Справа № 2-а-84/10
Суддя: Биліна Т. І.
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вугледарський міський суд Донецької області
м. Вугледар 31 травня 2010 р.
Вугледарський міський суд Донецької області - місцевий адміністративний суд. складі: головуючої - судді Биліни Т.І., при секретарі Соколовій Л.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2. розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Вугледар Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання призначити щомісячну страхову виплату та одноразову страхову виплату у звязку з втратою працездатності,-
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Вугледар Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити щомісячну страхову виплату та одноразову страхову виплату у звязку з втратою працездатності.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Згідно висновку МСЕК №024724 від 18.02.1992 року йому встановлена 3 група інвалідності та визначено 50 % стійкої втрати працездатності. Згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він отримує пенсію, а також щорічну компенсацію на оздоровлення. Згідно зі ст. 60 вказаного Закону вважає, що йому повинні виплачуватись страхові виплати, передбачені Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, призвели до втрати працездатності», а саме щомісячну страхову виплату втраченого заробітку залежно від ступеня втрати професійної працездатності, а також одноразову допомогу. Факт пошкодження здоровя внаслідок участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується актом за формою Н-1 №28 від 15.06.1989 р. Посилаючись на те,що відповідач відмовляються добровільно призначити йому вказані страхові виплати, просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його призначити одноразову страхову допомогу у звязку зі стійкою втратою працездатності та щомісячну страхову виплату втраченого заробітку
В судовому засіданні позивач підтвердив позовні вимоги, наполягав на їх задоволені. Суду пояснив, що за наказом воєнкомату його направили на ліквідацію наслідків аварії до Чорнобильської АЕС з Шахти «Південнодонбаська №3». де він працював. Рішенням медико- соціальної експертної комісії від 18.02.1992 року, при первинному огляді йому встановлено
50% стійкої втрати працездатності. 23.04.2003 року рішенням медико-соціальної експертної комісії встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності, безстроково. Відшкодування втраченого заробітку від відповідача він не отримував. Від УПФУ м.Вугледар він отримує пенсію по інвалідності внаслідок пошкодження здоров'я на Чорнобильській АЕС.
Представник відповідача ОСОБА_2. діючий на підставі довіреності, позов не визнав. Суду пояснив, що відшкодування шкоди особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, провадиться за нормами спеціального Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за рахунок державного бюджету України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936, нарахування та виплати здійснюють органи соціального захисту населення працюючим та непрацюючим громадянам за місцем їх реєстрації. На підставі зазначеного. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не має правових підстав для призначення страхових виплат громадянам, пошкодження здоровя яких настало внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено та ніким не спростовано, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Шахтою «Південнодонбаська №3», звідкіля був призваний на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
15.06.1989 р. в наслідок опромінення, відносно позивача був складений акт форми Н-1, про пошкодження здоровя під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 19.08.1987 р. по 07.10.1987 р. (а.с.12,13).
Рішенням медико-соціальної експертної комісії №024724 від 18.02.1992 року, ОСОБА_1, при первинному огляді, встановлено III групу інвалідності та визначено 50% стійкої втрати працездатності.

(а.с.22-23)

Рішенням медико-соціальної експертної комісії №080549 від 23.04.2003 року ОСОБА_1 визначено 40% стійкої втрати професійної працездатності, безстроково та встановлена III група інвалідності внаслідок пошкодження здоровя при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

(а.с.10-11)

У відповідності до ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повне відшкодування шкоди особах які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є основоположним пришито державної політики в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як: постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідальність за спричинену громадянам шкоду в наслідок Чорнобильської катастрофи бере на себе Держава. Згідно ст.65 означеного закону фінансування витрат, повязаних з реалізацією даного Закону, здійснюється з рахунок Державного бюджету.

Вимоги позивача про зобовязання відповідача призначити щомісячну страхову виплату одноразову страхову виплату у звязку з втратою працездатності з посиланням на ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи» яка передбачає що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України є безпідставним, так як Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності передбачає відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної платиабо відповідноїїї частинипід часвиконання трудових обов'язків.

Дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.

Преамбула Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначає, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування. за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Стаття 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачає, що усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

Вище наведені норми законів свідчать, що відшкодування шкоди не є пільгою або компенсацією та підкреслюють різні джерела фінансування відшкодування шкоди, яка виникла в наслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи та нещасного випадку на виробництві.

Крім зазначеного, суду надані документи, що позивачу первинно встановлено III групу інвалідності та визначено 50% стійкої втрати працездатності рішенням медико-соціальної експертної комісії № 024724 від 18.02.1992 року, тобто значно раніше ніж було створено Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Відшкодування втраченого заробітку на підприємстві у відповідності до положень Закону України «Про охорону праці» він не отримував.

В наслідок вище зазначеного позивач не підпадає під дію ст. ст.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно якої особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

З огляду на вище наведене суд вважає, що пошкодження здоровя, яке отримав ОСОБА_1 під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не повязане з виконанням ним трудових обовязків, а також з фізичним чи психічним впливом небезпечних або шкідливих умов праці на Шахті «Південнодонбаська №3».

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення, визначені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-Х11.

Відповідно абз.2 пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, відшкодування шкоди особам, які постраждали в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС проводиться по нормам спеціального законодавства, яким в даному випадку є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає, що конституційні права позивача що є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону його життя і здоров'я, повністю забезпечуються реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, правові підстави для призначення позивачу одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати втрати працездатності за рахунок коштів ВВД ФССНВВ м.Вугледар відсутні.

Суд не має підстав для визначення дій відповідача щодо відмови йому в нарахуванні та виплаті одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати - неправомірними, оскільки вони відповідають вимогам Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

На підставі викладеного, керуючись Законами України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.8, 71, 158-160, 162. 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадківна виробництві та професійних захворювань в м.Вугледар Донецької області про зобов'язанні призначити щомісячну страхову виплату та одноразову страхову виплату у зв'язку з втратою працездатності - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження цієї постанови може бути подано до місцевого адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана в Апеляційний адміністративні суд через місцевий адміністративний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Вугледарського

міського суду ОСОБА_3