Справа № 2-а-19148/11
Суддя: Богомолова Л. В.
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2011 м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Богомолової Л. В.

розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бердянському районі та Бердянському районі про визнання протиправною бездіяльності та покладення зобов'язання нарахувати суму недоплаченої пенсії та здійснити її нарахування в подальшому,

В С Т А Н О В И Л А:

25.10.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі, щодо не нарахування їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 18.06.2011 року та в подальшому, зобов'язати здійснювати нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 18.06.2011 року та в подальшому в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

В позові позивач посилається на те, що вона має статус «дитини війни» відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач надав заперечення проти позову, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується лише для визначення розмірів пенсій визначених цим законом, і на правовідносини визначені Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не розповсюджується. У 2007 р. передбачені були виплати лише дітям війни, які є інвалідами, а в 2008 -2010 роках зазначені виплати здійснювалися у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України, оскільки на законодавчому рівні не було вирішено питання щодо фінансування цих виплат відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач має статус «Дитини війни», що надає йому, відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 01.01.2006 року, право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року визнані неконституційним положення п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що призупиняли на 2007 рік дію ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 року, а відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року визнані неконституційним положення п.1,2 ст.41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Із заперечення вбачається, що виплата позивачу підвищення до пенсії як «дітям війни» з 1 жовтня 2008 року здійснювалася в розмірі 49,80 грн. на підставі п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Разом з тим, розмір підвищення, встановлений цією постановою, суперечить ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому не може бути застосований за нормою ч. 4 ст.9 КАС України, якою визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19.06.2011 року.

Пунктом 7 частини І зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст.14, 22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином, визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», а саме п.6 передбачено, що «дітям війни» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн.

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності 23.07.2011 року, тому вимоги позивачки про здійснення нарахування доплати до пенсії в подальшому є необґрунтованими.

Згідно вимог ст.ст. 99 -102 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Враховуючи, що право позивача на отримання доплати до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" порушувалося до 22.07.2011 року, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність УПФУ щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов`язати УПФУ нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачене підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за період з 18.06.2011 року по 22.07.2011 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, а в іншій частині позову відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 11, 17-19, 69-72, 99, 100-102, 158-163, 167, 183-2, 186 КАС України, ст.ст.5-7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік», Законом України № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік, Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Бердянському районі та Бердянському районі Запорізької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 18.06.2011 року по 22.07.2011 року підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Бердянському районі та Бердянському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 у період з 18.06.2011 року по 22.07.2011 року пенсії, підвищеної на 30 % мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

У разі, якщо постанову було прийнято без виклику сторін, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя