Справа № 22-а-1553/11
Суддя: Кримська О. М.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1553/11
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22а-1553/11 Головуючий у 1 інстанції: Суркова В.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кримської О.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Череватій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради (далі УПСЗН Шевченківської РДА) про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та спонукання до вчинення певних дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 30.05.2006 року у неї народилася дитина, та їй виплачується допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку у розмірах менше ніж це передбачено Законом. У звязку з чим вона звернулася до відповідача з метою поновлення виплати соціальної допомоги з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, але у виплаті зазначеної допомоги їй було відмолено, що на її думку є незаконним.

З огляду на зазначене, просила визнати неправомірними дії відповідача по зменшенню розміру виплачуваної їй допомоги на утримання дитини до досягнення нею трирічного віку, стягнути з відповідача на її користь суму недоплаченої допомоги за період з квітня 2007 року по листопад 2008 року в розмірі 6 475 грн. 41 коп., зобовязати відповідача робити розрахунок і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку (до 30.05.2009 року) відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2009 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має дитину ІНФОРМАЦІЯ_1, та є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 року (надалі Закон № 2811-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 15 вищезазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Дію частини 1 статті 15 Закону України № 2811-ХІІ та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" цього закону зупинено пунктом 14 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про державний бюджет України на 2007 рік» (надалі Закон № 489- V).

Статтею 56 Закону України № 489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2811-ХІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 14 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У відповідності до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивачка звернулася до суду з пропуском річного строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за 2007 рік у звязку з пропуском строку.

Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь сум недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік колегія суддів зазначає про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року N 107-VІ було зупинено на 2008 рік дію частини 15 Закону України №2811-ХІІ в частині встановлення розміру вказаної допомоги.

Проте пунктом 23 частини Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» були внесені зміни, які вступили в силу з 1 січня 2008 року і у відповідності до яких, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

У відповідності зі статтями 1, 13 Закону України «Про Конституційний Суд України» єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Отже до компетенції адміністративних судів, як судів загальної юрисдикції, належить надання висновків щодо відповідності нормативно-правових актів законам України (законності), в той час як прийняття рішень та надання висновків щодо конституційності законів та інших нормативно-правових актів є виключною юрисдикцією Конституційного Суду України.

Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Щодо вимог позивачки зобовязати відповідача зробити перерахунок нарахованих сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» до рівня не менш прожиткового мінімуму на місяць для дітей віком до 6 років, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2009 року у даній справі є законною і обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ст. 198, п.1 ст. 200, п. 2 ст. 201, ст. 207 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2009 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: