Справа № 368/582/15-а
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/582/15-а
провадження № 2-а/368/19/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 рокуКагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кагарлик справу за позовом Миронівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови, -

встановив:

позивач просить суд скасувати постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 18.02.2015 р. (ВП №46574014 та ВП 46574105) про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) та зобовязати відповідача прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження за постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 21 серпня 2014 року по справі №368/1612/14-п, посилаючись на те, що постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 21 серпня 2014 року по справі № 368/1612/14-п ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню у вигляді 340 грн. штрафу та стягнуто судового збору в сумі 36,54 грн.

Копію постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 21 серпня 2014 року по справі №368/1612/14-п направлено Миронівською ОДПІ для виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання боржника.

Заступником начальника відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_1 18.02.2015 р. винесено постанову (ВП №46574105) про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), а саме: постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 21 серпня 2014 року по справі №368/1612/14-п в частині стягнення судового збору в сумі 36,54 грн.

Також 18.02.2015 р. винесено постанову (ВП №465774014) про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), а саме: постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 21 серпня 2014 року по справі №368/1612/14-п в частині стягнення штрафу в сумі 340,00 грн.

Дані постанови Кагарлицьке відділення Миронівська ОДПІ отримало 17.03.2015 р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції, (реєстраційний номер вхідної кореспонденції від 17.03.15р. № 661/9 та № 660/9 ) на супровідному листі відділу ДВС.

Миронівська ОДПІ з даними постановами державного виконавця не погоджується та вважає їх не законними, які підлягають скасуванню виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесене відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів.

Статтею 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обовязковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно ч. 3 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 300 КУпАП).

Відповідно до ст. 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Статтею 308 КУпАП встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 2 ст. 17 Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови судів у справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки:

постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Вимоги до змісту виконавчого документа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому документі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З огляду на вимоги п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», а також те, що стягнення згідно постанови Кагарлицького районного суду Київської області 21 серпня 2014 року по справі №368/1612/14-п проводиться в дохід держави, відсутність ідентифікаційного номеру боржника (фізичної особи) у виконавчому документі не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Така ж правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року №6-45 цс 14, та від 25 червня 2014 року №6-62 цс 14, які мають приюдиційне значення для судів загальної юрисдикції та є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить суд справу за позовом податкової інспекції слухати у відсутність представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без представника виконавчої служби та подано заперечення, з якого вбачається, що в задоволенні адміністративного позову Миронівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) відмовити повністю з наступних підстав. З підстав зазначених позов, вимоги позивача є безпідставними, необгрунтованими, протирічать діючому законодавству України та не підлягають задоволенню. 16.02.2015 року від Кагарлицького відділення Миронівської ОДПІ на виконання до відділу надійшли наступні виконавчі документи: постанова Кагарлицького районного суду № 368/1612/14-п про стягнення з ОСОБА_2 на корись держави штраф у розмірі 340,00 грн. та про стягнення з ОСОБА_2 на корись держави судовий збір у розмірі 36,54 грн. 18.02.2015 року державним виконавцем на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа). Відповідно до ч. 3 ст.. 18 Закону України «Про виконавче провадження» 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо. Також відповідно до ч. 6 с. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, при надсиланні відділом державної виконавчої служби запитів до держаних органів без зазначення ідентифікаційних номерів боржника мають місце відмови у наданні запитуваної інформації, оскільки для точного та повного пошуку необхідно мати ідентифікаційний код громадянина, а при надсиланні запиту до обєднаної державної податкової інспекції про надання ідентифікаційного коду боржника надходить відповідь, що з 17.06.2013 року встановлено новий порядок надання інформації судам загальної юрисдикції про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів, відповідно до якого обмін інформацією на центральному рівні здійснюється в електронному вигляді через телекомунікаційні мережі з використанням ЕЦП, який затверджено спільним наказом Державної судової адміністрації України та Державної податкової служби України від 26.02.2013 року № 30/34.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом встановлено, що постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 21.08.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та стягнуто в дохід Державного бюджету 340 грн. штрафу та 36,54 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»,примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: … 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Під час винесення рішення щодо боржника ОСОБА_2 суду не було відомо його індивідуальний ідентифікаційний номер та його і не було зазначено в даній постанові суду. Позивачем до відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції була подана заява про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого документу.

18 лютого 2015 року заступником начальника відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_1 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), яка внесена в Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, на постанову № 368/1612/14-п від 21.08.2014 року про стягнення штрафу на користь держави у сумі 340 грн. та судового збору в сумі 36,54 грн. з ОСОБА_2 видану Кагарлицьким районним судом Київської області, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на те,що у виконавчому документі не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника,відповідно п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»,за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені вимоги до виконавчого документа. У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідач, в порушені вимог п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону Укрпаїни «Про виконавче провадження», в якій зазначено,що у виконавчому документі зазначаються: … індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків), якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, безпідставно відмовив позивачу у відкритті виконавчого провадження.

Нормами п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від органів,установ,організацій, посадових осіб,сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення,довідки та іншу інформацію,у тому числі конфіденційну.

З огляду на наведені норми закону, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника,не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно правової позиції Верховного Суду України від 25.06.2014 року № 6-62 цс 14 зазначено наступне.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Згідно ст.. 3607 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тобто, позивачем доведено перед судом належними та допустимими доказами позовні вимоги стосовно скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 46574014 та ВП № 46574105 від 18.02.2015 та зобов'язання ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови № 368/1612/14-п від 21.08.2014, виданої Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. та судового збору в сумі 36,54 грн. з ОСОБА_2 на користь держави у встановлений законодавством строк.

Тому суд вважає, що з врахуванням положень ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 11 КАС України, виконавця слід зобов'язати до вжиття заходів по виконанню рішення, яке набрало законної сили і підлягає до обов'язкового виконання, шляхом скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання відкрити виконавче провадження з вчиненням усіх передбачених законом дій, необхідних для його відкриття та подальшого належного виконання судового рішення, тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 49, ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 6, 11, 71, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позовні вимоги Миронівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанови заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції ВП № 46574014 та ВП № 46574105 від 18.02.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа).

Зобов'язати заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_1 прийняти рішення про відкрити виконавче провадження за постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 21.08.2014 року по справі № 368/1612/14-п про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України 340 грн. штрафу та 36,54 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили через десять днів після її проголошення, якщо апеляційну скаргу не подано. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду суб'єктом владних повноважень, який не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_3