Справа № 22-а-716/11
Суддя: Поляков О. З.
Дата ухвалення: 2011-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-716/11
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 -716 / 11 Головуючий у 1 інстанції: Петров В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2011 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З..

Суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

При секретарі: Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області

на постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати надбавки до пенсії, як дитині війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом

В позовній заяві зазначав що відповідно до ст.. 1 Закону України від 18.11.2004 року „Про соціальний захист дітей війни вона має статус дитини війни. Згідно ст.. 6 цього Закону з 01.01.2006 року повинна виплачуватись соціальна допомога в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. На протязі з 2006 року по теперішній час така соціальна допомога не виплачувалась. Вважає ці дії відповідача такими, що суперечать чинному законодавству. Про порушення її прав вона дізналася з засобів масової інформації. З цих підстав просила відновити строк для звернення до суду, визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та невиплати їй надбавки до пенсії та зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної суми допомоги „Дітям війни з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.08.2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 р. по 31.08.2009 року

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області щодо не нарахування та невиплати надбавки до пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.08.2009 року протиправними.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 надбавку до пенсії згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.08.2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з відрахуванням отриманих сум підвищення у період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.08.2009 року.

В апеляційний скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові Управління пенсійного фонду посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній адміністративній справі є право позивача на отримання у 2007-2009 році передбаченого ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та захист цього права від порушень з боку органів пенсійного фонду, які полягають у бездіяльності субєкта владних повноважень,, уповноваженого державою на надання визначених Законом України „Про соціальний захист дітей війни пільг.

Судом першої інстанції встановлено, і цього не заперечують сторони у справі, що позивач має статус „дитини війни, що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, які встановлені Законом України „Про соціальний захист дітей війни, утому числі і ст.. 6 цього Закону, якою встановлено право на підвищення пенсії, яка нараховується та сплачується особам, які мають статус „дитини війни, на 30% мінімальної пенсії за віком.

На порушення вимог діючого законодавства у 2007 році вказана надбавка до пенсії позивачеві не призначалася, не нараховувалася та не виплачувалася, а з 2008 року вказаний вид підвищення до пенсії призначався позивачу та виплачувався частково у розмірі 10%.

Відповідно до Преамбули Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичу вального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Аналіз норм ст. 58 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, п. 15 Положення „Про Пенсійний фонд України, ст.. ст.. 21, 22, 87 Бюджетного кодексу України дають можливість зробити висновок про те, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, позивачу (який має статус дитини війни) покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Оскільки функції з призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат діючим законодавством покладено на органи Пенсійного фонду України, тому відповідач у справі, заперечуючи проти адміністративного позову, відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України , повинен був довести правомірність своєї бездіяльності щодо своєчасного не нарахування та несплати позивачу надбавки до пенсії, яка передбачена ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, але таких доказів відповідачем під час розгляду справи суду не було надано.

Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, встановлює Закон України „Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст.. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 1 ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки це суперечить вимогам ст.. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування - колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування).

Відсутність підстав для застосування мінімального розміру пенсії за віком, який встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, до правовідносин , що виникають внаслідок визначення розміру пенсій на підставі інших Законів ніж вищезазначений, дає підстави стверджувати про наявність прогалин у законодавчому регулюванні виплат, передбачених ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни громадянам, які мають статус дитини війни, при цьому прогалина полягає в частині відсутності механізму визначення мінімальної пенсії за віком, від розміру якої на 30% мають підвищуватись виплати громадянам, які мають статус дитини війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни.

Нормами чинного процесуального законодавства, зокрема п. 4 ст. 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, а п. 7 ст. 9 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Вищенаведені обставини, норми чинного процесуального законодавства свідчать про те, що застосування судом першої інстанції у якості розрахункової величини для обчислення мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму, який обчислено відповідно до норм ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є правильним, оскільки у даному випадку судом першої інстанції застосовано аналогію закону, а статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Аналіз норм ст.. 111 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, п. 12 ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік та норм п. 41 розділу 11 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік дає можливість зробити висновок стосовно того, що нормами Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік та Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік дійсно зупинялася дія ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, але норми Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік та „Про державний бюджет України на 2008 рік звужуючи обсяг права дітей війни, водночас залишали незмінним зміст права дітей війни на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком.

Але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) певні норми законодавства України, у тому числі, п. 12 ст. 71 та ст.. 111 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік.

А рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 ( №10-рп/2008) положення статті 67 розділу 1, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу 11 „Внесення змін до деяких законодавчих актів України та пункту 3 розділу 111 „Прикінцеві положення Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними).

Таким чином, з прийняттям Конституційним Судом України рішення №6-рп від 09.07.2007 року та рішення 28/2008 ( №10-рп/2008) від 22.05.2008 року положення Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік, які призупиняли дію ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними, то під час вирішення спору необхідно застосовувати положення Закону з урахуванням його дії в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка стала діяти пізніше, тобто положення ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Зміст ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена.

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян є підзаконним нормативним актом і не повинна застосовуватись відповідачем як така, що суперечить Закону, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтовану постанову , доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області відхилити.

Постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2009 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: