Справа № 2-а-61/2010
Суддя: Смага С. В.
Дата ухвалення: 2010-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-61/2010 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Семенівка Чернігівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Прилуцького взводу ДПС, підпорядкованого ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії СВ № 082400 від 30 травня 2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Семенівського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом про скасування винесеної позивачем, інспектором ДПС Прилуцького взводу ДПС підпорядкованого ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_2, постанови від 30 травня 2010 року серії СВ 082400 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 гривень 00 копійок за ч. 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мотивуючи тим, що «30 травня 2010 року відносно нього інспектором ДПС Прилуцького взводу ДПС прапорщиком міліції ОСОБА_2 було складено протокол серії СВ № 083494 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративне правопорушення та одночасно в цей же день на місці зупинки транспортного засобу відповідачем було винесено постанову серії СВ 082400 від 30 травня 2010 року про накладення штрафу в розмірі 260 гривень.

Позивач вважає дії працівника міліції неправомірними з наступних підстав:

30 травня 2010 року він рухався на власному автомобілі марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак СВ 51417 ММ в напрямку м. Семенівка Чернігівської області зі сторони с. Миколаївка Семенівського району Чернігівської області. Зупинившись на залізничному переїзді на забороняючий дорожній знак «Проїзд без зупинки заборонено», продовжив рух після зупинки. Рухаючись в сторону м. Семенівка Чернігівської області, не порушуючи правил дорожнього руху, приблизно через 350-400 метрів його було зупинено працівниками ДАІ. Він зупинився на вимогу інспектора, до його автомобіля підійшов працівник міліції та попросив надати йому документи на автомобіль та його водійське посвідчення. Оглянувши їх, працівник міліції запитав у нього, чи знає він за що його було зупинено, на що він відповів, що ні. Тоді працівник міліції сказав йому, що він не виконав вимогу забороняючого знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», та рухався через залізничний переїзд без зупинки. З цього приводу він направив його до свого службового автомобіля, де вже відповідач склав на нього протокол, без свідків, та виніс відразу постанову про притягнення його до відповідальності, за нібито вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП, хоча винним себе він не вважав і не вважає.

Зі слів працівника міліції, ОСОБА_2, доказом того, що він порушив правила дорожнього руху є фотофіксація, яка здійснювалася працівниками ДАІ з допомогою фотокамери. Йому взагалі не зрозуміло, яким чином можна зафіксувати фотокамерою дане порушення, яке б засвідчувало, що він не зупинився перед залізничним переїздом.

У відповідності п. 2. 13 Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України 22.10.2003 року № 1217 інспектор ДПС мав би до протоколу, складеного з використанням показань технічних приладів, долучити фото-, відео- або інші матеріали, на яких зафіксовані показання цих приладів. Жодного з вище переліченого до протоколу долучено не було».

Позивач, ОСОБА_1 у судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю та пояснив про те, що на його погляд позов підлягає задоволенню за обставин, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні адміністративний позов не визнав повністю та вважає, що винесена ним відносно позивача ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення є законною.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали адміністративної справи та справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити повністю за наступних обставин.

У справі встановлено, що 30 травня 2010 року о 18 годині 14 хвилин позивач ОСОБА_1 рухався за кермом власного автомобіля марки «ВАЗ-21099», державний номерний знак СВ 51476 ММ по автодорозі в напрямку м. Семенівка Чернігівської області зі сторони с. Миколаївка Семенівського району Чернігівської області. Зупинившись перед залізничним переїздом на вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» він продовжив рух автомобіля.

Таким чином в діях позивача не вбачається порушення вимог п. 20.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Вказані обставини підтверджуються поясненням позивача у судовому засіданні та не спростовуються жодним з інших доказів, які є у матеріалах адміністративної справи та справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, а також поясненням відповідача, яким не було надано до суду відеозапис вчиненого правопорушення, на який відповідач посилався у своєму поясненні, що ставить під сумнів його правдивість.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак відповідач, який є суб»єктом владних повноважень, у судовому засіданні не спростував доказами вищенаведені доводи позивача. За таких обставин суд вважає доводи позивача, зазначені у адміністративному позові, та пояснення позивача в ході судового засідання обґрунтованими, а сам адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню через те, що в діях позивача не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 11, 17, 18, 19, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Прилуцького взводу ДПС, підпорядкованого ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії СВ № 082400 від 30 травня 2010 року, задовольнити повністю.

Постанову серії СВ № 082400 від 30 травня 2010 року інспектора ДПС Прилуцького взводу ДПС, підпорядкованого ВДАІ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 (двісті шістдесят) гривень 00 копійок на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1712 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Смага