Справа № 817/604/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Київ К/800/28402/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2014

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014

у справі № 817/604/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2014, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014, позов задоволено: визнання протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.11.2013 №.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної зі сторін, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, у відповідності до п.2 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт № 197/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 17.09.2013, відповідно до якого встановлене порушення вимог п.187.1 ст.187, п.200.1 та п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 2772550,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 01.11.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4158825,00 грн., у т.ч.: 2772550,00 грн. - за основним платежем та 1386275,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про задоволення позову, враховуючи наступне.

Згідно з пп.14.1.32 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, відповідальне зберігання -господарська операція, що здійснюється платником податків і передбачає передачу згідно з договорами схову матеріальних цінностей на зберігання іншій фізичній чи юридичній особі без права використання у господарському обороті такої особи з подальшим поверненням таких матеріальних цінностей платникові податків без зміни якісних або кількісних характеристик.

Відповідно до пп.196.1.2 п. 196.1 ст.196 Податкового кодексу України, не є об'єктом оподаткування операції з: передачі майна у схов (відповідальне зберігання), у концесію, а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг; повернення майна із схову (відповідального зберігання) його власнику, а також майна, попередньо переданого в концесію або лізинг (оренду) концесієдавцю або лізингодавцю (орендодавцю), крім переданого у фінансовий лізинг.

З наведеного вбачається, що не підлягає оподаткуванню переміщення майна за договором зберігання, тобто, передача майна від поклажодавця зберігачу (на зберігання) та від зберігача (зберігання) поклажодавцю або третій особі, яка має відповідний розпорядчий документ (талон), виданий поклажодавцем.

Матеріали справи свідчать, що 30.09.2011 між ТОВ "ЗАХІДЕНЕРГОРЕСУРС" (Поклажодавцем) та позивачем (Зберігачем) було укладено Договір зберігання, за умовами якого Зберігач зобов'язався надавати Поклажодавцеві послуги по зливу, наливу, зберіганню нафтопродуктів (надалі - товар) на протязі строку дії Договору. Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що право власності на товар до Зберігача не переходить. Зберігання Товару здійснюється на АЗС Зберігача (пп.1.3 п.1 Договору). Договір діє до 31.12.2014.

01.10.2011 сторони уклали Додаток № 5 до Договору зберігання від 30.09.2011, яким погодили, що повернення товару з відповідального зберігання здійснюється Зберігачем на підставі пред'явлення представниками Поклажодавця вимог на повернення (складських-квитанцій), що оформленні у вигляді талонів.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, позивачем отримувалося пальне на зберігання від поклажодавця, а потім поверталося зі зберігання поклажодавцю через його покупців, при пред'явленні відповідного талону, про що свідчать наявні в матеріалах справи: акти прийому-передачі ПММ; товарно-транспортні накладні; акти прийому-передачі складських квитанцій; акти звірок; чеками з РРО; актом надання послуг; податковою накладною; випискою банку.

Виконуючи норми законодавства України, позивач проводив операції по відпуску ПММ за вказаними талонами через реєстратор розрахункових операцій, при цьому, зазначаючи - "відпущено чеком". Разом з тим, позивач окремо відображав: операції щодо продажу власних ПММ та операції щодо повернення зі зберігання ПММ, що належать ТОВ "ЗАХІДЕНЕРГОРЕСУРС", що підтверджується чеками з РРО (фіскальними звітами).

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірний договір зберігання, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угоди позивачем з ТОВ "ЗАХІДЕНЕРГОРЕСУРС", що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у зв'язку з чим судами правомірно скасовано спірне податкове повідомлення-рішення.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 222-224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль