Справа № 2-а-2069/11
Суддя: Чала А. П.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2069/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року Святошиський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Ковтун Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної

в м.Києві державної адміністрації

про визнання дій протиправними, зобов*язання встановити статус інваліда війни

і видати посвідчення, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації та просив визнати дії відповідача щодо відмови у встановленні йому статусу та видачі посвідчення інваліда війни неправомірними і зобов*язати відповідача встановити йому статус та видати посвідчення інваліда війни, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в 1986р. працював машиністом екскаватора Спеціалізованого управління №1 тресту «Будмеханізація»та відносився до інженерно-будівельної служби ЦО м.Києва і відповідно до довідки №88 Головного управління з питань надзвичайних ситуацій від 25.02.2010р. він в період часу з 08 по 11 травня 1986р. приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі невоєнізованого формування цивільної оборони спеціалізованого управління №1 тресту «Будмеханізація», що, також, стверджується, на його думку, наказом Спеціалізованому управлінню №1 треста «Будмеханізація»від 07.05.1986р., маршрутним листом з 08 по 11 травня 1986р., розпорядженнями №№1, 3, 6 начальника ЦО треста «Будмеханізація»і в даний період часу він виконував свої обов*язки не на робочому місці, а направлявся разом з іншими працівниками у складі формування Цивільної оборони для роботи в районі ЧАЕС. Він надав відповідачу усі необхідні документи для встановлення статусу та видачу посвідчення інваліда війни, але йому було відмовлено, що вважає порушенням його пенсійних прав. Просив задовольнити адміністративний позов на підставі ст.ст. 8, 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст. 4, 7, 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пунктів 4, 7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994р.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення його пенсійних прав і його прав на соціальний захист.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позову відмовити у зв*язку з тим, що План Цивільної оборони в період аварії на ЧАЕС не вводився (не було відповідного доручення Уряду СРСР), працівники, які залучалися для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від інших міністерств і відомств та стали інвалідами внаслідок пов*язаних з цим захворювань, не можуть бути віднесені до осіб, що підпадають під дію вимог пункту 9 частини 2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»і дія вказаного вище Закону не поширюється на осіб, які направлялись на виконання робіт з ліквідації аварії на ЧАЕС органами управління у справах Цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ і організацій, а умови визначення правового статусу цих категорій осіб та їх соціального захисту регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(а.с. 21-22 заперечення проти позову).

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі письмових доказів згідно пункту 3 частини 1 і частини 2 ст.128 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові пояснення відповідача і дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в 1986р. працював машиністом екскаватора Спеціалізованого управління №1 тресту «Будмеханізація»і відповідно до довідки №88 Головного управління з питань надзвичайних ситуацій від 25.02.2010р. він в період часу з 08 по 11 травня 1986р. приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі невоєнізованого формування цивільної оборони спеціалізованого управління №1 тресту «Будмеханізація»(а.с. 7 копія довідки).

В маршрутному листі вказано, що в період часу з 08 по 11 травня 1986р. ОСОБА_1 виконував земельні роботи (навантаження гранта у автомашини для відсипки дамби на річці Прип*ять в Чорнобильському районі Київської області (а.с. 12 копія маршрутного листа).

Наказом Спеціалізованому управлінню №1 треста «Будмеханізація» від 07.05.1986р. позивач разом з іншими працівниками тресту був направлений для виконання земельних робіт в район Чорнобильської АЕС (а.с. 11 копія наказу).

Розпорядженнями №№1, 3, 6 начальника ЦО треста «Будмеханізація»в район ЧАЕС направлялись колони екскаваторів з водіями для виконання земельних робіт (а.с. 13, 14, 15 копії розпоряджень).

ОСОБА_1 має Категорію 1 як особа, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, про що має посвідчення Серії А №159050 від 22.08.2008р. з вкладкою до нього №629892 від 22.09.2008р. (а.с. 5 копія посвідчення і вкладки) та з 01.06.2004р. має ІІІ групу інвалідності, яка пов*язана із роботами на ЧАЕС (а.с. 6 копія довідки МСЕК).

ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про надання йому статусу інваліда війни як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, на що отримав лист-відмову №2921-39/08 від 31.03.2010р. (а.с. 8 копія листа-відмови), яку вважав протиправною.

Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного.

В пункті 9) частини 2 ст.7 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»зазначено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов*язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до законодавства колишнього СРСР, заходи Цивільної оборони носили обов*язковий характер, а створення служб та формувань ЦО здійснювалось за територіально-виробничим принципом із зарахуванням до них максимальної кількості працездатного населення.

Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи повідомляє, що в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь три зведені загони Цивільної оборони, а саме: Київської, Житомирської та Чернігівської областей, які були сформовані на базі об*єднань «Хімволокно». Також, до складу формувань ЦО входив особовий склад штабів ЦО, який направлявся до складу оперативних груп ЦО України (м.Чорнобиль) та ЦО Київської області (м.Іваніків).

Відповідні документи щодо залучення зазначеної категорії осіб до формувань ЦО зберігаються в архіві Міністерства або в архівах обласних державних адміністрацій.

У зв*язку з тим, що План Цивільної оборони в період аварії на ЧАЕС не вводився (не було відповідного доручення Уряду СРСР), працівники, які залучалися для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від інших міністерств і відомств і стали інвалідами внаслідок пов*язаних з цим захворювань, не можуть бути віднесені до осіб, що підпадають під дію вимог частини другої пункту 9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Соціальний захист зазначеної категорії осіб здійснюється на загальних підставах відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»не поширюється на осіб, які направлялися на виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС органами управління у справах Цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ і організацій. Умови визначення правового статусу цих категорій осіб та їх соціального захисту визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(а.с. 23-24 копія листа Міністерства праці та соціальної політики України).

В даному випадку, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС в складі невоєнізованого формування ЦО, створеного в межах Спеціалізованого управління №1 тресту «Будмеханізація», тобто в межах конкретного підприємства.

Аналізуючи спірну правову ситуацію, суд приходить до висновку, що згідно наданих позивачем документів про його участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС в складі невоєнізованого формування ЦО, створеного в межах Спеціалізованого управління №1 тресту «Будмеханізація», не може бути правовою підставою для застосування до нього пункту 9) частини 2 ст.7 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки формування Цивільної оборони, в якому приймав участь позивач, створено в межах Спеціалізованого управління №1 тресту «Будмеханізація», відповідно не входить до трьох зведених загонів Цивільної оборони (Київської, Житомирської та Чернігівської областей), а також формувань цивільної оборони м.Чорнобиль і Київської області (м.Іванків), у зв*язку з чим на позивачка не розповсюджується дія пункту 9) частини 2 ст.7 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а його правовий статус і соціальний захист визначається Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до пункту 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єктів владних повноважень обов*язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви про встановлення статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення, Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації діяло правомірно і будь-яких порушень вимог, визначених в частині 3 ст.2 КАС України, судом не встановлено, у зв*язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.7 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 128, 159-163 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов*язання встановити статус інваліда війни і видати посвідчення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Суддя: