Справа № 821/88/15-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року м. Київ К/800/19275/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Костенка М.І., Цвіркуна Ю.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги: 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; 2. Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року

у справі №821/88/15-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1)

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (надалі - Каховська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області)

про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

встановив:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому поставлено питання про скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2014 року №, №, №, №, №, від 15.10.2014 року № та вимоги про сплату боргу від 23.07.2014 року №Ф-01.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано частково протиправними та частково скасовано податкові повідомлення-рішення Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 08.08.2014р. № на суму 4333,69грн., з яких за основним платежем на 3194,95грн., за штрафними санкціями на 1138,74грн., від 08.08.2014р. № на суму 948,75грн., з яких за основним платежем на 79,00грн. за штрафними санкціями на 869,75грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, ФОП ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій ставить питання про скасування постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та просить прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Також, не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України звернулась Каховська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, в якій ставить питання про скасування постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог та просить прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій контролюючим органом була проведена документальна позапланова перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 31.03.2014 року, про що складено акт №201/17-2/ від 23.07.2014 року.

Під час проведення перевірки, на думку податкового органу, було встановлено порушення позивачем п.п.49.18.2, п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, п.177.1, п.177.4, п.177.5 ст.177, п.187.1 ст.187, п.203.1 ст.203, п.п.267.1.1 п.267 ст.267, п.293.8 ст.293, п.299.11 ст.299 ПК України, п.2.6 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р. №637.

За наслідками проведеної перевірки та апеляційного узгодження податковим органом прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.08.2014 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 199357,50грн., в т.ч. штрафні (фінансові) санкції 41367,50грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку на 14595,49грн., в т.ч. штрафні (фінансові) санкції 2919,10грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі збору за провадження торгівельної діяльності на 4137 грн., в т.ч. штрафні (фінансові) санкції 2758,00грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на 68520,24 грн., в т.ч. штрафні (фінансові) санкції 14112,05 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за штрафними санкціями на 510,00грн.;

та податкове повідомлення-рішення від 15.10.2014р. №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 855000,00грн.

Як вбачається з акту перевірки, під час її проведення податковий орган дійшов до висновку, що у 1 кварталі 2011 року ФОП ОСОБА_1 було перевищено граничний обсяг виручки, встановлений ст.1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», а отже,з 01.04.2011р. втратив право здійснювати діяльність на спрощеній системі оподаткування та за результатами документальної перевірки переведений на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). У разі здійснення операції з продажу основних фондів виручкою від реалізації вважається різниця між сумою, отриманою від реалізації цих фондів, та їх залишковою вартістю на момент продажу.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що у складі доходів 1 кварталу 2011 року податковим органом було враховано кошти у розмірі 175000,00грн., які були позичені позивачем, що підтверджується договорами безвідсоткової позики від 10.03.2011р., від 15.03.2011р., та повернуті ним впродовж квітня 2011 року, відповідно до розписок.

Під час розгляду справи судом першої інстанції була допитана свідок, яка підтвердила факт надання позивачем під час перевірки вищезазначених договорів .

Виходячи зі змісту наведеної правової норми та обставин справи, оскільки до складу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) включаються доходи отримані внаслідок власної господарської діяльності та прибуток, отриманий від продажу основних фондів, оприбуткування позивачем позичених у інших осіб коштів не вплинуло на розмір отриманого доходу за 2011 рік, оскільки ці кошти у цьому ж періоді були повернуті власникам.

Тобто суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що у 2011 році позивач правомірно використовував спрощену систему оподаткування та не був платником податку на додану вартість, а отже, не повинен був подавати декларацію з податку на додану вартість і декларацію про майновий стан.

З огляду на вищевикладене суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення від 08.08.2014р.: № в частині нарахування грошового зобов'язання у сумі 79,00грн. та застосуванні штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 869,75грн.; № в частині нарахування грошового зобов'язання у сумі 3194,95грн. та застосуванні штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1138,74грн.

Також, в акті перевірки податковим органом зазначено, у 2012 році позивачем не було відображено отриманих у готівковій формі коштів, у рахунок сплати реалізованої продукції, отриманих у січні-лютому 2012 року від ФГ «Мавітор» (170000,00грн.) та у травні 2012 року від ТОВ «Фортуна-Агро» (1000,00грн.).

Відповідно до п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій на, підтвердження отримання позивачем вищезазначених коштів від ФГ «Мавітор» та ТОВ «Фортуна-Агро», були досліджені відповідні первинні бухгалтерські документи, а саме, накладні та товарні чеки на відповідні суми.

Також, була досліджена книга обліку доходів та витрат та встановлено, що грошові кошти у розмірі 171000,00грн., отримані ФОП ОСОБА_1 від ФГ «Мавітор» та ТОВ «Фортуна-Агро» в ній не відображені.

Відповідно до абз.3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку щодо правомірності застосування до позивача контролюючим органом штрафних санкцій, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 15.10.2014р. №.

Як вбачається з акту перевірки позивач у перевіряємому періоді впродовж 2013 року здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності віднесеного до другої групи платника єдиного податку.

Під час проведення перевірки, на думку податкового органу, було встановлено перевищення обсягу доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у ІІІ кварталі 2013 року понад 1млн.грн. Дані обставини виникли у зв'язку з із включенням позивачем до складу доходів власних заощаджень, які були внесені на поточний банківський рахунок для потреб підприємницької діяльності.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представником позивача було підтверджено внесення зазначених коштів на поточний рахунок.

Відповідно до п.292.1, п.292.11 ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку є для фізичної особи-підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності. До складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Разом з тим, під час розгляду справи судами попередніх інстанцій, позивачем не було доведено, що власні заощадження були внесені ним у вигляді саме поворотної фінансової допомоги (позики) та повернуті на момент здійснення перевірки.

Також, пунктом 293.8 статті 293 ПК України передбачено, що платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Такі платники до суми перевищення зобов'язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

Отже, оскільки із заявою про перехід на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої або п'ятої групи, або про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування позивач у жовтні 2013 року до податкового органу не звернувся, з жовтня 2013 року застосовується загальна система оподаткування, яка передбачає обчислення та сплату податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість, збору на загальнодержавне соціальне страхування, придбання торгівельного патенту.

Підсумовуючи викладене судова колегія касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що податковим органом правомірно обчислено грошові зобов'язання: з податку на доходи фізичних осіб у сумі 51213,24грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 12973,31 грн., податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014р. №; з податку на додану вартість у сумі 157911,00грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 40497,75грн., податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014р. №; зі плати за торгівельні патенти у сумі 1379,00грн., податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014р. №; з єдиного податку у сумі 11676,39грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 2919,10грн., податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014р. №; зі збору на загальнодержавне обов'язкове соціальне страхування у сумі 28408,86грн., вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2014 року №Ф-01.

Щодо застосування контролюючим органом штрафних санкцій у розмірі 510,00грн. за неподання до контролюючого органу форми № 1ДФ, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 08.08.2014р. № слід зазначити наступне.

В касаційній скарзі представник позивача зазначає, що відповідно до ПК України самозайняті особи (фізичні особи-підприємці) не є податковими агентами у господарських відносинах, а отже, враховуючи відсутність найманих працівників, позивач не мав обов'язку подавати до Каховська ОДПІ розрахунок.

Разом з тим, відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Наказом ДПА України від 24.12.2010р. №1020 затверджено форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.1.2, п.3.2, п.3.3 зазначеної норми права, дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Відповідно до п.3.2 Порядку №1020 у графі 3а «Сума нарахованого доходу» відображається (за звітний квартал) дохід, який нараховано фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. У разі нарахування доходу його відображення у графі 3а є обов'язковим незалежно від того, виплачені такі доходи чи ні.

Згідно п.3.3 Порядку № 1020 у графі 3 «Сума виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що з банківського рахунку позивача, ним здійснювалися виплати приватним підприємцям та фізичним особам.

Як передбачено пунктом 119.2 статті 119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510,00грн.

Отже, з огляду на вищезазначені норми права та обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 510,00грн., відповідно до податкового повідомлення рішення від 08.08.2014 року №.

Оскільки, доводи касаційних скарг не спростовують зазначених висновків суду, судова колегія вважає, що судами попередніх судових інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, а тому підстав для перегляду ухвали з мотивів, викладених в касаційних скаргах не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційні скарги: 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; 2.Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ М.І. Костенко

___________________ Ю.І. Цвіркун