Справа № 826/6375/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6375/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алгоритм» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алгоритм» до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука І.Г., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Промекономбанк», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель», про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука І.Г., в якому просив суд скасувати рішення, що викладене у повідомленні від 21.10.2014 року про нікчемність договору відступлення права вимоги від 10.09.2014 року №10/09-14.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третіх осіб у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 №597 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.09.2014 №97 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «КБ «Експобанк», згідно з яким з 25.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Бондаря Юрія Миколайовича строком на три місяці з 25.09.2014 по 25.12.2014.

У зв'язку із призначенням Бондаря Ю.М. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.12.2014 №139 повноваження уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ» Експобанк» передано Волощуку Ігорю Григоровичу.

В подальшому на адресу позивача від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Експобанк» надійшло повідомлення від 21.10.2014 №11101/449 про нікчемність договору відступлення права вимоги від 10.09.2014 №10/09-14.

Так, згідно вказаного повідомлення, Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Експобанк» під час перевірки договорів був виявлений договір відступлення права вимоги від 10.09.2014 №10/09-14, що укладений між ТОВ «ФК «Алгоритм» та ПАТ «КБ «Експобанк», згідно з яким останній в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, за плату, передбачену цим договором відступає (передає), а ТОВ «ФК «Алгоритм» приймає (набуває) права вимоги та інші права, які виникли у ПАТ «КБ «Експобанк» на підставі договору про відступлення права вимоги від 03.01.2014 №03/01/14, та права вимоги, які виникнуть в майбутньому, за договорами зазначеними у додатку 1 до договору про задоволення вимог заставодержателя від 16.01.2014 №16/01-14 за наступними правочинами:

- Генеральною угодою про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 №ГУ/24052012-1, що укладений між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ПАТ «КБ «Даніель», разом зі змінами до неї;

- Договором про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 №14/LORO-T, що укладений між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ПАТ «КБ «Даніель»;

Також, за умовами договору про відступлення права вимоги від 10.09.2014 №10/09-14, одночасно з переходом прав вимоги ПАТ «КБ «Експобанк» за Основними договорами до ТОВ «ФК «Алгоритм» переходять права ПАТ «КБ «Експобанк» за наступними договорами, укладених в якості забезпечення виконання зобов'язань за Основними договорами: договорами застави майнових прав від 11.07.2013 №б/н та №2, що укладені між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ПАТ «КБ «Даніель». Окрім цього, в повідомлені зазначено, що пунктом 2.1 договору відступлення права вимоги від 10.09.2014 №10/09-14, встановлено, що вартість відступлених прав вимоги, на дату відступлення прав вимоги становить 16000000,00 грн, які новий кредитор повинен перерахувати на користь первісного кредитора протягом одного банківського дня. Згідно абз 2 п. 7.4 договору, первісний кредитор підтверджує, що зобов'язання нового кредитора виникають з моменту отримання останнім документів, що зазначені у п. 3.2.1, що підтверджується актом приймання - передачі документів. Проте, як зазначено у повідомленні, документи, що визначені у п. 3.2.1 договору, знаходяться у ПАТ «КБ «Даніель», який відмовляється їх передавати. На думку відповідача, таке формулювання зазначеного пункту унеможливлює своєчасне отримання грошових коштів, які були б необхідні банку для розрахунків з іншими кредиторами.

Вважаючи, що внаслідок укладення договору відступлення права вимоги від 10.09.2014 №10/09-14 ПАТ «КБ «Експобанк» частково не може виконувати грошові зобов'язання перед іншими кредиторами (у зв'язку із неотриманням коштів від первісного кредитора та як наслідок, неприйняттям на себе зобов'язань перед іншими кредиторами), відповідач на підставі пункту 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дійшов висновку про його нікчемність та про відсутність у позивача права вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що невиконання зобов'язань з боку ПАТ «КБ «Даніель», визначених договором від 16.01.2014 року не може бути підставою недійсності укладеного між позивачем та відповідачем договору відступлення права вимоги від 10.09.2014 №10/09-14. На думку позивача, відповідач не наводить об'єктивних доводів того, що він взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами частково стало неможливим.

Вважаючи неправомірним рішення, що викладене у повідомленні від 21.10.2014 №11101/449 про нікчемність договору відступлення права вимоги від 10.09.2014 року №10/09-14, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність рішення, що викладене у повідомленні від 21.10.2014 №11101/449 про нікчемність договору відступлення права вимоги від 10.09.2014 року №10/09-14.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Метою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (далі Закон №4452).

Згідно частини першої статті 3 та частини першої статті 4 зазначеного Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, основним завданням якого є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №4452 Фонд здійснює регулювання діяльності банків шляхом: 1) прийняття в межах своїх повноважень нормативно-правових актів, обов'язкових до виконання банками; 2) здійснення контролю за виконанням зобов'язань банків у зв'язку з їх участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб; 3) виведення неплатоспроможних банків з ринку; 4) в інших формах, передбачених цим Законом.

Положеннями частини першої та пункту 4 частини другої статті 37 Закону №4452 визначено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно положень частини першої, другої та пункту 2 частини третьої статті 38 вказаного Закону уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Отже, уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язана перевірити правочини (договори), що вчинені (укладені) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону №4452.

Також, підстави для визнання договору нікчемним містяться і у Цивільному кодексі України.

Зокрема, частиною другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Вказані вище нормативно-правові акти передбачають, що у відповідних випадках договори є нікчемними в силу закону. Відповідно, визнання договорів нікчемними не потребує видання певного акту.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини другої статті 17 вказаного Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини другої статті 162 КАС України визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Отже, судовому захисту підлягають лише ті права, свободи та інтереси фізичних осіб, які були порушені суб'єктом владних повноважень. Такі права, свободи та інтереси можуть бути поновлені шляхом, зокрема, скасування рішення суб'єкта владних повноважень, яким їх було порушено.

При цьому, колегія суддів вважає, що рішення суб'єкта владних повноважень як правовий акт індивідуальної дії повинно стосуватися конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє правові акти індивідуальної дії від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами. Обов'язковою ознакою правового акта індивідуальної дії є створення ним юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Проте, повідомлення від 21.10.2014 №11101/449 про нікчемність договору відступлення права вимоги від 10.09.2014 року №10/09-14 є лише формою листа, наданим уповноваженою особою Фонду з метою повідомлення сторони за договором про нікчемність договору відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 37 Закону №4452, та не містить в собі ознак акта індивідуальної дії, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов'язковий характер для позивача.

В даному випадку відповідачем фактично реалізовано обов'язок по забезпеченню перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Відповідно до частини другої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що до порушення права позивача може призвести застосування Уповноваженою особою Фонду наслідків нікчемності договору від 10.09.2014 року №10/09-14.

Відповідно до пункту 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, але помилково застосував норми матеріального та процесуального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року підлягає зміні в мотивувальній частині щодо підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алгоритм» задовольнити частково.

Змінити постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року в мотивувальній частині щодо підстав для відмови у задоволенні позову.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 10.08.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.