Справа № 803/1843/15
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/1843/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанови та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Кей-Колект (далі позивач, ТзОВ «Кей-Колект», підприємство) звернулося в суд з адміністративним позовом до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі відповідач, Перший ВДВС Луцького МУЮ, відділ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 (далі третя особа, ОСОБА_3М.) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №б/н від 08 жовтня 2008 року в частині накладення арешту на нерухоме майно будинок за адресою м. Луцьк, вул. Гнідавська, 31; про зобовязання відповідача винести постанову про зняття арешту з вказаного нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 вересня 2006 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладений кредитний договоір №0. В забезпечення виконання цього кредитного договору між сторонами також був укладений іпотечний договір від 22 вересня 2006 року, за умовами якого в іпотеку переданий належний третій особі житловий будинок за адресою м. Луцьк, вул. Гнідавська, 31. Обтяження та право вимоги по цьому договору іпотеки відступлено ТзОВ «Кей-Колект». 09 липня 2015 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на вказане іпотечне майно накладено арешт постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 08 жовтня 2008 року №б/н.

Підприємство вважає вказану постанову протиправною в частині накладення арешту на житловий будинок за адресою м. Луцьк, вул. Гнідавська, 31, оскільки першочергове право на звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки, має іпотекодержатель. З цих підстав просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №б/н від 08 жовтня 2008 року в частині накладення арешту на нерухоме майно будинок за адресою м. Луцьк, вул. Гнідавська, 31; зобовязати відповідача винести постанову про зняття арешту з вказаного нерухомого майна.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечила з тих підстав, що позивач не є стороною виконавчого провадження (стягувачем), не звертався з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а тому відділ не міг повідомити його про факт накладення арешту на предмет іпотеки. Вважає оскаржувану постанову правомірною та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, у судове засідання не зявилась. Повістка про виклик до суду була направлена за адресою її місця проживання, однак повернулася на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». В силу вимог частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, третя особа вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду (а.с.38).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 22 вересня 2006 року був укладений кредитний договір №0 на суму 27 000,00 дол. США (а.с.13-17)

Для забезпечення виконання вищенаведеного кредитного договору, між сторонами був укладений договір іпотеки від 22 вересня 2006 року №23127, предметом якого є належний ОСОБА_3 будинок за адресою м. Луцьк, вул. Гнідавська, 31 (а.с.18-20).

Матеріалами справи підтверджується, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» був укладений договір факторингу №2 від 12 лютого 2012 року, відповідно до якого банк передав позивачу право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_3 (а.с.21-23, 28).

Також, між банком та ТзОВ «Кей-Колект» 13 лютого 2012 року був укладений нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки (а.с.25-26, 29).

Отже, наразі кредитором та іпотекодержателем відносно ОСОБА_3 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

З матеріалів виконавчого провадження Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції слідує, що 23 вересня 2008 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 був вчинений виконавчий напис №1826 яким звернуто стягнення на домоволодіння №31 що знаходиться в м. Луцьку по вул. Гнідавській (а.с.74).

Вказаний виконавчий напис був предявлений до примусового виконання у Перший ВДВС Луцького МУЮ та постановою головного державного виконавця Петріщевої О.С. від 10 жовтня 2008 року було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на нерухоме майно (а.с.73).

Проте, як встановлено судом, під час подання заяви про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна, державний виконавець припустився помилки та замість належної дати 10 жовтня 2008 року, вказав у заяві 08 жовтня 2015 року. Як наслідок до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна помилково внесено дату постанови саме 08 жовтня 2008 року, замість належної - 10 жовтня 2008 року (а.с.71-72).

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне.

Як зазначено у пункті 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса (частина п'ята статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Оскільки спірна постанова винесена в межах виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, тому на дану справу поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно із статтею 1 Закону України Про іпотеку іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 3 цього ж Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Як передбачено частиною першою статті 24 вказаного Закону, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Частиною першою статті 33 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із частиною восьмою статті 54 Закону України Про виконавче провадження примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України Про іпотеку.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На думку суду, відповідачем не надано суду доказів про те, що він не знав про перебування житлового будинку №31 по вул. Гнідавській в місті Луцьку в іпотеці та вживав всіх передбачених законом заходів до зясування правового статусу вказаного майна. В звязку з цим суд приходить до висновку, що діями відповідача були порушені права позивача як іпотекодержателя за іпотечним договором.

Оскільки право на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позивача виникло на підставі належним чином укладених та зареєстрованих іпотечного договору від 22 вересня 2006 року та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 12 лютого 2012 року, на момент накладення арешту на житловий будинок, як і на час судового розгляду даної справи, іпотеку не було припинено, а позивач має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, тому суд приходить висновку, що Першим ВДВС Луцького МУЮ були порушені умови та порядок звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці, визначені статтею 54 Закону України Про виконавче провадження, в звязку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанови та зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 10 жовтня 2008 року №б/н, яка помилково зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна з датою 08 жовтня 2015 року під реєстраційним номером запису 8051252, в частині накладення арешту на нерухоме майно будинок за адресою м. Луцьк, вул. Гнідавська, 31.

Зобовязати Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, а саме будинку за адресою м. Луцьк, вул. Гнідавська, 31, що перебуває в іпотеці Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Коллект» на підставі іпотечного договору від 22 вересня 2006 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Коллект» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8, ідентифікаційний код юридичної особи 37825968) судовий збір у розмірі 73,08 грн (сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 07 серпня 2015 року.