Справа № 810/2682/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/2682/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року 810/2682/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Бел Оіл"

до

Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про

визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити певні дії та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бел Оіл" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо неприйняття та невизнання податкової звітності з податку на прибуток за І квартал 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Бел Оіл";

- зобов’язати Міжрегіональне Головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників прийняти та визнати податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Бел Оіл" і внести відповідні відомості про прийняття та визнання податкової звітності до АІС "Податковий блок" та її підсистем: підсистема "Обробка податкової звітності та платежів", підсистема "Облік платежів", підсистема "Податковий аудит", інших автоматизованих інформаційних систем податкового органу, в яких відображається інформація про неприйняття та невизнання податкової звітності;

- скасувати податкову вимогу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 22.05.2015 №47-23;

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивачу було правомірно відмовлено в прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за І квартал 2015 року, оскільки декларація не відповідала вимогам абз. 3 п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України. Крім того відповідач у письмових запереченнях зазначив, що правомірно було винесено податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу, оскільки позивачем не було сплачено авансові внески з податку на прибуток.

У судове засідання, призначене на 05.08.2015, з’явились представники сторін.

До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Бел Оіл" подало податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І квартал 2015 року. Декларація була прийнята. На підтвердження прийняття декларації позивачем надано квитанцію про прийняття № 2 від 12.05.2015.

Також позивачем було подано фінансовий звіт суб’єкта малого підприємництва (Баланс станом на 31.03.2015). На підтвердження прийняття фінансового звіту позивачем надано квитанцію про прийняття № 2 від 12.05.2015.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 9 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України у січні-грудні 2015 року та січні-травні 2016 року платники зобов’язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року, у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому – четвертих кварталах звітного (податкового року) не здійснює, а податкові зобов’язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Таким чином, закон визначає, що якщо платник авансових внесків з податку на прибуток задекларував відсутність отриманого прибутку або збитковий результат за підсумками першого кварталу 2015 року, то такий платник припиняє сплату авансових внесків з податку на прибуток починаючи з другого кварталу 2015 року та визначає податкові зобов’язання на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів, та за 2015 рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому Податковим кодексом України. При цьому, починаючи з квітня 2015 року такий платник не підпадає під вимоги, передбачені пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, щодо сплати авансових внесків з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, та не є платником авансових внесків у 2015 році, а також у січні – лютому 2016 року.

Відповідно до статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно з пунктом 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Податкова звітність з податку на додану вартість подається до контролюючого органу всіма платниками в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з пунктом 49.20 статті 49 Податкового кодексу України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Відповідно до п. 4.10 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом Державної податкової служби України від 14.06.2012 №516, якщо після подачі декларації (незалежно від способу подачі) за звітний період платник податків подає нову декларацію із виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, передбачені п. 50.1 ст. 50 Кодексу, не застосовуються.

Така декларація заноситься до БДАЗ з ознакою "звітна нова" (якщо це передбачено формою) та "звітна" (якщо інше не передбачено формою), а надана раніше звітність отримує статус "До відома".

Судом встановлено, що позивачем 12.05.2015 подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І квартал 2015 року з позначкою "звітна нова", за звітний (податковий) період - І квартал 2015 року та подано фінансовий звіт суб’єкта малого підприємництва (Баланс станом на 31 березня 2015 року). Прийняття податкової декларації та фінансового звіту 12.05.2015 підтверджено квитанціями про прийняття.

Судом встановлено, що декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2015 року з позначкою "звітна нова" подана 12 травня 2015 року, тобто в межах строків, визначених законом для подання звітної квартальної декларації, порядок обчислення яких визначено податковим законодавством.

В запереченнях відповідач зазначив, що Податковим кодексом України не передбачено права платника податку, який сплачує авансовий внесок, подавати податкову декларацію за перший квартал у разі не отримання ним прибутку або отримання збитку.

Також відповідач зазначив, що при поданні податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2015 року порушено абзац 3 пункт 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, жодних інших порушень відповідачем не зазначено.

Однак, твердження відповідача щодо порушення позивачем абзацу 3 пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України не відповідають дійсності, так як позивачем було подано звітну квартальну декларацію з податку на прибуток приватних підприємств, а не уточнюючий розрахунок, як про це зазначено у листі податкового органу про невизнання податкової звітності.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем жодним доказом не підтверджено вчинення зазначених порушень позивачем.

З огляду на викладене суд приходить до висновків, що дії податкового органу щодо невизнання податкової звітності та відмови в прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за І квартал 2015 року є незаконними та такими, що не відповідають вимогам законодавства України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб’єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І квартал 2015 року у порядку та строки, визначені законодавством, а твердження податкового органу про те, що подано податкову декларацію заповнену з порушенням вимог п. 48.3 та 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України є хибним і не відповідає змісту закону. Наявні у матеріалах справи докази спростовують твердження податкового органу про порушення позивачем вимог п.48.3 та п.48.4 ст. 48 Податкового кодексу України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 11, 14, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бел Оіл" - задовольнити.

Визнати протиправними дії Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо неприйняття та невизнання податкової звітності з податку на прибуток за І квартал 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Бел Оіл".

Зобов’язати Міжрегіональне Головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників прийняти та визнати податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Бел Оіл" і внести відповідні відомості про прийняття та визнання податкової звітності до АІС "Податковий блок" та її підсистем: підсистема "Обробка податкової звітності та платежів", підсистема "Облік платежів", підсистема "Податковий аудит", інших автоматизованих інформаційних систем податкового органу, в яких відображається інформація про неприйняття та невизнання податкової звітності.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 22.05.2015 №47-23.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.