Справа № 804/1607/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2015 р. Справа № 804/1607/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що висновки Акта перевірки від 12.12.2014 р. № 9657/22-01/31780911 щодо встановлених порушень п.п. 135.5.4. п. 135.5 ст. 135, п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.4 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело що заниження податку на прибуток за 2013 рік в розмірі 559246,00 грн. та п. 198.1, п.198.2, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 212 520,00 грн., у тому числі за квітень 2013 року у розмірі 5 853,00 грн., за листопад 2013 року у розмірі 206 667,00 грн., з посиланням на які прийняті спірні рішення, не відповідають дійсним обставинам господарських відносин між позивачем та ТОВ «АВАЛОН ІНВЕСТ ЛТД», ТОВ «Укрпромхімпостач» і ТОВ «КОРСЕЛЬ». Так, висновки відповідача щодо не включення до інших доходів за 2013 рік суми безнадійної кредиторської заборгованості перед ТОВ «АВАЛОН ІНВЕСТ ЛТД» у розмірі 1236600,00 грн.; нереальності здійснення господарських операцій та юридичну дефектність первинних документів, складених від імені ТОВ «Укрпромхімпостач», що призвело до завищення собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2013 рік на суму 1033333,00 грн.; завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «КОРСЕЛЬ» на суму 5853,00 грн. за період - квітень 2013 р. та ТОВ «Укрпромхімпостач» на суму 206667,00 грн. за період - листопад 2013 р. є безпідставними та спростовуються наявними у позивача первинними документами, що свідчать про правомірність формування показників валових витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам із вказаними контрагентами в перевіряємому періоді.
Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Просив задовольнити позов із підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідач - Державна податкова інспекція в Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував, подав до суду письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи. Згідно з наданими запереченнями, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені з урахуванням встановлених в ході перевірки порушень норм податкового законодавства і підстави для їх скасування, відсутні. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч.4, 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Судовим розглядом справи встановлено, що відповідачем згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1.2 ст.75, пп.77.1 п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України проведена виїзна планова документальна перевірка ТОВ «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. За результатами перевірки було складено Акт від 12.12.2014 р. № 9657/22-01/31780911 (а.с. 16-42).
За висновками вказаного акта перевіркою встановлено порушення п.п. 135.5.4. п. 135.5 ст. 135, п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.4 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело що заниження податку на прибуток за 2013 рік в розмірі 559246,00 грн.; п. 198.1, п.198.2, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 212 520 грн., у тому числі за квітень 2013 року в розмірі 5 853 гри., за листопад 2013 року в розмірі 206 667 грн.
Підставою для означених висновків слугували твердження посадових осіб відповідача щодо безпідставного не включення позивачем до інших доходів за 2013 рік суми безнадійної кредиторської заборгованості перед ТОВ «АВАЛОН ІНВЕСТ ЛТД» у розмірі 1236600,00 грн.; нереальності здійснення господарських операцій та юридичну дефектність первинних документів, складених від імені ТОВ «Укрпромхімпостач», що призвело до завищення собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2013 рік на суму 1033333,00 грн., завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, задекларованих в рядку 05.1 Декларацій «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2013 рік на суму 673467,00 грн.; завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «КОРСЕЛЬ» на суму 5853,00 грн. за період - квітень 2013 р. та ТОВ «Укрпромхімпостач» на суму 206667,00 грн. за період - листопад 2013 р.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при винесенні рішення виходить з наступного.
Розв'язуючи спір, суд зазначає, що порядок формування платником податків валових витрат та податкового кредиту визначений приписами Розділів III і V Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755 - VI (далі - ПК України).
Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Приписами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу. Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.
На підстави наведених законодавчих положень суд доходить до висновку, що при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання товарів повинні бути в наявності первинні документи, що підтверджують здійснення платником податку витрат на такі товари, отримання позивачем таких товарів, використання їх у господарській діяльності позивача.
Водночас, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції між тими суб'єктами господарювання, які склали такі документи.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в ході проведення документальної планової перевірки повноти визначення доходів і витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток та правомірності формування сум податкового кредиту, контролюючим органом були досліджені первинні документи позивача, в тому числі і документи за якими встановлені порушення податкового законодавства.
Так, перевіркою повноти визначення доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. встановлено їх завищення за 2013 рік на суму 1236600,00 грн. у зв'язку із не включенням до складу інших доходів за 2013 рік суми безнадійної кредиторської заборгованості перед ТОВ «АВАЛОН ІНВЕСТ ЛТД» за отримані будівельні роботи, що на думку відповідача є порушенням норм п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України (с. 4 Акта перевірки).
З матеріалів справи також вбачається, що перевіркою повноти визначення витрат за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 05.1 Декларації з податку на прибуток приватних підприємств «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» за 2013 рік на суму 1706800,00 грн.
Так, проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до даних журналу - ордеру та відомостей по бухгалтерському рахунку № 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями та замовниками» та первинними документами до нього за 2013 рік, ТОВ «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» по бухгалтерському рахунку № 701 «Дохід від реалізації готової продукції» відображено фінансовий результат від реалізації готової продукції на суму 10 010 840,63 грн., обсяг собівартості реалізованої готової продукції за 2013 рік відповідно до даних бухгалтерського обліку склав 10 684 307,27 грн., що на 673 466,64 грн. більше, ніж отриманий дохід та свідчить про порушення позивачем вимог п.п.138.1.1 п. 138.1, п.138.4 ст.138, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, а саме, завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані по рядку 05.1 Декларацій «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» за 2013 рік на суму 673467,00 грн. (с. 7 Акта перевірки).
Крім того, судом встановлено, що на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що ТОВ «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» укладено з ТОВ «Укрпромхімпостач» Договір № 01/11 від 01.11.2013 р., відповідно до якого ТОВ «Укрпромхімпостач» надає позивачу послуги з дороботки, поліровки та колібровки натурального каменю. У податковому обліку вартість послуг відображена у рядку 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» Декларації з податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 1033333,00 грн.
Опрацювавши надані до перевірки первинні документи ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська дійшла висновку про нереальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Укрпромхімпостач», оскільки на момент перевірки ТОВ «Укрпромхімпостач» має стан - 8 (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням), неможливо провести зустрічну звірку та встановити ланцюг надання послуг з дороботки, поліровки та колібровки натурального каменю. Крім того, основні види діяльності ТОВ «Укрпромхімпостач» - оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, не відповідають послугам, які ТОВ «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» оприбуткувало від ТОВ «Укрпромхімпостач». Вказані обставини, на думку контролюючого органу, свідчать про порушення позивачем вимог п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, внаслідок чого, ТОВ «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» неправомірно включило до складу собівартості вартість послуг, які оприбутковані від ТОВ «Укрпромхімпостач» за 2013 рік на суму 1033333,00 грн. (с. 10 акта перевірки).
Судом також встановлено, що перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. контролюючим органом встановлено його завищення на загальну суму 212520,00 грн., в т.ч. за квітень 2013 р. в розмірі 5853,00 грн. (по взаємовідносинам з ТОВ «КОРСЕЛЬ»), за листопад 2013 р. в розмірі 206667,00 грн. (по взаємовідносинам з ТОВ «Укрпромхімпостач») (с ТОВ «Укрпромхімпостач», що свідчить про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України (с. 13-16 акта перевірки).
Суд зазначає, що позивачем до суду не надані первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, отже доводи викладені податковим органом в Акті перевірки не спростовані та є такими, що відповідають дійсності.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання-передачу тих чи інших активів саме учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким передавався та приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу, субпідрядників тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
З метою повного та всебічного з'ясування обставин по справі, ухвалою суду від 29 квітня 2015 року було визнано обов'язковою участь директора ТОВ «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» Кудріна Р.М. у судовому засіданні. Однак останній в судове засідання не з'явився.
У відповідності до ч.6 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.
На підтвердження обґрунтованості обраної позиції позивачем не надано до суду первинних документів, які б спростовували висновки податкового органу.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Оскільки, позивачем до суду не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості заявлених позивних вимог, явка в судове засідання представника позивача, який міг би надати обґрунтовані пояснення щодо здійснення господарської діяльності підприємством була також проігнорована, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до вимог ч. 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 86, 158-163 КАС України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОГРАНІТСЕРВІС» до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева