Справа № 2-а-1639/11
Суддя: Вайновський А. М.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2011 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А.М.,

при секретарі Григор А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Донецької області в особі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату належних сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату сум на оздоровлення за 2002-2005 та 2007-2010 роки. В обґрунтування заявлених вимог вказував на те, що він, як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, у відповідності до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, натомість, відповідач, керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року, здійснив виплату позивачеві допомоги на оздоровлення у таких розмірах: у 2002-2005 роках у розмірі 26,70 гривень щорічно, у 2006-2009 роках у розмірі 100,00 гривень щомісячно, а за 2010 рік виплату допомоги не здійснено взагалі. Таким чином, вважає, що відповідачем було недоплачено допомогу на оздоровлення за 2002-2005 та 2007-2010 роки у загальній сумі 13848,20 гривень. У добровільному порядку здійснити виплату недоотриманих сум відповідач відмовився, тому просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати не в повному обсязі щорічної грошової допомоги на оздоровлення у 2002-2005 та 2007-2010 роках, а також зобовязати відповідача провести нарахування та виплату недоотриманих сум на оздоровлення у зазначених роках, виходячи з пяти мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період, з урахуванням.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позовні заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради ОСОБА_3. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, надавши суду письмові заперечення, які підтримала у суді. В обґрунтування своїх заперечень вказувала на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПСЗН Орджонікідзевського району як постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС 2-А категорії.

Згідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ліквідаторам наслідків аварії на Чорнобильськоій АЕС передбачено право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Законом передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, а фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Міністерство праці і соціальної політики України, як головний розпорядник коштів, забезпечує через місцеві органи праці та соціального захисту населення виплату допомоги на оздоровлення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, на які затверджені кошториси і які розраховані згідно постанов Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та від 12 липня 2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня управління праці та соціального захисту населення, беруть бюджетні зобовязання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Позивач отримав кошти на оздоровлення за 2002-2005 роки щорічно у розмірі 26,70 гривень, за 2006-2009 роки щорічно у розмірі 100,00 гривень, тобто у розмірах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року № 562. У 2010 році позивачу була нарахована щорічно допомога на оздоровлення у сумі 100,00 гривень, проте, виплату даної суми проведено не було у звязку із накладенням Орджонікідзевським відділом ДВС арешту на рахунки УПСЗН, з який здійснюється виплати даних сум. Крім того, представник відповідача вказав на те, що позивачем пропущений строк звернення за судовим захистом. Просив відмовити у задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджено відповідним посвідченням серії А № 297579.

Оскільки предметом спору є виплата допомоги на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, до спірних правовідносин застосовуються приписи частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої для захисту справ, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов,, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Так, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення за судовим захистом позивач ОСОБА_1 за текстом адміністративного позову та у судовому засіданні зазначив, що про порушення своїх прав дізнався лише 10 лютого 2011 року із письмової відповіді, наданої відповідачем на його письмове звернення.

Однак, суд не може погодитись із викладеним ОСОБА_1 вмотивуванням пропуску строку за судовим захистом з огляду на те, що виплати йому щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2002-2009 роки проводились, а отже позивач обєктивно мав змогу на протязі зазначених років звертатись як і до відповідача за розясненням проведених виплат, вимогами провести перерахунок чи нарахування певних грошових сум тощо, так і до суду за захистом свої прав, свобод чи інтересів у випадку незгоди із діями останнього.

Таким чином, судом не встановлено наявності поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення за судовим захистом за вимогами, що стосуються 2002-2005 та 2007-2009 років, тому в сенсі ст. 100 КАС України адмі7ністративний позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

Розглядаючи вимоги адміністративного позову в іншій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судовим розглядом встановлено, що щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2010 рік позивачеві ОСОБА_1 була нарахована у сумі 100,00 гривень, проте, не виплачена й станом на момент розгляду справи через наявність арештів рахунків відповідача, накладених Орджонікідзевським відділом ДВС від 28.01.2010 року та від 18.02.2011 року.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Отже, для вирішення цього спору необхідно визначитись, який з цих законів є пріоритетним та підлягає застосуванню.

Згідно зі ст.75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-рп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин, не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовує одно предметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах, суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

У відповідності до положень Закону «Про Державний Бюджет України на 2010 рік», відповідач у своїй діяльності керується Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії у сумі 100 гривень.

Судовим розглядом встановлено, що щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2010 рік позивачеві ОСОБА_1 була нарахована у сумі 100,00 гривень, проте, не виплачена й станом на момент розгляду справи через наявність арештів рахунків відповідача, накладених Орджонікідзевським відділом ДВС від 28.01.2010 року та від 18.02.2011 року.

Таким чином, суд вважає необхідним зобовязати відповідача здійснити позивачеві ОСОБА_1 виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік у сумі 100,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 159, ст. 160, ст. 162, ст. 163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Донецької області задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Донецької області виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік, як учаснику ліквідації наслідків на аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії у розмірі 100 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити нарахування та виплату разової грошової допомоги на оздоровлення за 2002-2005, 2007-2009 роки залишити без розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови викладеної в повному обсязі.

Суддя _______________________