Справа № 2а/0570/4708/2011
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасенко І. М.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року справа №2а/0570/4708/2011

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Ханової Р.Ф.,

при секретареві судового засідання: Томах О.О.

за участю представника відповідача2: Райкової Г.С. (за довіреністю)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Апеляційного суду Донецької області та Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року у справі № 2а/0570/4708/2011 за позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Донецької області про стягнення заборгованості по заробітній платі, одноразової допомоги, щомісячного грошового утримання, середнього заробітку за час затримки у розрахунку, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Донецької області про стягнення заборгованості по заробітній платі, одноразової допомоги, щомісячного грошового утримання, середнього заробітку за час затримки у розрахунку, зобов'язання вчинити певні дії. (арк.. справи 2-4)

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом Голови апеляційного суду Донецької області від 29.12.2010 року № 463к її звільнено з 31.12.2010 року з посади судді у зв'язку з наданням відставки на підставі постанови Верховної Ради України від 23.12.2010 року та призначено вихідну допомогу, яка виплачена не у відповідності до вимог закону, що підтверджується постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2010 року та Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2010 року. Вказаними судовими рішеннями визнано неправомірними дії відповідачів і покладено обов'язок провести перерахунок та здійснити виплати заборгованості по заробітній платі, починаючи з 22.05.2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 30% від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19.08.2009 року - заробітної плати, обчисленої з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати за період з 19.08.2009 р. до 03.11.2010 року включно. На Міністерство Фінансів України покладено обов'язок профінансувати виплату недоплачених за вказаний період надбавки за вислугу років та заробітної плати, на Державну судову адміністрацію покладено обов'язок виділити Апеляційному суду Донецької області додаткове дофінансування для здійснення вказаних виплат - надбавки за вислугу років у розмірі 30% від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, та недоплаченої за період з 19.08.2009 року до 03.11.2010 року включно заробітної плати, з розрахунку 9,5 мінімальних заробітних плат. Апеляційний суд Донецької області рішення суду не виконує, посилаючись на відсутність фінансування. Також, позивач зазначає, що розрахунок при звільненні не проведено своєчасно в день звільнення.

Позивач просить стягнути з Апеляційного суду Донецької області заборгованість за період з 19 травня 2009 року до 03.11.2010 року по заробітній платі в сумі 300000 грн., недораховану суму по одноразовій допомозі при виході у відставку 600000 грн.; стягнути з Апеляційного суду Донецької області з 1 січня 2011 року недоплачене щомісячне грошове утримання у сумі 25000 грн.; стягнути з Апеляційного суду Донецької області компенсацію за листопад, грудень 2011 року; стягнути з Апеляційного суду Донецької області середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 25000 грн.; зобов'язати Міністерство Фінансів України та Державну судову адміністрацію України профінансувати через Головне управління Державного казначейства України всі визначені видатки апеляційного суду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року у справі № 2а/0570/4708/2011 позов задоволено частково.

Стягнуто з Апеляційного суду Донецької області на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платні у сумі 126626 гривень 29 копійок за період з 19 серпня 2009 року по 03 листопада 2010 року.

Зобов'язано Апеляційний суд Донецької області провести ОСОБА_4 перерахунок вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 23 місячних заробітків за повний календарний рік на посаді судді, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік».

Зобов'язано Державну судову адміністрацію України виділити Апеляційному суду Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на надання рішень судів на користь судців, кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_4 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 23 місячних за повний календарний рік на посаді судді, з урахуванням посадового окладу встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», враховуючи раніше проведені виплати.

Зобов'язано Міністерство Фінансів України профінансувати витрати на виплату ОСОБА_4 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 23 місячних заробітків повний календарний рік на посаді судді, з урахуванням посадового окладу встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік».

Стягнуто з Апеляційного суду Донецької області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки належних при звільненні сум по день фактичного розрахунку, а саме з 30.12.2010 року по 04.04.2011 року у розмірі 21923 гривень 13 копійок. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. (арк.. справи 124-129)

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Міністерство фінансів України та Апеляційний суд Донецької області звернулись з апеляційними скаргами, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В обґрунтування апеляційних скарг вказують на невірне застосування судом першої інстанції положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці суддів" та Бюджетного кодексу України. Зазначають, що видатки передбачені в Державному бюджеті України на відповідний рік, на оплату праці суддів фактично здійснені Державним казначейством України на 100% від плану. Вважають, що постанова підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_4 працювала на посаді судді Апеляційного суду Донецької області.

Наказом голови Апеляційного суду Донецької області від 29.12.2010 року № 463к позивача звільнено з 31.12.2011 року з посади судді у зв'язку з наданням відставки на підставі постанови Верховної Ради України від 23.12.2010 року (арк. справи 6). Зазначеним наказом позивачу призначено вихідну допомогу, при визначенні якої фактично взято отриману позивачем заробітну плату, яка призначена та виплачена.

Заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2007-2009 роки.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2010 року та Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2010 року зобов'язано провести перерахунок та здійснити виплати заборгованості по заробітній платі, починаючи з 22.05.2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 30% від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19.08.2009 року - заробітної плати, обчисленої з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати за період з 19 серпня 2009 року до 03 листопада 2010 року включно; на Міністерство Фінансів України покладено обов'язок профінансувати виплату недоплачених позивачеві за вказаний період надбавки за вислугу років та заробітної плати; на Державну судову адміністрацію покладено обов'язок виділити Апеляційному суду Донецької області додаткове дофінансування для здійснення вказаних виплат - надбавки за вислугу років у розмірі 30% від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, та недоплаченої за період з 19.08.2009 року по 03.11.2010 року включно заробітної плати, з розрахунку 9,5 мінімальних заробітних плат.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, вищезазначена постанова Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2010 року у справі № 2а-16847/10/0570 скасована Донецьким окружним адміністративним судом постановою від 18 серпня 2011 року при перегляді справи за ново виявленими обставинами та у задоволенні позовних вимог відмовлено. Дана постанова набрала законної сили відповідно до ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2011 року

Таким чином, питання стягнення з Апеляційного суду Донецької області на користь позивача заборгованості заробітної плати за період з 19.08.2009 р. по 03.11.2010 р. фактично вирішено постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2011 року, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо перерахунку позивачу вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 23 місячних заробітків за повний календарний рік на посаді судді та заборгованості по заробітній платні у сумі 126626 гривень 29 копійок за період з 19 серпня 2009 року по 03 листопада 2010 року.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Судові рішення інших держав є обов'язковими до виконання на території України за умов, визначених законом, відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що заробітна плата позивачу за відпрацьований час у грудні 2010 року, яка складалась з посадового окладу, надбавки за кваліфікаційний клас, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливої роботи у розмірі 50 %, премії за результатами роботи за поточний місяць у розмірі 75%, виплачена 24 грудня 2010 року, в повному обсязі у сумі 9351,85 грн. Розрахунок заробітної плати здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка є діючою і ніким не скасована, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., без подальшого перерахунку при підвищенні мінімальної заробітної плати відповідно до п. 4-1 вказаної постанови, яка є діючою, та дорівнює 9,5 мінімальним заробітним платам.

В червні 2010 року Апеляційним судом Донецької області до Державної судової адміністрації України надані проект кошторису на 2011 рік та розрахунки планового місячного фонду оплати праці виходячи з розрахунку посадових окладів суддів, у т.ч. і судді ОСОБА_4., у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат встановлених на 01.12.2010 р., а 23.12.2010 року до Державної судової адміністрації України надіслано листа про додаткове фінансування по коду 1341 - виплата пенсій та допомоги у сумі 215 092, 55 грн. Таким чином Державна судова адміністрація України була своєчасно проінформована про коригування заробітної плати суддів, тому висновок суду про бездіяльність апеляційного суду в цій частині необґрунтований. Вказані розрахунки направлялися до Державної судової адміністрації України у зв'язку із тим, що на той час набрали чинності постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2011 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 44 Закону України "Про статус суддів" встановлено, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Відповідно до частини 2 цієї статті розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про оплату праці" умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного Закону 30 червня 2005 року та 03 вересня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанови № 514 "Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України", згідно з абзацом другим пункту 1 якої посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01 червня 2005 року становив 15 розмірів мінімальної заробітної плати, та № 865 "Про оплату праці суддів", якою затверджена Схема посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів (додатки № № 2 - 6).

Постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 повинна була набрати чинності з 01 січня 2006 року. Однак, до набрання чинності вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" було зафіксовано розрахункову величину для обчислення посадових окладів працівників певних установ, що фінансуються з бюджету, у тому числі й суддів, у розмірі встановленої мінімальної заробітної плати - 332 грн.

Іншою постановою від 31 грудня 2005 року № 1310 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865" внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865. зокрема, постанову доповнено пунктом 41, згідно з яким також встановлено, що розміри посадових окладів, передбачені постановою від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до постанови від 03 вересня 2005 року № 865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу з якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України використав встановлений з 01 вересня 2005 року Законом України "Про державний бюджет України на 2005 рік" розмір мінімальної заробітної плати 332 гри., що виключало можливість її збільшення у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Як видно зі Схем посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів кількість розмірів мінімальної заробітної плати при обчисленні посадового окладу суддів складає від 8,5 до 12,5, що значно перевищує розміри мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також розмір посадових окладів багатьох працівників установ, які фінансуються з державного бюджету. Також оклад голови загального апеляційного суду області становить 11 розмірів мінімальної заробітної плати, або 3652 грн., а посадовий оклад судді цього ж суду - 9 розмірів мінімальної заробітної плати, або 2988 грн. Різниця у розмірах вказаних посадових окладів складає менше ніж 20 відсотків, а тому, оклад судді є більшим ніж 80 відсотків від посадового окладу голови суду.

Крім того, у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України зазначених постанов збільшено оклади суддям та головам судів більш як у шість разів.

Отже, вказані Схеми посадових окладів є такими, що відповідають встановленому статтею 44 Закону України "Про статус суддів"співвідношенню розмірів посадових окладів Голови Верховного Суду України, голів судів та суддів, а встановлення сталої (розрахункової) величини для обчислення розмірів посадових окладів суддів та внесення відповідних доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 відбулося до моменту набрання нею чинності. Вказана постанова у редакції до внесення доповнень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 не введена в дію, а тому існуючі гарантії незалежності суддів не звужуються.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про статус суддів" суддям, які мають кваліфікаційні класи, що встановлюються залежно від посади, стажу, досвіду роботи і рівня професійних знань, нараховуються доплати до посадових окладів. Наявність у законодавстві таких гарантій відповідає Європейської хартії про закон "Про статус суддів" стосовно права суддів на винагороду в залежності від стажу, обсягу і характеру посадових обов'язків судді.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 не скасовуються і не змінюються, а навпаки встановлюються надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначено порядок преміювання тощо.

Таким чином, Кабінет Міністрів України при прийнятті оскаржуваних постанов не зменшив розрахунок посадових окладів суддів, а отже, й не обмежив матеріальний і соціальний захист суддів.

Що стосується вимог позивача стосовно стягнення з Апеляційного суду Донецької області заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то колегія суддів зазначає.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 наказом № 463к від 29.12.2010 р. звільнена з посади судді 31.12.2010 р. (арк. справи 6). Пунктами 2 та 3 цього наказу передбачено виплатити їй вихідну допомогу без сплати податку у розмірі 23 місячних заробітків за повний рік роботи на посаді судді та виплатити компенсацію за невикористану частину чергової відпуски за період робот з 29.09.2010 по 31.12.2010 р. Нарахована заробітна плата за відпрацьований час у грудні 2010 р. виплачена позивачці 24.12.2010 р. у повному обсязі. На день звільнення ОСОБА_4 в Апеляційному суді Донецької області утворилась кредиторська заборгованість по заробітній платі, причиною якої стало недофінансування держави на утримання органів судової влади по КАЕКВ 1120- нарахування на заробітну плату (податки), у зв'язку із цим, Міністерством Фінансів України зроблено перерозподіл коштів з КАЕКВ 1111 заробітна плата на КАЕКВ 1120 нарахування на заробітну плату (податки). На підставі листа Міністерства Фінансів України від 12.10.2010 р. № 31.18020-3-8/6691 роз'яснено, що джерела покриття збільшення видатків державного бюджету на 2010 р. для реалізації заходів, пов'язаних із прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. відсутні. 23.12.2010 р. Апеляційним судом Донецької області до Державної судової адміністрації України (арк. справи 27) направлено запит про додаткове профінансування по коду 1341 - виплата пенсій і допомоги, у тому числі для позивача - 215092,55 грн. Даний запит на день звільнення позивача не виконано. При звільнені позивача 31.12.2010 р. закінчився фінансовий рік, кошти на рахунку заробітної плати в Апеляційному суді були відсутні. Тому вихідна допомога, компенсація за невикористану частину відпуски та індексація позивачу зараховані до кредиторської заборгованості і виплачені в квітні 2011 р.

А тому, колегія суддів, вважає, що вимоги позивача з виплати середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку необґрунтовані, оскільки вина Апеляційного суду Донецької області в несвоєчасній виплаті вихідної допомоги, компенсації за невикористану частину відпуски та індексації відсутня.

При таких обставинах, колегія суддів, вважає помилковим висновок суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Апеляційного суду Донецької області заборгованості по заробітній платі за період з 19 серпня 2009 року по 03 листопада 2010 року та середній заробіток за час затримки належних при звільненні сум по день фактичного розрахунку, а саме з 30.12.2010 року по 04.04.2011 року, а також зобов'язання провести перерахунок вихідної допомоги і виділення Апеляційному суду Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України коштів для проведення виплати недоплаченої вихідної допомоги; зобов'язання Міністерство Фінансів України профінансувати витрати на виплату позивачці вихідної допомоги.

Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання Міністерства Фінансів України профінансувати витрати на виплату ОСОБА_4 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 23 місячних заробітків повний календарний рік на посаді судді, з урахуванням посадового окладу встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», колегія судів зазначає наступне.

Міністерство фінансів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади зокрема із забезпечення реалізації єдиної державної фінансової, бюджетної, податкової, митної політики, політики у сфері державного внутрішнього фінансового контролю. Діє на підставі Положення про Міністерство фінансів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1837, яким затверджені права, обов'язки та функції міністерства.

Аналіз приписів зазначеного положення, а також норм Бюджетного кодексу України, зокрема його статей 7, 23, 35, 51, доводять що Міністерство фінансів України, як учасник бюджетного, процесу жодним чином не відповідає перед позивачем, на ньому не лежить відповідальність по нарахуванню, та виплаті заробітної плати позивачу.

Загальний бюджетний запит формує Державна судова адміністрація України і подає його до Міністерства фінансів України. Міністерство фінансів України проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, з точки зору його відповідності меті, пріоритетності, а також ефективності використання бюджетних коштів. На основі результатів аналізу міністр фінансів України приймає рішення про включення опрацьованого бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету України.

Роль Міністерства фінансів України полягає у доведенні до головних розпорядників, у тому числі Державної судової адміністрації України, лімітних довідок про бюджетні асигнування, у тижневий строк після опублікування Закону «Про Державний бюджет України». Лімітна довідка містить затверджені бюджетні призначення та їх помісячний розподіл. Відповідно до наданих лімітних довідок уточнюються показники витрат на рік. Після одержання лімітних довідок Державна судова адміністрація України у дводенний строк подає Міністерству фінансів України уточнені проекти зведених кошторисів і зведених планів асигнувань. Міністерство фінансів надсилає Державному казначейству для реєстрації, обліку та виконання затверджений розпис Державного бюджету.

Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем та підтриманий судом першої інстанції спосіб відновлення порушеного права, стосовно зобов'язання міністерства профінансувати певні витрати, не узгоджується з нормами частини 4 статті 105 КАС України. Обраний спосіб судового захисту не узгоджується з приписами Закону України «Про статус суддів» та бюджетним законодавством України. Обравши способом судового захисту зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії (пункт 2 частини 4 статті 105 КАС України), суд зобов'язав Міністерство фінансів України профінансувати витрати на виплату ОСОБА_4 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 23 місячних заробітків повний календарний рік на посаді судді, з урахуванням посадового окладу встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». Зазначеного способу відшкодування виплат норми бюджетного законодавства не передбачають.

Відносини між Міністерством фінансів України та Державною судовою адміністрацією України знаходяться в площині бюджетних правовідносин, і позивач не є безпосереднім учасником цих правовідносин.

Право на отримання певного грошового забезпечення та можливість цього отримання за певні періоди наведено у рішенні вище.

В межах спірних відносин позивач та суд першої інстанції помилково змішали відносини публічної служби та бюджетні правовідносини, які відрізняються не тільки складом учасників але й їх характером.

Колегія суддів не приймає правову позицію позивача, засновану на аналізі норм бюджетного законодавства, з огляду на те, що позивач не є учасником бюджетного процесу.

Враховуючи зазначене, апеляційні скарги Міністерства фінансів України та Апеляційного суду Донецької області підлягають задоволенню.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 2, 17, 24, 128, 184, 185, 195, 195-1, 197, 198, 199, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства фінансів України та Апеляційного суду Донецької області - задовольнити.

Скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року у справі № 2а/0570/4708/2011 за позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Донецької області про стягнення заборгованості по заробітній платі, одноразової допомоги, щомісячного грошового утримання, середнього заробітку за час затримки у розрахунку, зобов'язання вчинити певні дії.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Донецької області про стягнення заборгованості по заробітній платі, одноразової допомоги, щомісячного грошового утримання, середнього заробітку за час затримки у розрахунку, зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 4 серпня 2015 року. Постанова у повному обсязі складена протягом п'яти днів.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Л.А. Василенко

Р.Ф. Ханова