Справа № 802/3882/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 лютого 2015 р. Справа № 802/3882/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Павліченко А.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Цибка В.В.,

представника третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_4 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення встановленого законом строку звернення до адміністративного суду без поважних причин у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Липовецька районна державна адміністрація Вінницької області, ОСОБА_5, Зозівська сільська рада Липовецького району Вінницької області, відділ Держземагенства у Липовецькому районі Вінницької області про визнання нечинним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати нечинним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Вінницькій області № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року "Про надання земельної ділянки в оренду".

Отже, за правилами обчислення процесуальних строків, передбаченими статтею 103 КАС України, датою подання вищевказаного позову слід вважати саме 04.11.014 року.

Ухвалою суду від 12.01.2015 року, після усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4

Під час судового розгляду справи позивач заявив клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, яке обґрунтовується тим, що про оскаржуваний наказ відповідача та передачу спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_5 строком на 25 років він фактично дізнався у червні 2014 року після проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області. Відтак, вважає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та просить суд його поновити.

У судовому засіданні представник позивача клопотання підтримав і наполягає на тому, що до 05.06.2014 року позивачу не було достовірно відомо про надання в оренду ОСОБА_5 спірної земельної ділянки, оскільки він фактично користувався нею на підставі договору про тимчасове користування землею, укладеного із Зосівською сільською радою 15.01.2007 року. Вже після проведення перевірки посадовими особами Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області позивач дізнався, що відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року земельна ділянка була надана в користування іншій особі. При цьому навіть на час звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав та інтересів він не мав можливості ознайомитися з змістом цього наказу, оскільки відповідач відмовив йому в наданні його копії.

Представник третьої особи ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання позивача заперечив та одночасно заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення позивачем встановленого законом строку звернення до адміністративного суду без поважних причин. Посилається на те, що 11.02.2014 року позивач звернувся до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області із клопотанням про надання йому спірної земельної ділянки в оренду та 28.03.2014 року отримав відмову. Отже, вже 28.03.2014 року позивачу було достеменно відомо про відмову в оформленні прав на таку земельну ділянку. Крім того, 23.04.2014 року працівниками Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області позивача ОСОБА_4 та ще декількох осіб було затримано під час оброблення спірної земельної ділянки та повідомлено, що право оренди на неї належить іншій особі. Тому, на думку третьої особи, позивач про оскаржуваний наказ дізнався значно раніше, ніж у червні 2014 року, а отже без поважних причин пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Представник відповідача при вирішенні даного процесуального питання покладається на розсуд суду, але зазначає, що окрім тих документів, які вже надані суду і приєднані до справи, Головне управління Держземагенства у Вінницькій області немає інших доказів, які б підтверджували чи спростовували доводи позивача і третьої особи в частині дотримання ОСОБА_4 строку звернення до адміністративного суду.

Інші учасники процесу в судове засідання на виклик суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши думки представників сторін та третьої особи, суд доходить висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду із даним позовом, а тому у задоволенні клопотання про визнання поважними причин пропуску такого строку та клопотання третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду належить відмовити.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В силу вимог ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Предметом оскарження у цій адміністративній справі є наказ Головного управління Держземагенства у Вінницькій області № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року "Про надання земельної ділянки в оренду", яким третій особі ОСОБА_5 було надано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку, розташовану на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області площею 12,00 га.

Отже, вирішуючи питання про дотримання строку звернення до адміністративного суду у цій справі необхідно виходити з того, коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про такий наказ відповідача, а також про те, що цим наказом порушуються його права або інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 тривалий час використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Зозівської сільської ради Липовецького району за межами населеного пункту площею 12,00 га. Підставою для цього він вважає договір про право тимчасового користування землею, який укладений 15.01.2007 року із Зосівською сільською радою.

Разом із тим, 05.06.2014 року Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області проведено перевірку з питань дотримання ОСОБА_4 вимог земельного законодавства при використанні вищевказаної земельної ділянки, за результатами якої встановлено, що позивач фактично використовує дану земельну ділянку без належної правової підстави, оскільки право оренди даної земельної ділянки належить ФГ "Зінденс" відповідно до укладеного з Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області та зареєстрованого договору оренди землі № 46 від 29.01.2014 року. У зв'язку з цим 05.06.2014 року посадовими особами Держсільгоспінспекції у Вінницькій області складено акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення № 000128/14, з якими позивач був ознайомлений, однак від підпису відмовився.

В подальшому державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Грущук Ю.П. винесено постанову № 96/14 від 16.06.2014 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки), та оштрафовано на 170,00 грн.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку. Постановою Вінницького міського суду від 06.08.2014 року у справі № 127/14268/14-а позов ОСОБА_4 задоволено частково, визнано протиправними дії державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області Грущук Ю.П. щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та скасовано постанову № 96/14 від 16.06.2014 року про адміністративне правопорушення.

Відтак, оцінивши наведені позивачем обставини та перевіривши надані на їх підтвердження докази, суд погоджується з доводами позивача про те, що фактично про порушення своїх прав та інтересів внаслідок надання спірної земельної ділянки в оренду іншій особі він дізнався лише у зв'язку з проведенням перевірки Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області та за її результатами.

Водночас суд вважає безпідставними посилання третьої особи на рішення Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, викладене у листі № 27-2-0.3-2701/2-14 від 28.03.2014 року, оскільки таким рішенням позивачу не відмовляли у наданні права користування спірною земельною ділянкою з мотивів її передачі іншій особі.

Крім того, на переконання суду, жодним чином не підтверджують доводів третьої особи і матеріали перевірки Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області (протокол огляду місця події, пояснення осіб), адже з їх змісту неможливо достовірно встановити ані факту повідомлення позивача про передачу спірної земельної ділянки в оренду іншій особі, ані тієї обставини, що саме тоді позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав внаслідок прийняття наказу № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року.

Більше того, з матеріалів справи слідує, що на час звернення до суду з даним адміністративним позовом позивач ОСОБА_4 не міг надати суду копії вищевказаного наказу, а на виконання ухвали судді від 06.11.2014 року про залишення позовної заяви без руху пояснив, що відповідач відмовляє йому у видачі копії цього наказу, через що він вимушений просити суд про його витребування.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався або повинен був дізнатися не раніше 05.06.2014 року, тоді як інших належних доказів на спростування такої обставини у матеріалах справи немає.

Таким чином, враховуючи що даний адміністративний позов поданий 04.11.2014 року, встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду не пропущено.

Відтак, клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду задоволенню не підлягає, оскільки такий строк не пропущено, тоді як у задоволенні клопотання третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин належить відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 102, 103, 155, 160, 162, 165, 186, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_4 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду відмовити, оскільки такий строк не пропущено.

У задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду відмовити за безпідставністю.

Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвала у повному обсязі складена: 23.02.2015 року.

Суддя Сало Павло Ігорович