Справа № 2-а-41/2010
Суддя: Яценко В. В.
Дата ухвалення: 2010-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2-а- 41 /2010р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого - судді Яценко В.В. при секретарі - Білик Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Лубни Полтавської області

про поновлення пропущеного строку іа стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.

Лубни Полтавської області про поновлення пропущеного строку та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, посилаючись те, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 1.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Протягом 2007 року гака допомога йому не виплачувалася, а у 2008 році виплачувалась у неповному обсязі.

Позивач також вказала, що рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року буди визнані такими, що не відповідають Конституції України та є неконституційними окремі положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими була зу пинена дія положень ЗУ «Про соціальний захист ді тей війни», на підставі яких їй повинна була бути нарахована соціальна допомога. Разом з тим. відповідач взагалі не здійснював нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії протягом 2006-2007

рр.

Просила суд відновити пропущений строк для звернення за захистом порушених прав.

свобод та інтересів, визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача нараху вати і виплатити їй пссплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з

09.07.2007 року по 3 1.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

В судове засідання позивачка не з'явилася, направила суду заяву, якою підтримала свої позовні вимоги та просила справу слухати у її відсутності (а.с.10).

Відповідач - управління Пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської області в су дове засідання не з»явився. про час та місце розгляду справи бу в повідомлений завчасно. Направив суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у відсутність їх представника. проти позову заперечує.

Суд. керуючись ст. 122 ч. З КАС України, ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги. об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. № 2195-ТУ. набрав чинності

01.01.2006 р.)

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію ст. 6 гону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено, як і в 2006 році було іинено цю ж норму Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи дини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією раїни. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається ження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», їжавні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або совані іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа і соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є онституційними) положення, зокрема, пункту 12 ст. 71 «Про Державний бюджет на 2007 ¦>. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі оження, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення іституїіїйним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення іституційного Суду України від 09.07.2007 року зворотньої дії в часі не має. відтак на іод до 09 липня 2007 року не поширюється. Рішень щодо аналогічних норм Закону іаїни «Про Державний бюджет на 2006 рік» Конституційним Судом України не ймалось. Тому задоволенню підлягають вимоги позивача лише з 09 липня 2007 року по рудня 2007 року.

Що стосується вимог позивачки про зобов'язання відповідача виплачувати їй в 2008 і щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає і вимоги частково обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про іальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих. на х поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального істу") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної іальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі бавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання зищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної іальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону іаїни „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення валиться за їх вибором згідно з одним із законів.

З 01 січня 2008 року позивачці було нараховане та виплачується зазначене підвищення ювідно до встановленого розміру.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі юнетитуційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції іаїни (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1. пунктів 61. 62. 63. 66 розділу ункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про :ення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо ювідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1. п.п. 1-4, 6- 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про :ення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту >ну про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції іаїни (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний ркет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі мас преюдиціальне значення для ів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які икли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними, ення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, іточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року відповідач був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону' України ..Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пгі.,41 розділу 2 Закону України ..Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність га не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з

22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України ..Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (УУОППЄ уап Пиуп V. Ногпе Оїїїсе (Сазе 41/74 уап Оиуп V. Ногпе ОШсе), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської області. Враховуючи вищевикладене, суд вважає управління Пенсійного фонду України в м. Лубни І Іолтавської області належним відповідачем по даній справі.?

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати Уравл

івління Пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивачу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за 2008 рік з 22.05.2008 року з підвищенням пенсії на 30 % з розміру мінімальної пенсії за м. встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне іхування» та провести відповідні виплати.

Оскільки порушення прав позивача тривало з 09.07.2007 по 31.12.2007 року і гтинилося лише з 01.01.2008 року після внесення змін до Закону У країни «Про соціальний іст дітей війни», то зважаючи на це, строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Згідно вимог ч. З ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено ково. судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються їй відповідно до задоволених 01'.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64 Конституції України, ст.ст. З, 6 Закону іаїни «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про виконання рішень та

осу вання практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 7. 8. 9. 10, 11. 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської асті протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської області існити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної сії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове жавне пенсійне страхування» га провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 у по 3 1 грудня 2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі

ати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного у шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-депний термін з дня складання постанови в повному обсязі та подачі апеляційної скарги у 20 денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження в порядку визначеному ст. 186 КАС України.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2