату громадянам , які працюють на територіях радіоактивного забруднення у розмірі 13,20 грн.

Відповідно до п.1 Постанови КМУ №571 від 27.04.2006 р. «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» установлено, що у період з 01.01.2006р. по 01.01.2009 р. особам, які постійно працюють, а також особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, військовослужбовцям внутрішніх військ МВС, Служби безпеки, Державної прикордонної служби, які постійно виконують службові обов`язку зоні відчуження , проводиться доплата у 20-кратному розмірі доплати, встановленої пунктом 2 Постанови КМУ від 26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для громадян , які працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, тобто 13,20 грн.

Слід також, зазначити, що передбачені ст.39 Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи доплати до структури заробітної плати не входять, а відповідно до Закону України «Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення » від 10.02.2000р. фінансуються за рахунок коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення та інших джерел, визначених законодавством. Фонд утворюється у складі державного бюджету, кошти Фонду зараховуються на окремий рахунок державного бюджету, а розпорядником коштів Фонду є Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Порядок використання коштів Фонду визначався постановою КМ України від 20.06.2000р. №987 «Про затвердження Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення , яка втратила чинність, у зв`язку з прийняттям постанови від 16.09.2005р. №931 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи» та від 20.09.2005р. №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 35 Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого постановою КМ України від 20.06.2000 р. №987, відшкодування витрат , пов`язаних із проведенням доплат і компенсацій, передбачених Постановою КМ України від 07.02.2000р. №223 «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» (чинною на час виникнення спірних правовідносин), проводилося через територіальні органи державного казначейства підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють обов`язкові заходи в зазначених зонах у межах комплексної програми обов`язкових робіт у зоні відчуження, затвердженої МНС за рахунок коштів Фонду, передбачених на виплату компенсацій та надання пільг, на підставі поданих ними розрахунків, погоджених із Адміністрацією.

Постановою КМ України від 20.09.2005р. №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою скасовано постанову КМУ від 20.06.2000р. №987, - встановлено новий Порядок виплати доплат за роботу в зоні відчуження, згідно з яким нарахування й виплата доплат за роботу в зоні відчуження проводиться через управління праці та соціального захисту населення місцевих органів виконавчої влади.

Отже, встановленим є те, що, відповідач не визначав розмір та не нараховував доплату за роботу в зоні відчуження, а з 01.01.2003 р. виплачував позивачам цю доплату до заробітної плати в розмірах передбачених п.2 Постанови №836 на підставі розпорядження Адміністрації, у визначених нею розмірах та в межах затверджених видатків на компенсацію цих доплат та кошторису на кожний бюджетний рік. З наведеного слідує, що дії відповідача є правомірними, щодо виплати зазначеної доплати і компенсації у тому розмірі, який було виплачено позивачам. Розмір доплати було визначено розпорядженням Адміністрації урядовим органом, а не роботодавцем і дана доплата є соціальною гарантією та не входить у структуру заробітної плати. Відповідач не мав повноважень та підстав нараховувати і виплачувати позивачам доплату за роботу в зоні відчуження на підставі положень ст.39 Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також, суд вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги позивачів щодо здійснення перерахунку їхнього грошового забезпечення з врахуванням 50% премії згідно Постанови КМ України № 137 від 29.01.2003року, так як відповідно до вимог ч.1 п.2 названої Постанови премія виплачується за основні результати господарської діяльності, тоді як позивачі проходять (проходили) службу, а не проводили господарську діяльність, що вбачається з довідки № 4370 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України відповідача.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва. Спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Представником відповідача суду надано Положення про Головне управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Київській області, відповідно до якого Головне управління є головним органом у системі територіальних органів виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, природного та військового характеру, техногенної, а також пожежної безпеки в Київській області. З даного слідує, що відповідач не проводить ніякої господарської діяльності, а тому є безпідставною вимога позивачів щодо проведення перерахунку їх грошового забезпечення з врахуванням 50% премії згідно Постанови КМ України № 137 від 29.01.2003року.

Таким чином, даючи аналіз поданим сторонами доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку щодо безпідставності вимог позивачів.

Крім того, представник відповідача вказує на застосування положень про строки звернення до суду. Так, згідно ст.99 КАС України позивачами пропущено строк звернення до суду за стягненням коштів за вказаний період і посилання на те, що позивачі дізналися про порушене їх право, лише, 01.03.2008 р. є необґрунтованим, оскільки є недоведеним наявність перешкод у отриманні інформації щодо грошового забезпечення позивачів. Сам представник позивача в судовому засіданні зазначив, що восени 2007 року позивачі звернулися за правовою допомогою щодо неправомірних дій відповідача по недоплаті належних сум, відсутні докази того, що відповідач чи будь-хто інший чинив перешкоди в отриманні роз`яснень (інформації) про порядок та розмір нарахувань доплат за роботу в зоні відчуження та ін.

Так, відповідно до ст. 99 КАС України, в редакції що діяла на час виникнення даних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Інших строків для звернення до адміністративного суду по даній категорії справ ні КАС, ні іншими законами не встановлено. Згідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску вказаного строку звернення до суду поважними. Позивачі отримували зазначену доплату і Порядок та підстави її нарахування не є конфіденційною та недоступною інформацією.

На підставі викладеного та Керуючись ст.39, 62,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою КМ України №836 від 26.07.1996р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою КМ України від 29.01.2003 р. №137 та № 157 від 27.04.2006р., ст.ст. ст.ст.6,17, 99,100,158-163,167,185, 186 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Державної служби україни з надзвичайних ситуацій у Київській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання перерахування та виплати грошового забезпечення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. Я. Ярмола