Справа № 2а-8800/11 2а/2011/117/2012
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року м. Київ К/800/17666/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Чумаченко Т. А.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій просить змінити порядок і спосіб виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити дії.

В заяві стягувач просить змінити спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом стягнення з відповідача коштів, належних до виплати позивачу, а також поновити строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, виданого 17 вересня 2012 року на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2013 року заява задоволена: змінено спосіб та порядок виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача суму перерахованої пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 14 990 грн 31 коп.; поновлено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, виданого 17 вересня 2012 року на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2012 року в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року скасовано постанову Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 лютого 2012 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії за період з 22 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року, прийнято нову постанову в цій частині: зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності у відповідності до ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та додаткової пенсії у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні витати за період з 22 грудня 2010 року по 28 лютого 2011 року як інваліду III групи, з 01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року як інваліду II групи з урахуванням виплачених сум.

17 вересня 2012 року виданий виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Харківській області від 31 жовтня 2012 року вказаний виконавчий лист повернутий стягувачу через встановлену законом заборону щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника - Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області.

Не погоджуючись з невиплатою коштів, позивачем подано заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що заявником надано достатньо доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, тому в задоволені заяви відмовив.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року, яку заявник просить змінити, та наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заявник просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. В адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. ст. 198, 223 КАС України).

Відтак слід розуміти відмінності між позовною вимогою, як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, від способу виконання судового рішення, як одного з його заходів, що унеможливлює зміни судового рішення за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 про зміну порядку і способу виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити дії відсутні, а тому і немає підстав для задоволення похідної вимоги про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Оскільки висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норми права, то касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: