Справа № 643/9917/15-а
Суддя: Букреєва І. А.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/9917/15-а
Провадження № 6-а/643/34/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого : судді Букреєвої І.А. , при секретарі - Зубкової Г.В. , розглянувши адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, про зобов»язання суб»єкта владних повноважень подати звіт про виконання постанови суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою відповідно до ст. 267 КАС України по адміністративній справі № 2-а-42/2010 в якій просить зобов»язати Державну казначейську службу України подати звіт про виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 09 червня 2010 року по справі № 2-а-42/2010 ( виконавчого листа Московського районного суду м.Харкова виданого 02.11.2012 року . Встановити строк подачі звіту про виконання вказаної постанови.

У судовому засіданні заявлене підтримав.

Представник суб»єкта владних повноважень Державної казначейської служби України просив відмовити у заявнику у його вимогах. При цьому посилається на неможливість виконання судового рішення у зв'язку з відсутністю фінансування.

Суд, вислухав сторони , дослідив матеріали справи , прийшов до наступного висновку.

02 листопада 2012 року набрала законної сили постанова Московського районного суду від 09.06.2010 р. по справі № 2-а-42/2010. Зазначеним судовим рішенням стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2430 грн.

Зазначена постанова залишена в силі постановою ВАСУ від 02.11.2012 р. № К/9991/34818/12. Для виконання зазначеної постанови Московським районним судом м. Харкова 02.11.2012 видано виконавчій лист по справі № 2-а-42/2010 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 2430 грн.

Згідно з ч. 2 ст. З Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами ДКСУ в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з п.п. 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011 Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

05 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Державної казначейської служби України про виконання зазначеного судового рішення.

15 березня 2013 року ДКСУ повернула виконавчий лист (оригінал) та додані до заяви документи.

Зазначені дії (бездіяльність) ДКСУ ОСОБА_1 оскаржив у суді. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 р. по справі № 820/2103/13-а яка залишена в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013 р. визнано дії ДКСУ щодо повернення без виконання заяви ОСОБА_1 від 05.02.2013 р. - протиправними; зобов'язано ДКСУ розглянути питання щодо безспірного списання коштів на користь ОСОБА_1 в сумі 2430.00 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 р. визнано бездіяльність ДКСУ щодо невиконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 р. по справі № 820/2103/13-а протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1 як людини.

Але і після цього ДКСУ не стягнула з Державного бюджету України на користь заявника витрати на правову допомогу в розмірі 2430 грн.

Статтею 1 Закону України « Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів ( посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які проводилися на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно - правовими актами прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання ( далі рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство).

Відсутність у державному бюджеті коштів не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання зазначеної виплати, яка прямо непередбачена законом і за рішенням суду.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину неможливості виплатити кошти за рішенням суду, колегією суддів не приймається до уваги.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "ОСОБА_2 проти Італії" наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Також, в своєму рішенні "Кечко проти України" Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

В рішенні "Войтенко проти України" Суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана. Суд допускає, що асигнування на виплату державних боргів може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду. Тим не менше, Суд вирішує, що не передбачивши таких асигнувань протягом трьох років підряд, держава-відповідач не виконала своїх зобов'язань за статтею 6 параграфу 1 Конвенції.

Беручи до уваги вищенаведену судову практику Європейського Суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не звільняє боржника від виконання рішення суду та не є належною підставою для повернення виконавчого документу без його виконання з цих підстав.

Таким чином, дії, пов'язані з невиконанням судового рішення, яке набуло законної сили є протиправними.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

КАС України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС України. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС України, зокрема до них належать: зобовязання субєкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені субєктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Керуючись ст.267 КАС України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Державну казначейську службу України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Харківської області, як суб'єкта владних повноважень подати протягом тридцяти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною 1 статті 267 КАС України.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя