Справа № 553/13/15-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 р. Справа № 553/13/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві на постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві, управління Пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: територіальне управління Державної судової адміністрація в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання перерахувати щомісячне довічне грошове утримання,-

В с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 - управління Пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області (далі по тексту УПФУ у м. Торезі) щодо нездійснення йому перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, працюючого судді на відповідній посаді, з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року;

- зобов'язати УПФУ у м. Торезі здійснити перерахунок розміру його щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року, виходячи з 88 % місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді, та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року, у сумі 82.831,28 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 - управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві (далі - УПФУ Ленінського району в м. Полтаві) щодо нездійснення йому перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, працюючого судді на відповідній посаді, з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року

- зобов'язати УПФУ Ленінського району в м. Полтаві здійснити перерахунок розміру його щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, виходячи з 88 % місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, у сумі 58.637,95 грн.;

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він, як суддя у відставці з жовтня 2004 року, відповідно до Закону України «Про статус суддів», отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88 % заробітної плати працюючого судді Торезького міського суду Донецької області, на посаді якого він працював перед виходом у відставку. У липні 2014 року він перемістився з тимчасово окупованої території до м. Полтава. З червня 2014 року звертався до пенсійних органів-відповідачів з заявами щодо перерахунку, виплачуваної йому, щомісячної грошової допомоги виходячи із розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, визначеного в довідці територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області № 08-23/916 від 17.06.2014 року, і на відмову УПФУ у м. Торезі та УПФУ Ленінського району в м. Полтаві здійснити відповідний перерахунок, позивач просить суд визнати бездіяльність відповідачів протиправною та зобов'язати їх усунути допущені порушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Судове рішення вмотивоване посиланням на неправомірність відмови відповідачів у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, оскільки при розрахунку довічного грошового утримання позивача УПФУ у м. Торезі не застосовувались дані про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, які надавалися йому територіальним управлінням державної судової адміністрації. Згідно довідок УПФ Ленінського району у м. Полтаві від 08.12.2014 року та листів від 12.11.2014 року та 25.11.2014 року судом встановлено, що розмір довічного грошового утримання позивача, УПФУ Ленінського району у м. Полтаві теж обчислювалось без урахування даних про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі УПФУ Ленінського району в м. Полтаві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати оскаржувану постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПФУ Ленінського району в м. Полтаві підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова частковому скасуванню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має 24 повних роки стажу судді, з 2004 року являється суддею у відставці і з того часу, відповідно до Закону України «Про статус суддів», отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88 % заробітної плати працюючого судді Торезького міського суду Донецької області, на посаді якого він працював перед виходом у відставку.

Згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області № 08-23/916 від 17.06.2014 року (а.с. 18) заробітна плата працюючого на відповідній посаді судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці згідно ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-IV від 07 липня 2010 року скала 18.270 грн. Довідка видана на підставі особового рахунку за січень-грудень 2014 року.

У червні 2014 року позивач звернувся до УПФУ у м. Торезі з заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання виходячи із зазначеного розміру посадового окладу, однак УПФУ у м. Торезі листом № 127/к-39-01-04 від 25.06.2014 року (а.с. 23) позивачу у перерахунку відмовлено та повідомлено про відсутність підстав для проведення такого перерахунку. Така позиція вмотивована посиланням на те, що він отримує довічне грошове утримання судді у відставці призначеного відповідно до Закону України «Про статус суддів» та обчисленого відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Розмір виплачуваного щомісячного грошового утримання судді у відставці розраховано із 88 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Розмір заробітної плати, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховується виходячи з довідки № 08-13/188, виданої ТУ ДСА в Донецькій області (4.757,35 грн.). Відповідно до положень ст.129, ч. 4 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» перерахунок довічного грошового утримання для суддів місцевого суду не передбачений, підстави для задоволення його заяви та проведення відповідного перерахунку відсутні.

30 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території в м. Полтава, що підтверджується довідкою від 20.10.2014 року № Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району в м. Полтаві, про переміщення позивача з району проведення АТО до м. Полтави (а.с.38).

Згідно листа УПФУ Ленінського району в м. Полтаві № 119/К-02, 119/К-02/2 від 12.11.2014 року (а.с. 44) ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Полтаві з заявою про взяття на облік як переселенця із зони АТО 15.08.2014 року, електронна пенсійна справа взята на облік з 01.08.2014 року. Паперовий носій пенсійної справи в управлінні відсутній.

У листопаді 2014 року позивач неодноразово, а саме 06.11.2014 року (заява від 04.11.2014 року, а.с. 39-40), 10.11.2014 року (а.с. 41-43), 17.11.2014 року (а.с. 45) звертався до УПФУ Ленінського району в м. Полтаві з заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру посадового окладу, визначеного на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області № 08-23/916 від 17.06.2014 року.

У відповідь на звернення позивача УПФУ Ленінського району в м. Полтаві листами № 119/К-02, 119/К-02/2 від 12.11.2014 року (а.с. 44), № 126/К-02/3 від 25.11.2014 року (а.с. 46) у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відмовлено з посиланням на ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» мотивуючи тим, що вищезазначеною статтею та Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці органами Пенсійного фонду, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 року № 3-1 не передбачено перерахування пенсії суддям у відставці (а.с. 14).

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, а також з того, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у проведенні перерахунку довічного грошового утримання позивача як судді у відставці.

Частково не погоджуючись з загальним висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 123 Закону України «Про судоустрій України», який діяв в період роботи ОСОБА_1, розмір заробітної плати (грошового забезпечення) судді повинен забезпечувати його фінансову незалежність, визначається відповідно до Закону України «Про статус суддів» і не може бути зменшений.

Поряд з цим, відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», який діяв на момент спірних правовідносин, за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту до виходу у відставку.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07 2010 року.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів (п. 8 ч. 4, ч. 6 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

01 січня 2012 року введено в дію ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою, та запроваджено поетапне збільшення посадових окладів суддів.

Так, ч. 1 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Розділом Х Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено статус судді у відставці. Зокрема, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання (частина перша статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З 1 жовтня 2011 року набрали чинності зміни до вищезазначеної статті, внесені Законом України № 3668-VI від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Частиною 5 цієї ж статті визначено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю та перше, друге, третє речення частини п'ятої ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення відновили дію ч. 3 та перше, друге, третє речення ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Колегія суддів, враховуючи судову практику Верховного Суду України, викладену в постанові від 24.03.2015 року по справі № 21-584а14, зазначає, що оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавцем визначено у відсотковому співвідношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, то у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.

При цьому, судова колегія, погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача УПФУ Ленінського району в м. Полтаві про те, що відсутній нормативний документ, який регулює порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначає, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку із тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

Таким чином, враховуючи, що при розрахунку довічного грошового утримання позивача УПФ у м. Торезі та УПФУ Ленінського району у м. Полтаві не застосовувались дані про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, які надавалися йому Територіальним управлінням державної судової адміністрації (довідка за вих. № 08-23/916 від 17.06.2014 року), а фактично обчислення і виплата довічного грошового утримання судді у відставці, здійснювалася виходячи з довідки № 08-13/188, виданої ТУ ДСА в Донецькій області, коли зарплата працюючого на відповідній посаді судді складала 4.757,35 грн., колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відмова відповідачів у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є неправомірною.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання УПФУ у м. Торезі здійснити перерахунок розміру та виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у заздалегідь визначеному розмірі, а саме у сумі 82.831,28 грн.; зобов'язання УПФУ в Ленінському районі м. Полтави здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання позивача у сумі 58.637,95 грн.

Визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється відповідним пенсійним фондом з урахуванням всіх вимог, передбачених законодавством України. При цьому пенсійний фонд наділений дискреційними повноваженнями, тому адміністративний суд не вправі переобирати на себе повноваження цього суб'єкту, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи повністю проводити адміністративну процедуру.

Судова колегія зазначає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування недоотриманих сум разової грошової компенсації замість органу, якому надані такі повноваження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, тому, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України судове рішення в частині зобов'язання УПФУ у м. Торезі здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у заздалегідь визначеному розмірі, а саме у сумі 82.831,28 грн. та зобов'язання УПФУ в Ленінському районі м. Полтави здійснити перерахунок розміру та виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у заздалегідь визначеному розмірі, а саме у сумі 58.637,95 грн. підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у їх задоволенні.

В іншій частині оскаржувана постанова є такою, що відповідає приписам ст. 200 КАС України, підстав для її скасування колегія суддів не встановила.

Інші доводи апеляційної скарги на висновок колегії суддів не впливають.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду особи, які беруть участь у справі, до засідання суду апеляційної інстанції не прибули, у зв'язку з чим, в порядку, передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи відбувся за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 3, 200, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року скасувати в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області здійснити перерахунок розміру та виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у заздалегідь визначеному судом розмірі, а саме у сумі 82.831,28 грн.; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у заздалегідь визначеному розмірі, а саме у сумі 58.637,95 грн., - з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_1.

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2015 року - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 серпня 2015 року.