Справа № 2а-2875/10/10/0770
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Київ К/800/37971/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2011

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2013

у справі № 2а-2875/10/0770 Закарпатського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області (МДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2013, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.07.2009 № 71/17-2/НОМЕР_1 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (санкцій)) в сумі 358553,01 грн.

У касаційній скарзі МДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу грошового зобов`язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 13.07.2009 № 49/17-2/НОМЕР_1, про порушення позивачем норм підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, пунктів 9.3, 9.4, 9.5, 9.6 статті 9, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР) (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України).

За результатами перевірки МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.07.2009 № 71/17-2/НОМЕР_1 про донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 358553,01 грн. (у т.ч. 238128,67 грн. - основний платіж та 120424,34 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону № 168/97-ВР особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку. (підпункт 7.3.1 пункту 7.3 ст.7 вказаного Закону).

Згідно із пунктом 9.3 статті 9 Закону № 168/97-ВР особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.

Фізичні особи, які не є суб'єктами господарювання та ввозять товари (предмети) на митну територію України в обсягах, що підлягають оподаткуванню згідно з митним законодавством, сплачують податок на додану вартість під час перетину такими товарами (предметами) митного кордону України, без їх реєстрації як платники цього податку.

Абзацами другим, четвертим пункту 9.4 цієї статті визначено, якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

У судовому процесі встановлено, що впродовж періоду часу з 01.01.2008 по 31.03.2009 ОСОБА_4 ввіз на митну територію України товари, вартість яких у липні 2008 перевищила 300000,00 грн. Ввезення товарів на митну територію України ОСОБА_4 декларував як фізична особа, а не як суб'єкт підприємницької діяльності.

Позивач розмитнив товари, сплатив митним органам ввізне мито та податок на додану вартість, нарахований на їх вартість (а.с. 18-46). МДПІ в судовому процесі не доведено реалізації цих товарів позивачем на митній території України (саме на реалізацію позивачем ввезених товарів податковий орган вказує як на підставу виникнення у позивача обов'язку зареєструватися платником податку на додану вартість та сплатити податкові зобов'язання з цього податку з обсягу продажу, який дорівнює обсягу імпорту). Посилання відповідача на обставини щодо розвантаження ввезених позивачем товарів та розміщення на їх складах інших суб'єктів підприємницької діяльності обґрунтовано розцінене судами попередніх інстанцій як таке, що безумовно не свідчить про реалізацію позивачем товарів. Така оцінка зроблена судом з врахуванням не спростованих пояснень позивача, що товар (металопрокат) ввозився ним для передачі до статутного капіталу спільного підприємства, однак через зниження ціни на нього був залишений на зберіганні на складі.

Приймаючи до уваги викладене, суди попередніх інстанцій зробили юридично обґрунтований висновок про неправомірне донарахування позивачу грошового зобов`язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно із спірним податковим повідомленням-рішенням.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев