Справа № 803/1734/15
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/1734/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Горохівської районної державної адміністрації Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача голова Горохівської районної державної адміністрації Волинської області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1С.) звернулася в суд з адміністративним позовом до Горохівської районної державної адміністрації Волинської області (далі відповідач, Горохівська РДА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача голова Горохівської районної державної адміністрації Волинської області ОСОБА_3 (далі третя особа) про визнання протиправним та скасування розпорядження від 30 червня 2015 року №19-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1С.»; про поновлення позивача на посаді завідувача сектору контролю апарату Горохівської районної державної адміністрації Волинської області.

Позовні вимоги, з врахуванням додаткових письмових пояснень від 04 серпня 2015 року (а.с.38-43), обґрунтовані тим, що за результатами перевірки, яка проведена відповідно до Закону України «Про очищення влади» Горохівським відділенням Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС України у Волинській області був складений висновок у якому встановлена недостовірність відомостей, які зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік. Зокрема, ОСОБА_1 не відображені відомості про наявну земельну ділянку та нежитлове приміщення, які знаходяться за адресою м. Горохів, вул. Шевченка, 24 та 24а.

На підставі цього висновку, розпорядженням Горохівської РДА від 30 червня 2015 року №19-к/тр позивача звільнено з посади завідувача сектору контролю апарату Горохівської районної державної адміністрації Волинської області.

ОСОБА_1 своє звільнення вважає незаконним з тих підстав, що у висновку податкової інспекції встановлено, що вартість її майна відповідає доходам із законних джерел, а тому вона не попадає під заборону, яка встановлена у Законі України «Про очищення влади». Саме лише помилкове недекларування земельної ділянки та нежитлового приміщення не може бути достатньої підставою для її звільнення.

Додатково, в обґрунтування незаконності звільнення, зазначає, що спірний висновок отриманий адміністрацією 26 червня 2015 року, а звільнення проведено 30 червня 2015 року, тобто поза межами трьохденного строку, який встановлений частиною чотирнадцятою статті 5 Закону України «Про очищення влади». Крім того, висновок складений начальником Горохівського відділення Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, яке не є територіальним органом ДФС, а лише його структурним підрозділом. Також зазначає, що на час звільнення перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років, а тому в силу вимог частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України, її не мали права звільняти.

Просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Горохівської РДА від 30 червня 2015 року №19-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1С.» та поновити її на посаді завідувача сектору контролю апарату Горохівської районної державної адміністрації Волинської області.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач, субєкт владних повноважень, у письмових запереченнях від 07 серпня 2015 року №2086/20/2-15 заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що звільнення проведено законно на підставі висновку Горохівського відділення Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області в якому встановлена недостовірність відомостей, які зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік. Просить суд відмовити у задоволенні позову, а у клопотанні від 07 серпня 2015 року - розглядати справу за відсутності представника адміністрації.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача голова Горохівської районної державної адміністрації Волинської області ОСОБА_3, своїх заперечень або пояснень щодо позову не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду повісткою, яка вручена поштою 03 серпня 2015 року (а.с.36).

Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши письмові заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначена на посаду завідувача сектору контролю апарату райдержадміністрації 25 березня 2013 року розпорядженням Горохівської районної державної адміністрації Волинської області №31 та підтверджується відповідним записом у трудовій книжці (а.с.10а).

Відповідно до Закону України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563, Плану проведення перевірок відповідно до Закону України «Про очищення влади», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №1025-р, та розпорядження голови облдержадміністрації від 03 березня 2015 року №73 «Про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 08 квітня 2015 року №8, заяви ОСОБА_1 від 24 квітня 2015 року про надання згоди відповідно до Закону України «Про очищення влади» проведено перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон наданих ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік. (а.с.70-71).

За результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1, в яких зазначила, що нею у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік не відображено земельну ділянку та нежитлове приміщення за адресою м. Горохів, вул.. Шевченка, 24, у звязку з тим, що вона не користується цим нерухомим майном, встановлено, що до неї застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади», перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна, зазначеного у поданій завідувача сектору контролю апарату райдержадміністрації за 2014 рік декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Під час судового розгляду зясовано, що перевіряючим Горохівського відділення Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області в телефонному режимі пропонувалося ОСОБА_1 надати лише письмові пояснення стосовно виявленого порушення, тому будь-яких письмових доказів на підтвердження цих обставин позивач не надавала, про що зазначила у судовому засіданні.

З долучених до матеріалів справи договорів дарування від 25 лютого 2014 року суд встановив, що дійсно ОСОБА_1 набуті у власність земельна ділянка площею 0,0055 га та 32/100 частки нежитлового приміщення площею 109,6 кв.м., що знаходяться по вулиці Шевченка, буд.24 та вулиці Шевченка, буд. 24а у м. Горохові , однак відомості про це нерухоме майно не вказано у розділі ІІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік (а.с.45 зворот, 50-51).

На підставі вищенаведеного, з врахуванням письмових пояснень позивача, Горохівським відділенням Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області був складений висновок від 19 червня 2015 року №37 у якому встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податкової інформації станом на 19 червня 2015 року про майно позивача.

Зокрема, у розділі ІІІ декларації не відображені:

1) земельна ділянка для обслуговування нежитлового приміщення за адресою Волинська область, Горохівський район, м. Горохів, вул. Шевченка, 24а;

2) нежиле приміщення за адресою м. Горохів, вул. Шевченка, 24., який отриманий районною державною адміністрацією 26 червня 2015 року за вхідним №1028/34/-15, що слідує з відповідної відмітки на першому аркуші (а.с.12).

Одночасно, за результатами проведеної перевірки підтверджено, що вартість майна (майнових прав) вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік набутого за час перебування позивача на посаді відповідає наявній податковій інформації про доходи, які отримані із законних джерел.

На підставі пункту 7 статті 36 Кодексу законів про працю України, пункту 14 статті 5 Закону України «Про очищення влади» головою райдержадміністрації видано розпорядження від 30 червня 2015 року №19-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1С.», яким позивача звільнено з посади завідувача сектору контролю апарату райдержадміністрації з 30 червня 2015 року (а.с.11).

При цьому, розпорядженням РДА від 26 серпня 2014 року №59-к/тр та довідкою від 04 серпня 2015 року №2043/18/2-15 підтверджується, що ОСОБА_1 на час звільнення перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.13, 65).

Судом встановлено, що після звільнення з займаної посади позивач не працевлаштовувалося на іншій оплачуваній роботі, а також не отримувала допомогу по безробіттю у центрі зайнятості (а.с.6-10а).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному розпорядженню про звільнення позивача, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли з приводу звільнення державного службовця з займаної посади у звязку з непроходженням перевірки, яка передбачена Законом України «Про очищення влади» (далі Закон), а тому врегульовані цим Законом та Кодексом законів про працю України.

У розумінні частини першої статті 1 Закону про очищення влади очищення влади (люстрація) це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Питання застосування Закону про очищення влади регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі Порядок № 1100).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону про очищення влади протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно з частиною восьмою статті 3 Закону про очищення влади заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною пятою статті 5 Закону про очищення влади визначено, що перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону про очищення влади (далі відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 11 частини першої статті 2 Закону про очищення влади, у деклараціях, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі перевірка) встановлено Порядком № 1100.

Пунктом 3 цього Порядку визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою зясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою зясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обовязкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 5 Закону про очищення влади керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини пятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Системний аналіз вищенаведених норм матеріального закону свідчить, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі. Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону про очищення влади в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону про очищення влади єднального та розділового сполучника «та/або» дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обовязково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у деклараціях, доходам, отриманим із законних джерел.

Для вжиття заборони за другим критерієм необхідно встановити невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного в деклараціях, набутого на час перебування на відповідних посадах, доходам, отриманим із законних джерел.

Саме ці відомості згідно з пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону підлягають перевірці.

Також в частині восьмій статті 3 Закону про очищення влади законодавець визначив ознаки майна, що перевіряється. Це майно (майнові права), набуте (набуті) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 10 частини першої статті 2 цього Закону.

Таким чином, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обовязкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

В розглядуваному випадку у висновку Горохівського відділення Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 19 червня 2015 року №37 встановлено лише недостовірність відомостей, які позивач вказала у розділі ІІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, а саме не зазначення відомостей про земельну ділянку та нежитлове приміщення, яке набуте ОСОБА_1 на підставі договорів дарування 25 лютого 2014 року.

При цьому, орган ДФС України перевіряючи відповідність вартості набутого за час перебування на державній службі майна позивача, її доходам з законних джерел, встановив, що вони відповідають наявній податковій інформації станом на 19 червня 2015 року (а.с.12 зворот).

Це означає, що без наявності висновку про те, що вартість набутого за час державної служби майна не відповідає доходам, отриманим із законних джерел, до ОСОБА_1 не могла бути застосована заборона, яка передбачена у Законі України «Про очищення влади», а тому, на думку суду, позивач була звільнена з посади незаконно.

На користь цього висновку свідчить також те, що недостовірність відомостей, які зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру є самостійною підставою для притягнення державного службовця до відповідальності, яка передбачена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Зокрема, процедура притягнення особи до адміністративної корупційної відповідальності та звільнення державного службовця у звязку з таким притягненням є чітко визначеною та передбачає наступні етапи:

1) складення відносно державного службовця протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній станом на день подачі декларації 30 березня 2015 року, тобто до введення в дію Закону України «Про запобігання корупції», яким вказане правопорушення було криміналізовано шляхом ведення у дію статті 366-1 Кримінального кодексу України «Декларування недостовірної інформації»);

2) направлення відповідного протоколу до суду;

3) розгляд судом справи про адміністративне правопорушення та постановлення судового рішення про притягнення особи до адміністративної корупційної відповідальності;

4) направлення судового рішення після набрання ним законної сили для виконання до керівника державного службовця;

5) звільнення державного службовця на підставі пункту 7-1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній до введення в дію Закону України «Про запобігання корупції»).

Тобто, законодавець чітко врегулював питання притягнення державного службовця до юридичної відповідальності (як адміністративної так і трудової) у звязку з поданням недостовірних відомостей у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру. Звільнення у звязку з вчинення корупційного правопорушення передбачає обовязкову наявність судового рішення про притягнення особи до корупційної відповідальності (адміністративної або кримінальної) та набрання ним законної сили.

Як слідує з пояснень позивача наданих у судовому засіданні, щодо неї не складалося протоколів про адміністративне корупційне правопорушення за фактом зазначення недостовірних відомостей у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік. Доказів зворотнього відповідачем або третьою особою суду не надано.

Тобто, в розглядуваному випадку таке рішення відносно ОСОБА_1 відсутнє, тому стверджувати, що вона здійснила корупційне правопорушення неможливо, так само як і неможливо було звільнити її у звязку з неповним зазначенням відомостей про наявне нерухоме майно у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Оскільки Горохівська РДА при звільненні ОСОБА_1 виходила виключно з обставин, які встановлені у висновку Горохівського відділення Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області стосовно перевірки призначеної на підставі Закону України «Про очищення влади», а відносно позивача не здійснювалася процедура притягнення до корупційної відповідальності, тому суд не може визнати таке звільнення законним та обґрунтованим з підстав неповного декларування у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру відомостей про наявне нерухоме майно.

Надаючи оцінку всім доводам позивача та її представника, суд зазначає про помилковість її твердження про порушення відповідачем трьохденного строку на її звільнення з дня отримання висновку (26 червня 2015 року), оскільки останній день цього строку припадав на вихідний день 29 червня 2015 року (понеділок, вихідний перенесений у звязку зі святкуванням Дня Конституції 28 червня 2015 року). А статтею 241-1 Кодексу законів про працю України визначено, що якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. Це означає, що виносячи спірне розпорядження в найближчий робочий день 30 червня 2015 року, відповідач не порушив вимоги встановлені частиною чотирнадцятою статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Стосовно посилання позивача на порушення заборони звільняти під час відпустки, суд зазначає, що за змістом частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України, ця заборона поширюється лише на випадки звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, тобто у випадках, визначених статтею 40 цього Кодексу.

Натомість, звільнення позивача відбулося на підставі пункті 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, що не є звільненням за ініціативою власника, а є самостійною підставою для припинення трудового договору.

Щодо посилання ОСОБА_1 на трудові гарантії, які встановлені статтею 184 Кодексу законів про працю України, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади», закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Це означає, що у разі звільнення державного службовця на підставі цього закону, трудові гарантії діють лише в частині, що не суперечать йому.

Також суд не бере до уваги твердження позивача, що спірний висновок контролюючого органу повинен бути підписаний начальником Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, а не начальником Горохівського відділення цієї інспекції, оскільки за змістом пункту 14 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», та форми висновку про результати такої перевірки, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року №1100, висновок про результати перевірки, підписується керівником контролюючого органу або особою, яка виконує його обов'язки. Начальник Горохівського відділення Новолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області є одночасно заступником начальника Нововолинської ОДПІ, а тому може вважатися особою, яка виконує обовязки керівника цього органу на території Горохівського району Волинської області.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що оскільки у висновку Горохівського відділення Новолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області за результатом перевірки ОСОБА_1 згідно вимог Закону України «Про очищення влади» встановлена відповідність вартості набутого за час перебування на державній службі майна іі доходам з законних джерел, а саме по собі неповне декларування у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру відомостей про наявне нерухоме майно не є підставою для звільнення особи відповідно до Закону України «Про очищення влади», але може бути підставою для ініціювання притягнення особи до корупційної відповідальності за неповне декларування інформації, тому суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_1 проведено незаконно, а позовні вимог слід задовольнити повністю.

За правилами частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки з серпня 2014 року та на час звільнення ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, згідно довідки про доходи за останні два місяці перед звільненням (квітень-травень 2015 року) не отримувала жодних доходів у вигляді заробітної плати, а також в позовних вимогах не ставить питання про відшкодування їй середнього заробітку, тому цей заробіток на її користь суд не присуджує (а.с.64).

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору контролю апарату Горохівської районної державної адміністрації Волинської області з 30 червня 2015 року підлягає до негайного виконання.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Конституції України, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про очищення влади», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Горохівської районної державної адміністрації Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача голова Горохівської районної державної адміністрації Волинської області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Горохівської районної державної адміністрації Волинської області від 30 червня 2015 року №19-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1С.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору контролю апарату Горохівської районної державної адміністрації Волинської області з 30 червня 2015 року.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору контролю апарату Горохівської районної державної адміністрації Волинської області з 30 червня 2015 року підлягає до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 11 серпня 2015 року.