Справа № 808/133/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року о 15 год. 05 хв.Справа № 808/133/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, м. Оріхів Запорізької області

до Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області

про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Оріхівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (далі - відповідач, Оріхівський РВ ГУМВС України в Запорізькій області) в якому з урахуванням уточнень, просить суд:

- скасувати наказ виконуючого обов'язки начальника Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій областіМормуль Андрія Олеговича «Про покарання співробітника Оріхівського районного відділу» №27 від 26 червня 2014 року, відповідно до п.2 якого: «За порушення вимог інструкції, затвердженої наказом МВС України від 31.08.2013 №845 дільничному інспектору міліції сектору ДІМ Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області капітану міліції ОСОБА_1 оголошено догану та відповідно до вимог наказу ГУМВС від 26.10.2010 №1640, знизити щомісячну премію 20% строком на один місяць»;

- скасувати наказ начальника Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області Петровського Олександра Васильовича «Про покарання співробітника Оріхівського районного відділу» №37 від 10 вересня 2014 року, відповідно до п.1 якого: «За порушення вимог законодавства України, порушення вимог виконавчої та службової дисципліни, що виразилось в тривалому безвідповідальному ставленні до своїх службових обов'язків дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області капітана міліції ОСОБА_1, попереджено про неповну посадову відповідальність та відповідно до вимог наказу ГУМВС від 26.10.2010 №1640 знизити щомісячну премію 100% строком на один місяць».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що оскаржувані накази в частині, яка стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності є безпідставними та протиправними. Зазначає, що нею не вичинялось жодних порушень вимог чинного законодавства, що могли бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Також, вказує, що її не було належним чином ознайомлено з матеріалами службової перевірки та оскаржуваними наказами. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не подав, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходить службу в органах внутрішніх справ України та обіймає посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, та має спеціальне звання - капітан міліції.

Пунктом 2 наказу Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 26.06.2014 №27 «Про покарання співробітника Оріхівського районного відділу», за порушення вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 31.08.2013 №845, позивачу оголошено догану та відповідно до вимог наказу ГУМВС від 26.10.2010 №1640 знижено щомісячну премію строком на один місяць (а.с.30).

Крім того, наказом Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 10.09.2014 №37 «Про покарання співробітника Оріхівського районного відділу», за порушення вимог законодавства України, порушення виконавчої та службової дисципліни, що виразилось в тривалому, безвідповідальному ставленні до своїх службових обов'язків, позивача було попереджено про неповну посадову відповідальність та відповідно до вимог наказу ГУМВС від 26.10.2010 №1640 знижено щомісячну премію на 100%, строком на один місяць (а.с.32).

ОСОБА_1 оскаржено вищезазначені накази до ГУМВС України в Запорізькій області, разом з тим, за результатами проведеного службового розслідування співробітники ГУМВС України в Запорізькій області, у висновку службового розслідування 15.12.2014 (а.с.46-52), дійшли висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та відсутність підстав для скасування оскаржуваних наказів.

Позивач, не погодившись з оскаржуваними наказами, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, їх права, обов'язки та відповідальність, у томі числі порядок звільнення зі служби, врегульовані Положенням про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення).

Стаття 65 Конституції України визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч.3 ст.3 Закону України «Про міліцію» у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 ст.5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту Присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України клянеться завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягає з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ; мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Відповідно до положень ст.1 Дисциплінарного статуту поняттям службова дисципліна охоплюється дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни визнається дисциплінарним проступком.

Аналізуючи викладене, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка порушила службову дисципліну та скоїла дисциплінарний проступок.

Разом з тим, наявність такого проступку повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення факту скоєння дисциплінарного проступку покладається на орган, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом №27 від 26.06.2014 стало, на думку відповідача, порушення вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 31.08.2013 №845, а за наказом №37 від 10.09.2014 - порушення вимог законодавства України, порушення виконавчої та службової дисципліни, що знайшло своє відображення у тривалому, безвідповідальному ставленні до службових обов'язків.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Суд зазначає, що порядок проведення службового розслідування визначається Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України №230 від 12.03.2013 (далі - Інструкція №230).

Згідно п.8.1 Інструкції №230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

До матеріалів справи на запит суду надано висновок службового розслідування за фактами порушення працівниками Оріхівського РВ ГУМВС вимог законодавства та службової дисципліни, затверджений начальником Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області 10.09.2014 (а.с.81-82).

У висновку службового розслідування зазначено, що «Справи адміністративного нагляду та «формальників» ведуться формально, а в деяких випадках взагалі не ведуться , що є грубим порушенням закону України «Про адміністративний нагляд» та наказу МВС № 1303/203-2003 « Про порядок встановлення та здійснення адміністративного нагляду». Профілактика з особами, засудженими до покарання, не пов'язаних з позбавленням волі ДІМ ОСОБА_1, ведеться формально. В матеріалах засуджених відсутні пояснення родичів, сусідів, що не дає можливості встановити реальний образ життя підсудного, що є порушенням наказу №270/1560-2003 року «Про порядок виконання покарання не пов'язаних з позбавленням волі».

Також, при надходженні повідомлення до чергової частини від гр. ОСОБА_4 про те, що на АЗС в смт. Комишеваха по вулю Б. Хмельницького 57 Б, касир не дав здачу заявнику. Однак, під час перевірки встановлено, що факт вчинення касиром АЗС ОСОБА_6. обраховування покупця повністю підтверджується показами заявника ОСОБА_7, свідка ОСОБА_6, та самої ОСОБА_8 Даний факт безвідповідального ставлення до своїх службових обов'язків підтвердились в повному обсязі. Пояснення з причин не виконання функціональних обов'язків ОСОБА_1 давати відмовилась, з поданням прокуратури Оріхівського району ознайомлена.

04.09.2014 року за №4316 до Канцелярії Оріхівського РВ ГУМВС надійшла вказівка про усунення порушень вимог кримінально-виконавчого законодавства України. Під час перевірки прокуратурою району стану профілактичної роботи з особами , засудженими до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі встановлено, що працівники СДІМ Оріхівського РВ при здійснені індивідуально-виховної роботи з засудженим до громадських робіт ОСОБА_9 обмежились наданням до Оріхівського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області лише одного рапорту та одного пояснення від засудженого за 2-й квартал 2014 року, що свідчить про самоусунення за даним напрямком роботи та формальне виконання функціональних обов'язків, що призвело до вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч.2 ст.389 КК України. Крім цього встановлено, що при здійснені індивідуально-профілактичної роботи з гр.. ОСОБА_10 за 2-й квартал 2014 року надано лише один рапорт та пояснення за 05.06. 2014 року від самого ОСОБА_10, хоч на профілактичному обліку він перебуває з 2012 року.

Даний факт безвідповідального ставлення до своїх службових обов'язків підтвердились в повному обсязі. Пояснення з причин не виконання функціональних обов'язків ОСОБА_1 давати відмовилась, з вимогою прокуратури Оріхівського району ознайомлена.».

Разом з тим, суд проаналізувавши вищевказаний висновок службового розслідування, дійшов висновку про те, що службове розслідування відносно ОСОБА_1 було проведено поверхнево. Так, зазначений висновок службового розслідування містить загальний виклад порушень вимог чинного законодавства з боку співробітників СДІМ Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, та не містить посилань, в чому саме виявилась протиправність дій позивача під час виявлення вказаних порушень.

Крім того, судом встановлено, що в резолютивній частині висновку службового розслідування зазначено, що позивача необхідно притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог законодавства України, проте, на переконання суду, висновок службового розслідування повинен містити чітке посилання на конкретний пункт, частину, статтю, конкретного нормативно-правового акту, який було порушено позивачем під час неналежного виконання службових обов'язків.

Так саме, як і наказ від 10.09.2014 №37 «Про покарання співробітника Оріхівського районного відділу» не містить чітко визначеної підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, абзацом 3 пп.6.2.2 п.6.2 Інструкції №230 закріплені обов'язки особи, яка провидить службове розслідування, а саме у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

Відповідно до п.6.3 Інструкції №230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Разом з тим, надані до матеріалів справи матеріали службового розслідування не містять актів про відмову позивача від надання пояснень, хоча у висновку службового розслідування зазначено про відмову позивача від надання пояснень під час проведення службового розслідування.

Щодо наказу відповідача від 26.06.2014 №27 «Про покарання співробітника Оріхівського районного відділу», суд зазначає наступне.

З вищевказаного наказу судом встановлено, що підставою для його прийняття те, що «Прокуратурою району перевірено стан додержання законодавства при виконанні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, причин та умов, що їм сприяли. Під час проведення перевірки встановлено ряд суттєвих порушень. Так рапорти співробітників, закріплених за поведінкою осіб, яким встановлено домашній арешт, в порушення п.2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 31.08.2013 №845 негайно та своєчасно не вносились до бази електронного обліку. Так відомості про встановлення домашнього арешту на підозрюваного ОСОБА_11 внесені 14.01.2014 до бази електронного обліку, в зв'язку з надходженням ухвали суду від 13.01.2014 до Оріхівського РВ вх№174 від 14.01.2014. Так відомості до бази електронного обліку осіб, яким встановлено домашні арешт встановлено лише 22.04.2014 відносно ОСОБА_12, про те що ухвала Апеляційного суду Запорізької області надійшла факсимільним зв'язком 08.04.2014, відповідно до пояснення відповідального працівника, дана постанова не містила всіх необхідних даних, а саме номера справи, мала нечіткий текстовий документ, відсутність мокрої печатки, вихідних номерів та інше. Прокуратурою району також встановлено факт не повідомлення протягом доби слідчого про постановку на облік осіб, запобіжний захід яким обрано - домашній арешт. Відповідно до пояснення працівників данні ухвали наданні самими слідчими та про постановку їм сповіщено в усній формі, так як при формуванні справи необхідні документи - повідомлення про підозру, установчі данні на особу. Також прокуратурою вказано на відсутність контролю з боку відповідальної особи - заступника начальника відділу - начальника МГБ Оріхвського РВ Сітало В.В.»

Суд зазначає, що з резолютивної частини зазначеного наказу встановлено, що за виявленні прокуратурою району недоліки в роботі Оріхівського РВ було притягнуто до дисциплінарної відповідальності 3-х співробітників СДІМ Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій область, зокрема, і ОСОБА_1

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вказаний наказ не містить докладного викладу обставин щодо того, в чому саме полягає неправомірна поведінка саме позивача. Відповідачем до матеріалів справи не надано посадової інструкції позивача, а також жодних належних доказів того, що порушення які були виявленні прокуратурою району вчиненні через неналежне виконання посадових обов'язків саме позивачем.

Також, на переконання суду, той факт, що наказом від 26.06.2014 №27, за порушення встановленні прокуратурою району, до відповідальності притягнуто три особи, свідчить про не встановлення Оріхівським РВ конкретної особи винної у недотриманні вимог чинного законодавства, зокрема, Інструкції від 31.08.2013 №845.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Разом з тим, представником відповідача до матеріалів справи не надано належних доказів про відібрання у позивача пояснень, або акту про відмову у наданні пояснень, перед накладенням дисциплінарного стягнення наказом №27 від 26.06.2014. Також, в матеріалах справи не міститься належних доказів на підтвердження дати ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів, в частині яка стосується позивача та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Оріхівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області №27 від 26.06.2014 «Про покарання співробітника Оріхівського районного відділу» в частині пункту 2.

Визнати протиправним та скасувати наказ Оріхівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області №37 від 10.09.2014 «Про покарання співробітника Оріхівського районного відділу» в частині пункту 1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Шара