Справа № 2а/0470/1490/11
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2011-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 р. Справа № 2а/0470/1490/11

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про скасування рішення реєстратора про відмову в проведенні державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, а саме домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-3: підвал - площею 109,7 кв.м, І-поверх площею 103,2 кв. м., ІІ - поверх площею 112,5 кв.м., мансардний поверх площею 49,1 кв.м., всього загальною площею по літ. А-3 374,5 кв.м., житловою площею 158,9 кв.м., ґанок літ.а, балкон, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рибінська, буд. 101 без додаткового акту введення в експлуатацію, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2010 року, та зобовязання здійснити реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на вищевказаний обєкт нерухомого майна (з урахуванням уточнених позовних вимог, які прийняті судом).

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2010 року за позивачем було визнано право власності на нерухоме майно, а саме на домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-3: підвал - площею 109,7 кв.м, І-поверх площею 103,2 кв. м., ІІ - поверх площею 112,5 кв.м., мансардний поверх площею 49,1 кв.м., всього загальною площею по літ. А-3 374,5 кв.м., житловою площею 158,9 кв.м., ґанок літ.а, балкон, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рибінська, буд. 101 без акту введення в експлуатацію. Таке рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вступило в законну силу 17 грудня 2010 року.

Позивач звернувся 05 січня 2011 року до ОСОБА_6 підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради із відповідною заявою для реєстрації свого права власності. 17 січня 2011 року відповідачем було прийняте рішення про відмову у реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна. У якості обґрунтування відмови зазначалось, що на підставі п. 3.5. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року №157/6445 (із змінами та доповненнями станом на 28.07.2010 року, що набрали чинності 01.10.2010р.), заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації відповідно до цього положення, а саме: - подані документи не відповідають вимогам, установленим цим положенням та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства». Позивач вважає відмови відповідача в реєстрації права власності такими, що суперечать діючому порядку реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Представник відповідача ОСОБА_6 підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, обґрунтовуючи свої вимоги доводами, що викладені в рішенні реєстратора про відмову в реєстрації від 17.01.2011 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2010 року по справі № 2-14240/10 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про спонукання до укладення договору та визнання права власності, за ОСОБА_5 визнано право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-3: підвал - площею 109,7 кв.м, І-поверх площею 103,2 кв. м., ІІ - поверх площею 112,5 кв.м., мансардний поверх площею 49,1 кв.м., всього загальною площею по літ. А-3 374,5 кв.м., житловою площею 158,9 кв.м., ґанок літ.а, балкон, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рибінська, буд. 101 у м. Дніпропетровську.

Порядок проведення державної реєстрації права власності передбачений Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту положень ч. 1 ст. 15 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться у чітко встановленому порядку, а саме: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень однією із підстав для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обтяжень цих прав, що набрали законної сили.

Згідно з Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. за № 7/5 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002р. за №157/6445), державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць (п.1.3).

Заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлюючі документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням (п.2.2.).

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2010 року по справі № 2-14240/10 є правовстановлюючим документом, право власності за якими підлягає реєстрації відповідно до п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5, в ОСОБА_6 підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради.

Враховуючи всі вищезазначені положення законодавства, позивачем до ОСОБА_6 підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради було подано заяву на реєстрацію права власності разом із правовстановлюючими документами (відповідним рішенням суду) та усіма іншими документами.

Однак, відповідач, розглянувши надані документи, відмовив в реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна (рішення реєстратора про відмову в реєстрації від 17.01.2010р.), зазначивши в якості його правового обґрунтування п. 3.5 Тимчасового положення із посиланням на те, що реєстратор БТІ відмовляє у проведенні державної реєстрації прав, якщо: подані документи не відповідають вимогам, установленим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

В обґрунтування зазначених у відмовах доводів відповідач вказав на те, що в процесі ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 1096 від 26.11.1992 р. було надано земельну ділянку для проектування та будівництва. АО «Центр МЖК» згідно замовлення було видано довідку характеристику 14.12.1995 року № 3820 для продажу об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідач зазначає, що в описовій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська йдеться про договір купівлі-продажу від 20.09.2007 року, цей договір було укладено без попереднього проведення технічної інвентаризації нерухомого майна, державна реєстрація прав власності на зазначений обєкт не проводилась. Крім того, відповідач зазначив, що в реєстраційній справі відсутня інформація щодо первинної реєстрації права власності на домоволодіння за будь-яким власником та відсутні дані щодо його прийняття в експлуатацію.

Також вказується, що позивачем не надано документів, підтверджуючих право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2010 року по справі № 2-14240/10 набрало законної сили 17.12.2010 року.

Згаданим рішенням за позивачем було визнано право власності на зазначений обєкт нерухомого майна домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рибінська, буд. 101 у м. Дніпропетровську.

Положеннями ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Така ж вимога міститься і у положеннях ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, і Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Реєстратор не наділений повноваженнями надавати оцінку правомірності та законності рішення суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає, що відсутня необхідність у дослідженні правомірності вказаного рішення, а тому враховує рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, як належний доказ у справі та законну підставу для проведення державної реєстрації прав.

Відповідач, відмовляючи у проведенні державної реєстрації, посилався на власні висновки, робити, які не входить до його компетенції, а саме: самостійно надав оцінку рішенню Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2010 року.

Враховуючи вищезазначене, рішення реєстратора про відмову у проведенні державної реєстрації права власності від 17.01.2011р. прийняте без дотримання вимог законодавства України та без врахування всіх обставин, що мають для цього значення, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність відмови в проведенні реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність та обґрунтованість задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 14, 70, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення субєкта владних повноважень - ОСОБА_6 підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради реєстратора про відмову в реєстрації права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-3: підвал - площею 109,7 кв.м, І-поверх площею 103,2 кв. м., ІІ - поверх площею 112,5 кв.м., мансардний поверх площею 49,1 кв.м., всього загальною площею по літ. А-3 374,5 кв.м., житловою площею 158,9 кв.м., ґанок літ.а, балкон розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рибінська, буд. 101 без акту введення в експлуатацію на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2010 року по справі №2-14240/10.

Зобов'язати суб'єкт владних повноважень - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради здійснити реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-3: підвал площею 109,7 кв.м., І-поверх площею 103,2 м2, ІІ - поверх площею 112,5 кв.м., мансардний поверх площею 49,1 кв.м., всього загальною площею по літ. А-3 374,5 кв.м., житловою площею 158,9 кв.м, ґанок літ.а, балкон розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рибінська, буд. 101 без акту введення в експлуатацію, про що прийняти відповідне рішення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений

Суддя В.В ОСОБА_1