Справа № 2а-2155/10/0770
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2а-2155/10/0770
Рядок статзвіту 2.11.4
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд під головуванням судді Маєцької Н.Д., за участю секретаря судового засідання Сідей І.І. та сторін, які беруть участь у справі:

позивача представник ОСОБА_1 (довіреність від 18.02.2010 року)

відповідача представник ОСОБА_2 (довіреність від 22.04.2010 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_3 до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.02.2010 року. № 18/17-2/ НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 14 грудня 2010 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови, у зв»язку з перебуванням судді з 15.12.2010 року по 17.12.2010 року на лікарняному виготовлено та підписано 20 грудня 2010 року .

Приватний підприємець ОСОБА_3 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № 18/17-2/НОМЕР_1 від 26.02.2010 року.

Позов мотивовано тим, що показники витрат, наведені в ОСОБА_1 перевірки від 09.02.2010 року не відповідають даним про витрати, що були відображені позивачем в декларації про доходи, а також первинними документами, що були надані для перевірки. Зокрема, податковим органом не було взято до уваги, що позивачем було отримано експедиційні послуги, а й отже здійснено валові витрати в розмірі 53 200,00 грн. У зв»язку з цим, вважає винесене податкове повідомлення- рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги за обставин викладених у позовній заяві та уточненні до позовної заяви підтримала повністю, дала аналогічні позовній заяві пояснення та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з мотивів викладених у запереченнях, зокрема пояснивши, що оскаржене рішення є правомірним та законним, оскільки за результатами податкової перевірки, позивачем не було представлено підтверджуючих документів які були повязані з отриманням доходу в сумі 53200,00 грн. в першому півріччі 2009 року.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши всі докази в сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, працівниками Ужгородської МДПІ у Закарпатській області в період з 21.01.2010 року по 02.02.2010 року було проведено перевірку приватного підприємця ОСОБА_3, за наслідками якої було складено ОСОБА_1 №8/17-2/НОМЕР_1 від 09.02.2010 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3, код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року».

За наслідками перевірки зроблено висновок про порушення підприємцем, зокрема ст. 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян»в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат внаслідок чого, на думку перевіряючих, донараховано до сплати податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 7581,00 грн. за 2009 рік.

На підставі ОСОБА_1 перевірки №8/17-2/НОМЕР_1 було прийнято податкове повідомлення-рішення №18/17-2/НОМЕР_1 від 26.02.2010 року, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб (11010200) усього 7 581,00 грн. за основним платежем.

Частина 10 ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»передбачає, що підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Позивачем надано суду книгу обліку доходів і витрат ОСОБА_3, Договір транспортної експедиції №3 від 02.01.2009 року, Договір транспортної експедиції №5 від 02.01.2009 року та Договір транспортної експедиції №6 від 02.01.2009 року. Предметом договорів транспортної експедиції є визначення взаємовідносин сторін при організації та виконанні перевезень вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні та у розрахунках за ці перевезення між Експедитором-Замовником та Експедитором-Перевізником, згідно яких фізична особа підприємець ОСОБА_3 може виступати як замовником таких послуг, так і виконавцем.

На підтвердження виконання договірних зобовязань позивачем подано до суду складені та підписані акти здачі-приймання виконаних послуг № Т-00000006 від 31.03.2009 р., № М-00000004 від 30.01.2009 р., № В-00000005 від 31.03.2009 р., № В-00000006 від 31.03.2009р., № В-00000008 від 31.03.2009р., № В-00000007 від 31.03.2009 р., згідно яких фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 було отримано експедиційні послуги на загальну суму 53 200,00 грн.

Згідно ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу до складу яких належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно із ч.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

У пп.5.3.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до обмежень віднесено включення до валових витрат на потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності та згідно пп. 5.3.9 витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом 5.11 ст.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств»заборонено установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, крім тих, що зазначені в цьому Законі.

Правильно зазначено позивачем, що ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не містить будь-яких вимог до наявності документів, що підтверджують право на віднесення певних витрат до складу валових витрат.

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»визначає, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Так, позивачем доведено, що згідно даних первинного обліку і податкового обліку у період з 01.01. 2009 року по 30.06.2009 року у приватного підприємця ОСОБА_3 оподатковуваний дохід не виникає.

Також судом встановлені порушення працівниками Ужгородської МДПІ у Закарпатській області податкового законодавства при складенні ОСОБА_1 №8/17-2/НОМЕР_1 від 09.02.2010 року.

Порядок складання акту перевірки фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності фізичних осіб визначений у «Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами», затвердженому наказом Державної податкової адміністрації України від 11 червня 2004 р. N 326.

Пункт 2 Розділу ІІ Порядку передбачає, що за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства органом податкової служби висвітлюються показники, які відображаються платником податків у податковій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів обліку платника податків у розрізі періодів, чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків та за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат субєкта підприємницької діяльності фізичної особи щодо встановлених порушень, зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи з обліку, а у разі відсутності такого - інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Так, відповідачем не відображено у ОСОБА_1 перевірки отриманих приватним підприємцем ОСОБА_3 витрат на суму 53200 грн., що в результаті вплинуло на визначення обєкта оподаткування. У ОСОБА_1 перевірки відсутня мотивація та обґрунтування не відображення даної суми у ОСОБА_1 перевірки.

Пункт 4 Розділу ІІ Порядку забороняє відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також субєктивних припущень посадовими особами, що здійснюють перевірку, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій платника податків та, за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат субєкта підприємницької діяльності фізичної особи.

Таким чином, посадовими особами Ужгородської МДПІ у Закарпатській області був зроблений незаконний висновок про порушення субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 ст.13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян»в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат.

Відповідно до статті 19 Конституції України державні органи повинні діяти тільки на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами.

З врахуванням вищезазначеного суд приходить до переконання що, спірне податкове повідомлення рішення є протиправним та таке, що підлягає скасуванню, а отже позов є підставним та підлягає до повного задоволення.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України слід присудити понесені позивачем документально підтверджені, у вигляді сплати судового збору (квитанції №3 від 16 квітня 2010 року) до стягнення з Державного бюджету України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 160- 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

1.Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

2.Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області від 26.02.2010 року № 18/17-2/НОМЕР_1 .

3. Присудити до стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (89452, Закарпатська область, Ужгородський район смт.Середнє, вул.Шевченка,8) понесені нею судові витрати у розмірі 3 (три) гривні 40 коп.

4. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Маєцька Н.Д.