Справа № 335/7407/15-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1 ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7407/15-а 2-а/335/173/2015
(в порядку скороченого провадження)
12 серпня 2015 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -
31 липня 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними з 1 липня 2015 р. дії відповідача в частині не включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за сумлінну працю, доплати за роботу в вихідний та нічний час, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зобов`язати відповідача здійснити з 1 липня 2015 р. перерахунок та виплачувати пенсію шляхом включення до складу грошового забезпечення зазначених вище доплат та допомог.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був звільнений зі служби податкової міліції ГУ ДФС України в Запорізькій області та з липня 2014 р. відповідач призначив та виплачує йому пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Проте, в порушення вимог діючого законодавства, відповідач протиправно не врахував в складі грошового забезпечення зазначені вище доплати та допомоги, які були нараховані йому за 24 місяці перед звільненням, з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок. 15 липня 2015 р. він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, на яку 28 липня 2015 р. отримав відповідь № 564/Б-9 про відмову у задоволенні його вимог. Вважає такі дії відповідача протиправними, та посилаючись на вимоги вказаного вище Закону, Законів України «Про оплату праці», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанов Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294, від 17 липня 1992 р. № 393 та судову практику Верховного Суду України, просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 3 серпня 2015 р. у справі відкрито скорочене провадження.
11 серпня 2015 р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких він, із посиланням на практику Верховного Суду України, ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 7 серпня 2013 р. № 597, від 17 липня 1992 р. № 393, від 7 листопада 2007 р. № 1294, зазначив, що грошове забезпечення для обчислення пенсії складається з постійних виплат, і тому виплати та доплати, на які посилається позивач, та які не носять постійного характеру, не повинні враховуватись при обчисленні розміру пенсії. Вказав, що на спірні правовідносини не розповсюджуються вимоги Закону України «Про оплату праці», оскільки позивач є військовослужбовцем та отримував грошове забезпечення, а не заробітну плату. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером Державної фіскальної служби України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з липня 2014 року отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( далі Закон № 2262-XII).
15 липня 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок пенсії із врахуванням фактично отриманих ним в складі заробітної плати сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за сумлінну працю, доплати за роботу в вихідний та нічний час, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням.
28 липня 2015 р. листом ГУ ПФУ в Запорізькій області за № 564/Б-9 позивачу надана відповідь про відсутність підстав для перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що діючим законодавством не передбачено врахування до розміру пенсійного забезпечення зазначених позивачем доплат.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач 31 липня 2015 р. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із даним адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена в повній мірі правомірність їх дій з таких підстав.
Спірні правовідносини врегульовані Законом № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) та прийнятими на підставі нього іншими нормативно-правовими актами.
Частиною третьою статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (зі змінами та доповненнями) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ).
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 (далі постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).
Згідно з вимогами підпункту 3 пункту 5 постанови № 1294, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку.
Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям інших премій та доплат, які є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, премії та доплати, а також індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 р. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Зазначені висновки суду збігаються із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 р. у справі за позовом фізичної особи до ГУ ПФУ в Запорізькій області, Запорізького військового комісаріату про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Відтак, дії відповідача щодо не включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія позивачу, наведених ним виплат є протиправними.
Суд зазначає, що статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду. Частиною 4 статті 45 цього ж Закону визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Судом встановлено, що позивач подав заяву про перерахунок пенсії до ГУ ПФУ в Запорізькій області 15 липня 2015 року, тому перерахунок позивачеві має бути проведений відповідачем з 1 липня 2015 року.
Отже, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання здійснення з 1 липня 2015 року перерахунку пенсії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію в зазначених розмірах на майбутнє, то ці вимоги суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від вже вчинених порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, неможливо зобов`язати відповідача вчиняти певні дії на майбутнє, тому що на даний час не можливо стверджувати, чи будуть допущені відповідачем факти порушення прав позивача у майбутньому.
Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання протиправними з 1 липня 2015 року дій відповідача щодо не включення до складу грошового забезпечення позивача, з якого призначається пенсія, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за сумлінну працю, доплати за роботу в вихідний та нічний час, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та зобов`язання відповідача здійснити з 1 липня 2015 р. перерахунок пенсії шляхом включення до складу грошового забезпечення зазначених вище доплат, допомог та індексації.
Враховуючи, що позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, які були частково задоволені судом, а також відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд доходить висновку, що з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 73,08 гривні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не включення з 1 липня 2015 року до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого призначається пенсія, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за сумлінну працю, доплати за роботу в вихідний та нічний час, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 1 липня 2015 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого призначається пенсія, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за сумлінну працю, доплати за роботу в вихідний та нічний час, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.
Постанову прийнято в порядку скороченого провадження та складено у повному обсязі 12 серпня 2015 року.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя А.В. Шалагінова