Справа № 808/1865/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року 16:25Справа № 808/1865/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Одинця Є.І. та представників

позивача: Швеця Д.М.

відповідача: Лактіонової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоформула Центр»

до Запорізької митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки-відмови у прийнятті митної декларації та зобов'язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоформула Центр» до Запорізької митниці Державної фіскальної служби.

В зазначеній позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000058/1 від 19.03.2015;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00117 від 19.03.2015;

- зобов'язати Запорізьку митницю Державної фіскальної служби вчинити певні дії, а саме: повернути на рахунок позивача 8500 в АТ Укрсиббанк м. Харків МФО 351005 перераховану суму гарантії за платіжним дорученням №300 від 25.03.2015 в сумі 150000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними.

Розгляд справи призначено на 01 липня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом.

З підстав викладених в письмових запереченнях та додаткових поясненнях просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 01.07.2015 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи судом встановлено, що 21 січня 2015 року між AT «Електропорцелан Лоуни» (Чехія) (Постачальник) та ТОВ «Автоформула Центр» (Покупець) укладено контракт №150121 (далі - Контракт), відповідно до якого позивач придбав товар: ізолятори керамічні М064605 (Р2875/470 330 кВ) в кількості 4 шт. за ціною 1916,00 Євро за штуку та ізолятори керамічні М068405 (Р2670/470-2) в кількості 58 шт. за ціною 1817,00 Євро за штуку.

Відповідно до п.2.1 Контракту ціна на товар встановлюється в Євро, Покупець здійснює платіж в доларах США по курсу Європейського Центрального Банку на день перерахування платежу на підставі рахунку-проформи. До кожної конкретної поставки буде підписуватися відповідна Специфікація.

Пунктом 4.1 Контракту передбачено, що Покупець оплачує 30 % вартості товару до запуску виробів у виробництво, тобто не менш 3-х місяців до ймовірного відвантаження. 70 % Покупець оплачує по факту готовності товару до відвантаження, тобто за тиждень до імовірного відвантаження. Якщо інше не оговорено у відповідних Специфікаціях.

30.01.2015 платіжним дорученням №7, на виконання умов контракту, позивачем перераховано 19853,4 доларів США передоплати по контракту. Транспортування першої партії товару здійснювалось ФОП ОСОБА_3 Відповідно до довідки про транспортні затрати від 06.03.2015, вартість транспортних витрат склала 24786,98 грн.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем за участю декларанта (представника) - ПП «Леон - броксервіс» по електронній системі «MD OfficeTM. MDDeclaration» до м/п «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці ДФС подано декларацію по формі МД-2 №112050000/2015/003576, відповідно до якої заявлена митна вартість товару у розмірі 20610 доларів США.

Визначення митної вартості товару здійснено за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зазначена позивачем митна вартість згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України включає вартість товару, згідно рахунків - 470293,96 грн., виходячи з розрахунку: 20610 доларів США х 21,616059 грн. (офіційний курс долару США) + 24786,98 грн. (транспортні витрати).

Також, разом з зазначеною митною декларацією, позивачем для оформлення товару надано до митного органу наступні документи:

- міжнародна автомобільна накладна (CMR) 5163355 від 04.03.2015;

- платіжні доручення в іноземній валюті №10 від 02.03.2015 та №7 від 30.01.2015;

- довідка про транспортні витрати від 06.03.2015 за №1;

- висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-92 від 06.03.2015;

- рахунок проформа №ZF50003 та рахунок проформа ZF50075;

- зовнішньоекономічний договір (контракт №150121) від 21.01.2015;

- специфікація №1 від 21.01.2015;

- інвойс від 27.02.2015 №65210033;

- договори на перевезення товару від 24.12.2014за №24-01/12 та 15.01.2015 за №1/15;

- інформація про здійснення радіологічного контролю від 04.03.2015;

- інформація про дотримання вимог законодавства щодо організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари та пакувальних матеріалів;

- декларація про походження товару 65210033 від 27.02.2015;

- сертифікат на продукцію №046/2;

- копія митної декларації країни відправлення.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, містять наступні розбіжності, а саме:

- згідно специфікації від 21.01.2015 № 1 зазначено найменування товару «ізолятор керамічний М068405 (Р2670/470-2)», натомість до митного оформлення згідно інвойса від 27.02.2015 №65210033 заявлено товар: «ізолятор керамічний М068405 (Р2670/470);

- в інвойсі від 27.02.2015 №65210033 не має посилань на специфікацію 21.01.2015 №1, в якій сторонами оговорено ціну за товар;

- у висновку Запорізької торгово-промислової палати від 06.03.2015 №ОИ-92 рівень ціни товару може буї 2,67 EUR/кг до 3,91 EUR/кг, що не дає змоги об'єктивно проаналізувати рівень ціни.

У зв'язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, Запорізькою митницею ДФС 13.03.2015 направлено повідомлення (письмову вимогу) декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.6 ст. 53 МК України.

19.03.2015 декларантом ТОВ «Автоформула Центр» були надіслані додаткові витребувані документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- пакувальний лист Е15/20 від 27.02.2015;

- додаткова угода №1 від 02.02.2015 до контракту

- рахунок-фактура (інвойс) №65210033 від 27.02.2015;

- прас-лист б/н від 14.01.2015;

- акт здачі виконаних робіт з транспортно-експедиційного обслуговування №16-01/03 від 16.03.2015.

Також, декларантом зазначено, що «інші документи на підтвердження заявленої митної вартості надати немає можливості».

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 19.03.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000058/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00117.

Вказаним рішенням відповідачем визначено митну вартість за 2 ґ (резервним) методом визначення митної вартості.

На підставі даного рішення позивач оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2015/004339 сплативши митні платежі згідно з заявленою вартістю, у зв'язку з чим позивачем сплачено митні платежі в більшому розмірі, а саме на 150 000 грн.

Не погодивсь з вказаним рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідача суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч .1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Відповідно до приписів ст. 53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в поданих документах. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові документи.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані на запит позивачем додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

Згідно вимог ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи не підтверджують заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару.

Як зазначалось вище, до митного оформлення надано: міжнародна автомобільна накладна (CMR) 5163355 від 04.03.2015; платіжні доручення в іноземній валюті №10 від 02.03.2015 та №7 від 30.01.2015; довідка про транспортні витрати від 06.03.2015 за №1; висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-92 від 06.03.2015; рахунок проформа №ZF50003 та рахунок проформа ZF50075; зовнішньоекономічний договір (контракт №150121) від 21.01.2015; специфікація №1 від 21.01.2015; договори на перевезення товару від 24.12.2014за №24-01/12 та 15.01.2015 за №1/15; інформація про здійснення радіологічного контролю від 04.03.2015; інформація про дотримання вимог законодавства щодо організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари та пакувальних матеріалів; декларація про походження товару 65210033 від 27.02.2015; сертифікат на продукцію №046/2; копія митної декларації країни відправлення; пакувальний лист Е15/20 від 27.02.2015; додаткова угода №1 від 02.02.2015 до контракту; рахунок-фактура (інвойс) №65210033 від 27.02.2015; прас-лист б/н від 14.01.2015; акт здачі виконаних робіт з транспортно-експедиційного обслуговування №16-01/03 від 16.03.2015.

Суд вважає, що зазначені документи, які надавались митному органу під час митного оформлення, містять всі відомості про товар, його ціну, країну походження, тощо та жодним чином не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Також, судом при дослідженні документів встановлено, що в інвойсі від 27.02.2015 №65210033, який був наданий митному органу, дійсно не було посилання на специфікацію 21.01.2015 № 1. З супровідним листом від 17.03.2015 контрагент позивача - AT «Електропорцелан Лоуни» надіслав ТОВ «Автоформула Центр» виправлений інвойс. 19.03.2015 декларантом ТОВ «Автоформула Центр» направлено виправлений інвойс №65210033 від 27.02.2015, що підтверджує відповідач в своєму рішенні про корегування митної вартості.

Суд вважає необґрунтованим, при встановленні методу митної визначення митної вартості, посилання на митну декларацію від 12.03.2015 №807100000/2015/7650. Згідно до зазначеної декларації декларувався товар:Ізолятори електричні виготовлені з кордієриту С-410-кордиєритової кераміки (на основі малоазійського тальку, технічної окиси алюмінію та вогнеупорної високо пластичної глини) та електричні ізолятори, виготовлені з стеатиту С-220 - стеатитової кераміки (на основі тальку, глини, вуглекислих калія та барія і органічних пластифікаторів). Тобто, декларувались інші ізолятори, ніж ті, які декларувались позивачем.

З наданого до матеріалів справи висновку Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-92 від 06.03.2015 судом встановлено, що ціна товару імпортованого позивачем відповідає середній ціни для такого товару, що склалася на світовому ринку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, в рішенні Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів не зазначено які джерела інформації ними використовувались (крім МД від 12.03.2015 №807100000/2015/7650), відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів (висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-92 від 06.03.2015 підтверджує середню ціну на вказаний товар), не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за методом №1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митних декларацій, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Запорізьку митницю Державної фіскальної служби вчинити певні дії, а саме: повернути на рахунок позивача 8500 в АТ Укрсиббанк м. Харків МФО 351005 перераховану суму гарантії за платіжним дорученням №300 від 25.03.2015 в сумі 150000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 статті 55 Митного кодексу України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Для того, щоб прийняти рішення про визнання митної вартості товарів у органу доходів і зборів є першорядний та другорядні методи визначення митні вартості товарів згідно норм Митного кодексу України.

Відповідно до статті 8 Митного кодексу України державна митна справа здійснюється на основі принципу виключних повноважень митних органів України щодо здійснення державної митної справи.

Аналіз норм статей 8 та 55 Митного кодексу України дає підстави вважати, що тільки орган доходів і зборів вповноважений вирішувати питання застосування методу визначення митної вартості товарів, а отже й питання визнання заявленої митної вартості чи її невизнання.

Зазначена позиція підтверджується також і рішеннями Верховного суду України у справі №2а-439а13 від 17.12.2013 та у справі №21-242а 2 від 07.09.2012 де зокрема зазначено, що «питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Тому суди, встановивши протиправність рішення митного органу про визначення митної вартості за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надміру сплачену з такої суми вартість ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості».

Порядок повернення надміру сплачених коштів врегульований Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженому наказом Державної митної служби Україна від 20 липня 2007 року N 618, зареєстрованому в Міністерстві юстиції Україна 25 вересня 2007 р. за N 1097/14364.

Зазначеним порядком передбачено, що у випадку надміру сплачених податків, платник податків звертається до митного органу з відповідною заявою про повернення надміру сплачених коштів до державного бюджету. Позивач не надав доказів того, що підприємство зверталося до митного органу з такою заявою. Таким чином, орган доходів і зборів не відмовляв підприємству в поверненні грошових коштів.

Зазначена позиція підтверджується також рішеннями Верховного суду України (постанови Верховного Суду України від 12.11.2014 та від 21.04.2015).

Крім того, суд зазначає, що до набрання законної сили судовим рішенням про скасування рішення про коригування митної вартості, вимога про повернення (зобов'язання вчинити дії по поверненню) надміру сплачених коштів є передчасною.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоформула Центр» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000058/1 від 19.03.2015.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00117 від 19.03.2015 Запорізької митниці Державної фіскальної служби.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоформула Центр» судовий збір у розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко