Справа № 2-а-202/11
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-202/11
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2011 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді Муругова В.В,

при секретарі Змієвській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Коломийського взводу ДПС УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України в Івано-Франківській області скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови інспектора ДПС Коломийського взводу ДПС УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_2 по накладенню на нього адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 500 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій працівника ДПС щодо доведення доказами наявності в його діях складу адміністративного правопорушення та щодо дослідження усіх істотних обставин справи, позивач просив скасувати постанову серії АТ №137232 від 03.01.2011 року. Позивач при цьому заперечив вчинення з його боку правопорушення 03.01.2011 року та вказав на незаконність складення інспектором постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки інспектор не долучив до постанови доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення та не дослідив всіх суттєвих обставин справи, а позивач вказав, що не порушував вимог ПДР, а здійснив поворот ліворуч, не зайнявши відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, оскільки на вказаному відрізку дорога була засніжена та мала лише колію, по якій рухалися всі транспортні засоби, в звязку з чим зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги в нього не було можливості.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду повідомлений вчасно за місцем роботи (УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області). Від відповідача не надійшло заперечень на позов.

Від відповідача - УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та заперечення на позов, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позову через законність та обґрунтованість постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що відповідачі субєкти владних повноважень, повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідач інспектор ДПС не прибув у засідання без поважних причин, не повідомивши про причини неприбуття, відповідач УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області заявив про розгляд справи за відсутності їх представника - суд ухвалив про розгляд справи на підставі наявних в ній за відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення позивача, свідчення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення серії АТ1 №062982 від 03.01.2011 року; постанову серії АТ №137232 по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП), суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує адміністративний позов. Це означає, що ч.2 ст. 71 КАС України встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Крім того, ч.4 ст. 71 КАС України зобовязує субєкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій субєкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його права, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 03 січня 2011 року позивач був зупинений відповідачем інспектором ДПС ОСОБА_2, який відносно позивача склав протокол про адміністративне правопорушення за порушення позивачем ПДР. Після цього інспектор виніс відносно нього постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП. В тексті постанови інспектор вказав, що ОСОБА_1 03.01.2011 року о 15.35 год. в с. Шепорівці Коломийського району, керуючи автомобілем Міцубісі Оутлендер (н.з. ВЕ2708АС), здійснив поворот ліворуч, при цьому не зайнявши відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині дороги, призначені для руху в одному напрямку.

У звязку із вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 грн.

При цьому, при розгляді справи в суді позивач вказав, що не вчиняв викладеного в постанові правопорушення, оскільки на вказаному відрізку дорога була засніжена та мала лише колію, по якій рухалися всі транспортні засоби, в звязку з чим зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги в нього не було можливості і він за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові рухався через перехрестя, де було організовано круговий рух, а розмітки не було видно через сніг та знаків не було, та при складенні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором свідки не залучались, а були записані в якості свідків працівники ДАІ, що знаходилися на той час поруч.

Відповідно до п. 10.4 ПДР, порушення якого інкримінується ОСОБА_1, перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі вїзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Оскільки в судовому засіданні на підставі пояснень позивача та показів свідка ОСОБА_3 встановлено, що у випадку, що є предметом розгляду, позивач рухався саме через перехрестя, де організовано круговий рух та в умовах засніження проїжджої частини (і відповідачами вказані факти жодним чином не спростовано) в діях позивача відсутні порушення п. 10.4 ПДР.

Окрім цього, інспектором ДПС при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були зібрані належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його пояснень дійсним обставинам справи.

Тобто, на підтвердження дійсної наявності фактів, викладених в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачами на розгляд суду не було надано жодних доказів, натомість, навпаки, при розгляді справи в суді встановлено, що позивач діяв правомірно, оскільки рухався по лівій смузі руху автодороги, оскільки права смуга руху мала значні пошкодження у вигляді вибоїн, що відповідачами не спростовано.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідачів, які в даному випадку не надали до суду допустимих достатніх фактичних даних (пояснень свідків, понятих, фіксація спеціальними засобами та ін.) на підтвердження правомірності дій, які оскаржуються фізичною особою, тому сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є достатньою підставою для притягнення водія до адмінвідповідальності і доказом вини позивача, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх допустимих доказів, а навпаки спростовується поясненнями позивача, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сама по собі наявність запису про свідків у протоколі не є доказом вчинення особою правопорушення в контексті ст. 251 КУпАП, оскільки запис про свідків посилання на джерело доказів, а доказами є їх безпосередні пояснення, при цьому з наданих до суду матеріалів про адміністративне правопорушення слідує, що вказані особи в якості свідків не опитувались взагалі.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, дії посадової особи Коломийського взводу ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області по притягнення до адміністративної відповідальності позивача не відповідають вимогам законодавства щодо обґрунтованості притягнення особи до відповідальності і доведеності субєктом владних повноважень правомірності вчинених дій, що є підставою для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АТ №137232 від 03.01.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України постанова місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: