Справа № 203/4598/14-а (2-а/0203/1892014)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2015 рокусправа № 804/5383/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

позивача: - ОСОБА_1,

представників:

позивача: - ОСОБА_2,

відповідача: - не з'явився,

третьої особи: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року

у справі № 804/5383/15

за позовом ОСОБА_1

до управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області

третя особа ОСОБА_3

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про скасування рішень від 07 грудня 2013 року № РВ-013 та від 27 лютого 2014 року № 0764 про відмову у присвоєнні кадастрового номеру на земельну ділянку № 14; зобов'язання провести документальний та електронний розподіл між земельними ділянками садового товариства «Оріль-6» № 14 і № 101, усунути помилку обліку про перетин (накладення) частки земельної ділянки № 101 на ділянку № 14, здійснивши виїзд на територію садового товариства, провести новий огляд частки території у районі ділянок № 14 та № 101, сфотографувати їх та скласти нову план-схему, документальний та електронний облік, надати на земельну ділянку № 14 окремий кадастровий номер.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка № 14, яка знаходиться в садовому товаристві «Оріль-6» на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, площею 0,0671 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 001565, зареєстрованим 08 вересня 1997 року за № 1414. На момент оформлення позивачем права власності на вказану земельну ділянку кадастрові номери земельним ділянкам не присвоювалися.

Згідно з частинами 1, 3 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Стаття 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» містить такі визначення: державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державний земельний кадастр», ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

Статтею 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів, тощо.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1, з метою присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, замовлено у спеціалізованої землевпорядної організації - товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська обласна земельна агенція» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отримавши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ОСОБА_1 звернувся до управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки № 14.

Частинами 4, 5 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено перелік документів, які подаються для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, а саме: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Заява із доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Пунктом 9 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, визначені повноваження Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення. Так, до них відноситься, зокрема внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах району, міста республіканського (Автономної Республіки Крим) чи обласного значення; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання поземельних книг; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства; узагальнення відомостей про землі в межах району, міста республіканського (Автономної Республіки Крим) чи обласного значення за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, допущених у відомостях щодо об'єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту.

Згідно з пунктом 74 Порядку ведення Державного земельного кадастру державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність: даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів); вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1; даним документації із землеустрою та оцінки земель.

Відповідно до частини 2 пункту 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, за результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій, зокрема, приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Судом встановлено, що державним кадастровим реєстратором на підставі заяви ОСОБА_1 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру розглянуто подану заявником технічну документацію та прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності технічної документації вимогам чинного земельного законодавства - невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: наявністю перетину ділянки, яку необхідно зареєструвати з ділянкою :01:017:0086.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що накладення площі однієї земельної ділянки на іншу виникло не в результаті роботи Державного кадастрового реєстратора, а через помилки в координатах, зазначених у технічній документації власників земельних ділянок, яка розроблялася на замовлення останніх відповідними землевпорядними організаціями.

Відповідно до пункту 138 Порядку ведення Державного земельного кадастру, помилками у Державному земельному кадастрі є: технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру; технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру); помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 року до Державного фонду документації із землеустрою); помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії.

Згідно з частинами 3-5 статті 37 Закону України «Про державний земельний кадастр» виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах. Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації. Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

З аналізу зазначених норм вбачається, що виправлення помилки в електронному документі, яка допущена проектною організацією та, відповідно, допущена у відомостях Державного земельного кадастру не може бути виправлена відповідачем без попереднього виправлення помилки, допущеної у технічній документації із землеустрою.

Крім того, слід зазначити, що вчинення таких дій як виїзд на територію земельної ділянки та проведення її огляду, фотографування та складання план-схеми, а також складання нового документального та електронного обліку по земельним ділянкам не віднесено до повноважень управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача після усунення ним вказаних помилок надати ОСОБА_1 на земельну ділянку № 14 садового товариства «Оріль-6» окремий кадастровий номер, то такі вимоги є похідними від основної вимоги про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо реєстрації земельної ділянки позивача, у зв'язку з чим вони задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим