Справа № 592/7242/15-а
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/7242/15-а
Провадження №2-а/592/222/15
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду

06 серпня 2015 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , розглянувши позовну заяву (адміністративний позов) ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до в. о. начальника ОСОБА_2 про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

03.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою (адміністративним позовом) до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до в. о. начальника ОСОБА_2 про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, в якій він зазначив про те, що постановою № 0298/80502/15 від 13.05.2015 року в. о. начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Вважає вищезазначену постанову протиправною та просить суд скасувати її з наступних підстав. 18.10.2014 року ним, ОСОБА_3 , через Сумську митницю ДФС пункт пропуску Юнаківка-Суджа було ввезено ТЗ ВМW , реєстраційний номер WI 2272 U, кузов (VIN) № WBADF 81080 ВТ14378, для особистого управління та комерційного використання на територію України (польської реєстрації, випуск 20.04.1999 року) . Переміщення ТЗ на митну територію України було здійснено за спрощеною процедурою на підставі Стамбульської Конвенції Про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року та ст. 189 МК України. Автомобіль ВМW525 tds , реєстраційний номер WI 2272 U, кузов (VIN) № WBADF 81080 ВТ14378, який належить на праві власності підприємству фірма Генесія Груп ТОВ, що підтверджується реєстраційними документами серія DR/BAJ № 3345165. ТЗ було надано йому, ОСОБА_1 , в особисте управління на підставі Договору доручення № 07/10/2014 від 07.10.2014 року в офіційному перекладі на закордонний паспорт на імя ОСОБА_1 , з польської фірмою ТОВ Генесія Груп . Під час проходження митного контролю ним було заявлено про режим ввезення тимчасове ввезення ТЗ на підставі міжнародної Конвенції Про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року терміном на 1 рік, для здійснення міжнародного безоплатного перевезення вантажів та пасажирів для польської фірми ТОВ Генесія Груп та її представництва, яке зареєстрована на території України. Будь-яких зауважень з боку працівників митниці щодо правомірності вїзду на територію України для комерційного використання в інтересах фірми Генесія Груп ТОВ в митному режимі тимчасове ввезення заявлено не було, декларування та внесення грошової застави він не здійснював. 20.04.2015 року під час зупинки нарядом співробітників ДПС при УДАІ УМВС України в Сумській області (блокпост Рубіжі ) автомобіля ВМW525 tds , реєстраційний номер WI 2272 U, кузов (VIN) № WBADF 81080 ВТ14378, який належить на праві власності підприємству фірма Генесія Груп ТОВ, під його керуванням, Сумською Митницею ДФС було заявлено про порушення ним строків ввезення на митну територію України ТЗ через пункт пропуску Юнаківка Сумської митниці ДФС 18.10.2014 року у митному режимі транзит на строк, встановлений ст. 95 МК України та складено протокол про порушення митних правил. Постанова в справі про порушення митних правил № 0298/80500/15 йому була надіслана поштою, яку він отримав 21.07.2015 року, так як перебував у відрядженні. З 17.05.2015 року по 20.07.2015 року він перебував у відрядженні в м. Львів, коли приїхав додому у поштовій скриньці знайшов конверт, де була постанова від 13.05.2015 року в. о. начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, що не дало йому можливості з поважних причин оскаржити постанову в установлений законом термін у відповідності до вимог ст. 289 КпАП України (копія довідки про відрядження додається) . Він вважає, що порядок визначення митного режиму, ввезеного ним автомобіля Автомобіль ВМW525 tds , реєстраційний номер WI 2272 U, кузов (VIN) № WBADF 81080 ВТ14378, врегульовано Стамбульською Конвенцією про тимчасове ввезення, вимог якої він чітко дотримувався при перетині кордону. Тому визначення ввезення ним автомобіля у режимі транзит органами Державної фіскальної служби України Сумської митниці вважає невірними, а дії зазначеного митного органу про винесення стосовно нього постанови № 0298/80502/15 від 13.05.2015 року неправомірним. Законом України Про приєднання України до Конвенцій про тимчасове ввезення від 24.03.2004 року, Україна приєдналася до Конвенції Про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року. Ст. 1 Конвенції зазначено, що кожна із Договірних сторін зобовязана надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі ТЗ) , зазначених у Додатку до цієї Конвенції. Ст. 1. Додатку С до Конвенції встановлено, що комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів, а приватне (особисте) використання означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного призначення. Згідно ст. 2 Додатку до Конвенції, користуються правом на тимчасове ввезення ТЗ комерційного чи приватного використання. Згідно п. а ст. 5 Додатку С до Конвенції ТЗ комерційного використання повинні бути зареєстровані на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на особу, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення і мають ввозитися та використовуватися особами, які здійснюють свою діяльність з такої території. Відповідно до ч. 1 ст. 366 МК України громадяни самостійно обирають один з 2-х каналів для проходження митного контролю. Згідно з Додатком А до Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року Додаток щодо документів на тимчасове ввезення (книжка АТА, книжка СБР) при тимчасовому ввезенні ТЗ комерційного призначення, особа, яка його ввозить, зобовязана подати митному органу документ на тимчасове ввезення, що використовується для тимчасового ввезення ТЗ. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 110 МК України забезпечення дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення здійснюється шляхом застосування міжнародного митного документа (книжка АТА, книжка СDР) , що містить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів, встановлених законом на імпорт товарів. Ч. 1 ст. 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити ТЗ особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких ТЗ на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких ТЗ на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюється на ТЗ, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що підтверджується відповідними документами. Дій які б підтверджували знаходження його автомобіля на території України у режимі транзит ним не вчинялись (декларування, та внесення застави) , а напроти він дотримувався терміну перебування ТЗ на території України у один рік у відповідності до Конвенції. Главою 55 Розділу XII МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом ТЗ, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обовязковим письмовим декларуванням цього ТЗ виконанням інших формальностей, передбачених МК України (письмового зобовязання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо) . П. а ст. 7 Додатку до Конвенції зазначається, що незважаючи на положення ст. 5 цього Додатку, ТЗ комерційного використання можуть використовуватися третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані чи постійно проживають на території тимчасового ввезення. Відповідно до ст. 6 Додатку С до Конвенції, згода на тимчасове ввезення ТЗ надається без вимагання митного документа або гарантії. У відповідності до п. 25 ст. 4 МК України термін митний режим визначено, як комплекс взаємоповязаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення. Положення ст. 71 МК України Вибір та зміна митного режиму передбачено, що декларант має право обирати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначений цим Кодексом поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим кодексом. Митний режим, яким поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до ч. 1 цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для тарифів, що переміщуються у такий інший митний режим. Згідно ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою нормою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Тому вважає, що він правомірно, в рамках митного законодавства України та Конвенції від 26.06.1990 року ввіз на митну територію України автомобіль ВМW525 tds , реєстраційний номер WI 2272 U, кузов (VIN) № WBADF 81080 ВТ14378, який належить на праві власності підприємству фірма Генесія Груп ТОВ, для комерційного призначення: пошуку працівників відповідного профілю, комерційного безоплатного перевезення вантажу. Крім того, постанова № 0298/80502/15 від 13.05.2015 року в. о. начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 винесена після перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 467 МК України, адміністративне стягнення на порушення митних правил можу бути накладено не пізніше, ніж через 6 місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органом доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені ст. ст. 469, 477 481, 485 МК України, не пізніше ніж через 6 місяців з дня виявлення цих правопорушень. Відповідно до постанови Сумської митниці ДФС від 13.05.2015 року митний орган вважає, що у відповідності до ст. 95 МК України протягом 10 діб він повинен виїхати з України, а саме: 28.10.2014 року. Тому він вважає, що строк притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України (що не є тривалим правопорушенням) у відповідності до вимог ст. 467 МК України, пропущено. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України підставою для звільнення від доказування є обставини, встановленні судовим рішення в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено обставини. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 05.08.2015 року та Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.07.2015 року, які вступили в законну силу, вже було встановлено неправомірність дій Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС саме при аналогічних обставинах. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 293, 294 КпАП України, ст. ст. 4, 467, 470 МК України, ст. ст. 11, 71, 72, 86, 159 163, 171-2 КАС України, Конвенції Про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року, він просив: 1. Поновити строк на оскарження постанови № 0298/80502/15 від 13.05.2015 року в. о. начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 у звязку з пропуском з поважних причин. 2. Визнати протиправною та скасувати постанову № 0298/80502/15 від 13.05.2015 року в. о. начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. . 3. Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України закрити. 4. Витребувати у відповідача Державної фіскальної служба України Сумська Митниця ДФС 40020 м. Суми, вул. Воровського, 24, адміністративні матеріали за ч. 3 ст. 470 МК України відносно ОСОБА_1 . 5. Зупинити виконання постанови ОСОБА_1 до вирішення питання по суті (вхідний № 24747 від 03.08.2015 року 14 годин 22 хвилини) .

Вивчивши позовну заяву (адміністративний позов) ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до в. о. начальника ОСОБА_2 про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, перевіривши додані до нього документи, зясувавши, чи подано позовну заяву (адміністративний позов) у строк, встановлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) ; зясувавши, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви (адміністративного позову) без розгляду, як те передбачено п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 107 КАС України, суд дійшов до наступного висновку.

Із змісту договору доручення на комерційне використання транспортного засобу № 07/10/2014, укладеного 07.10.2014 року в м. Варшава Республіка Польща, вбачається, що фірма ГЕНЕСІА ОСОБА_4 з о. о. за місцезнаходженням: 00-511 м. Варшава вул. Новогродзька будинок 31 (GENESIA GROUP Sp. z о. о. , 00-511 Warzawa ul. Nowogrodzka, 31) , зареєстрована Районним судом для столичного міста Варшави в Варшаві, XII Господарське відділення Національного судового реєстру за № KRS НОМЕР_1, ІНН (NIP) : НОМЕР_2, яку представляє Замісник Голови Правління ОСОБА_5, надалі Замовник , та фізична особа громадянин України ОСОБА_1, який має НОМЕР_3, мешкає в Україні за адресою: АДРЕСА_1, надалі Виконавець , керуючись цивільним законодавством ОСОБА_6, Конвенцією про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р. ) , яка ратифікована Законом України Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення від 24 березня 2004 року № 1661-IV, уклали цей договір про наступне: ПРЕАМБУЛА: Замовником на території України за місцезнаходженням у місті Суми зареєстровано структурний підрозділ ПРЕДСТАВНИЦТВО ГЕНЕСІА ОСОБА_4 з о. о. , надалі ПРЕДСТАВНИЦТВО . Факт створення та реєстрації Представництва підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію від 05 листопада 2013 року, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України; реєстраційний № : ІІІ-4946. Відповідно до Довідки А А № 984350 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 22.11.2013 року, виданої Головним управлінням статистики у Сумській області, ПРЕДСТАВНИЦТВО, за КВЕД-2010 має право займатися видом діяльності 73.20. Дослідження конюнктури ринку та виявлення громадської думки, до якого включається: вивчення потенціалу ринку, інформованості, прийнятності продуктів, популярності визначеного товару та послуг і купівельних звичок споживачів задля сприяння збуту та розроблення нових видів товарів і послуг, у т. ч. статистичний аналіз результатів та вивчення суспільної думки щодо політичних, економічних і соціальних подій, статистичний аналіз результатів. Враховуючи намір Замовника безпосередньо та через ПРЕДСТАВНИЦТВО здійснювати свою комерційну діяльність на території України та подальше її розширення, Замовник, шляхом укладення цього договору, залучає ОСОБА_7 для транспортного забезпечення цього напрямку. 1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ. 1.1. ЗАМОВНИК доручає, а ВИКОНАВЕЦЬ приймає на себе зобовязання на регулярній основі виконувати за вказівками ЗАМОВНИКА та/або ПРЕДСТАВНИЦТВА завдання, з використанням транспортного засобу ЗАМОВНИКА, для здійснення, в рамках Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р. ) , комерційного безоплатного перевезення вантажів, належних ЗАМОВНИКУ та/або ПРЕДСТАВНИЦТВУ, а також комерційного безоплатного перевезення вантажів, які призначаються для ЗАМОВНИКА та/або для ПРЕДСТАВНИЦТВА, на територію України, через територію України, з території України. 1.2. Для виконання ВИКОНАВЦЕМ зобовязань, передбачених п. 1.1. цього Договору ЗАМОВНИК надає ВИКОНАВЦЮ дозвіл на право на тимчасове ввезення на територію України та наступного вивезення з території України і передає ВИКОНАВЦЮ в володіння, в керування та у використання ВИКОНАВЦЮ належний ЗАМОВНИКУ наступний транспортний засіб, надалі ТЗ : - автомобіль ВМW525 tds, кузов (VIN) № WBADF 81080 ВТ14378, д. н. WI 2272 U (польська реєстрація) , випуск 20.04.1999 року, реєстраційний документ про належність транспортного засобу ЗАМОВНИКУ на праві власності серія DR/BAJ № 3345165. 2. ПРАВА ТА ОБОВЯЗКИ СТОРІН. 2.1. ВИКОНАВЕЦЬ, в рамках Договору та Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р. ) : 2.1.1. Виконує завдання ЗАМОВНИКА та/або ПРЕДСТАВНИЦТВА щодо комерційного безоплатного перевезення вантажів. 2.1.2. 3абезпечує зберігання та належне обслуговування та експлуатацію ТЗ. 2.1.3. Несе відповідальність перед третіми особами за спричинену шкоду. 2.1.4. Не має права передавати ТЗ у використання третім особам або передавати права за цім договором іншим особам. 2.1.5. 3дійснює відносно ТЗ різноманітні юридичні дії, повязані з збереженням, обслуговуванням та його експлуатацією, в тому числі, звертається до відповідних юридичних та фізичних осіб з заявами про надання послуг, перевіряє якість послуг та оформлює документи в їх прийнятті з правом підпису. 2.1.6. Володіє, керує та використовує ТЗ лише для завдань, визначених п. 1.1. цього Договору, окрім випадків, коли з обєктивних причин це не є можливим. Такими випадками, наприклад, можуть бути: - рух ТЗ до місця зберігання; місця технічного обслуговування, заправної станції тощо; - доставляння осіб у невідкладних випадках до лікарень, правоохоронних органів, використання ТЗ для спасіння людей, виконання обовязкових приписів повноважних осіб виконавчих органів влади; 2.1.7. Виступає перед митними, податковими, правоохоронними та іншими органами державної виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в якості повноважного володільця та користувача ТЗ з правом звернення до цих органів з заявами, деклараціями, звітами, зверненнями, скаргами, листами, тощо; оформленням та підписанням будь-яких інших документів без обмежень, повязаних з ввезенням на територію України ТЗ, його зберіганням, обслуговуванням, експлуатацією та вивезенням з території України. 2.1.8. Має право підписувати та звертатись з скаргами, позовами до правоохоронних та судових органів з метою захисту прав зберігання, володіння, користування ТЗ та відшкодування шкоди, заподіяною третіми особами. Вимагати, в тому числі у судовому порядку, усунення будь-яких обмежень своїх прав зберігання, володіння та використання ТЗ на території України. Оскаржувати рішення органів державної виконавчої влади в порядку підлеглості або в судовому порядку; оскаржувати судові рішення в апеляційному порядку. В інтересах та від імені ЗАМОВНИКА звертатись до консульства республіки ОСОБА_7 на території України. 2.1.9. Виконує інші дії, повязані з належним зберігання, обслуговуванням, експлуатацією та ввезенням (вивезенням) ТЗ на територію (з території) України. 2.1.10. Права зберігання, володіння та використання ТЗ виникає у ВИКОНАВЦЯ з моменту укладення цього Договору та отримання від ЗАМОВНИКА оригіналу реєстраційного документу про належність транспортного засобу ЗАМОВНИКУ на праві власності серії DR/BAJ. 2.2.ЗАМОВНИК, в рамках Договору та Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р. ) : 2.2.1. Безпосередньо під час укладення договору передає ВИКОНАВЦЮ оригінал реєстраційного документу серії DR/BAJ № 3345165. 2.2.2. 3а вимогою ВИКОНАВЦЯ компенсує витрати, повязані з зберіганням, обслуговуванням та експлуатацією ТЗ. 2.2.3.3абезпечує ВИКОНАВЦЯ всім необхідним, повязаним з зберіганням, обслуговуванням, експлуатацією ТЗ, ввезенням (вивезенням) його на територію У країни. З. КОНВЕНЦЮНАЛЫП ПРИПИСИ. 3.1. Право на умовне звільнення ТЗ від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру, надано відповідно до пункту а статті 5 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул 1990 р. ) , яким користуються транспортні засоби комерційного використання, які повинні бути зареєстровані на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на імя особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і мають ввозитися та використовуватися особами, які здійснюють свою діяльність з такої території. 3.2. Пунктом а статті 7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул 1990 р. ) встановлено, що незважаючи на положення статті 5 цього Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул 1990 р. ) , транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватися третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані чи постійно проживають на території тимчасового ввезення. 3.3. Згода на тимчасове ввезення транспортних засобів, відповідно до статті 6 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул 1990 р. ) , надається без вимагання митного документа або гарантії. 3.4. За приписом статті 9 Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул 1990 р. ) , подальше вивезення транспортних засобів комерційного використання відбувається відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. 4. 3АКЛЮЧНІ ПОЛОЖЕННЯ. 4.1. Цей Договір набуває силу з моменту його укладення та діє протягом двох років з моменту укладення. 4.2. Кожна з сторін має право у будь-який час відмовитись від Договору попередивши про це іншу стороні не пізніше ніж за один місяць до своєї відмови від Договору. Якщо ТЗ знаходиться за межами республіка ОСОБА_7 зобовязаний у будь-якому разі доставити ТЗ за місцем знаходження ЗАМОВНИКА. 4.3. Відносини за цим Договором регулюються Цивільним кодексом республіки ОСОБА_7, а спори розглядаються судом за місцем знаходження ЗАМОВНИКА. 4.4. Договір складений у трьох примірниках : два примірника складено на українській мові, один - на польській мові, які мають автентичний текст та однакову юридичну силу. 5. ПІДПИСАНТИ ДОГОВОРУ: ЗАМОВНИК: Фірма ГЕНЕСІА ОСОБА_4 з о. о. за місцезнаходженням: 00-511 м. Варшава вул. Новогродзька будинок 31 (GENESIA GROUP Sp. z о. о. , 00-511 Warzawa ul. Nowogrodzka, 31) , зареєстрована Районним судом для столичного міста Варшави в Варшаві, XII Господарське відділення Національного судового реєстру за № KRS НОМЕР_1, ІНН (NIP) НОМЕР_2. Замісник Голови Правління ОСОБА_5. ВИКОНАВЕЦЬ: громадянин України ОСОБА_1, який має НОМЕР_3, мешкає в Україні за адресою: АДРЕСА_1. Додаток до примірника Договору, який передається ВИКОНАВЦЮ: 1. Копія Свідоцтва від 05.11.2013 року про реєстрацію, ПРЕДСТАВНИЦТВА ГЕНЕСІА ОСОБА_4 з о. о. , виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України; реєстраційний № : ІІІ-4946. 2. Оригінал реєстраційного документа серія DR/BAJ № 3345165 на транспортний засіб.

Із змісту постанови в справі про порушення митних правил № 0298/80500/15 від 13.05.2015 року вбачається, що в. о. начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, розпочатої 20.04.2015 року, за ознаками вчинення громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем: ІНФОРМАЦІЯ_2, який працює водієм фірми GENESIA GRUP Sp. z o. o. (ОСОБА_7, м. Варшава, Новогродзька, 31) , зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МВ 183797, виданий 07.05.2003 року Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний код НОМЕР_4, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, встановив. 20.04.2015 року нарядом співробітників ДПС при УДАІ УМВС України в Сумській області був зупинений в м. Суми (блокпост Рубіж 1 ) автомобіль ВМW 525 , реєстраційний номер WI2272U, кузов (VIN) № WBADF81080ВТ14378 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . За результатами проведеної Сумською митницею ДФС перевірки було встановлено, що згідно автоматизованої системи митного оформлення Інспектор-2006 (перетин кордону транспортним засобом) та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (пошук автотранспорту, номерних вузлів та агрегатів) автомобіль ВМW 525 , реєстраційний номер WI2272U, кузов (VIN) № WBADF81080ВТ14378 під керуванням громадянина ОСОБА_1 18.10.2014 року був ввезений на митну територію України через пункт пропуску Юнаківка Сумської митниці ДФС у митному режимі Транзит на строк встановлений ст. 95 МК України. Взятого зобовязання ОСОБА_1 не виконав та порушив строк транзитних перевезень біль ніж на десять діб. Керуючись ст. ст. 93, 95, 470, 487, 495, 522 527 МК України, ст. ст. 11, 33, 248, 280, 283 285 КУпАП, постановив: 1. Громадянина України ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України. 2. На громадянина України ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 8500 гривень (пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) . 3. На підставі ст. 285 КУпАП копію постанови протягом трьох днів вручити або надіслати громадянину України ОСОБА_1. Копію постанови 14.05.2015 року (вихідний № 1619/10/18 70-26-02) надіслано громадянину ОСОБА_1 .

Із змісту довідки директора Представництва ОСОБА_8 Сп з о. о. ОСОБА_9 № б/н без дати вбачається, що вона дана ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, про те, що з 17 травня 2015 року по 21.07.2015 року перебував у відрядженні у м. Львів у службових справах Представництва польської фірми ОСОБА_8 Сп з о. о. у відповідності з укладеним договором № 07/10/2014 від 07.10.2014 року про комерційне використання ТЗ.

Із змісту заяви про поновлення строку на оскарження від 03.08.2015 року вбачається, що постановою № 0298/80502/15 від 13.05.2015 року в. о. начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. . У відповідності до вимог ст. 289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) , правомочним розглядати скаргу. В період з 17.05.2015 року по 21.07.2015 року він перебував у відрядженні за межами м. Суми у Львові, що підтверджується довідкою про відрядження від 31.07.2015 року, тому з поважних причин не зміг її оскаржити у встановлений законом термін. Постанова № 0298/80502/15 від 13.05.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України йому була надіслана поштою. Отримав він її 21.07.2015 року, що стало поважною причиною пропуску строку на оскарження. Керуючись ст. 289 КпАП України, він просив поновити строк на оскарження постанови № 0298/80502/15 від 13.05.2015 року в. о. начальника Державної фіскальної служби України Сумської митниці ДФС у звязку з пропуском з поважних причин.

З аналізу чинного конституційного, адміністративного, митного законодавства, законодавства про адміністративні правопорушення України з урахуванням рекомендацій та розяснень, наданих Верховним Судом України та Вищим адміністративним судом України, вбачається наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Із змісту ч. ч. 1 3 ст. 99 КАС України вбачається, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Із змісту ч. ч. 5, 7, 8 ст. 107 КАС України вбачається, що про залишення позовної заяви без розгляду суддя постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без розгляду невідкладно надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами. Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Із змісту п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України вбачається, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі) .

Згідно п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Про залишення позовної заяви без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржена.

Із змісту ч. 2 ст. 158 КАС України вбачається, що судове рішення, яким суд залишає позовну заяву без розгляду викладається у формі ухвали.

Із змісту п. 16 ч. 4 ст. 160 КАС України окремим документом викладаються ухвали з питань залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 529 МК України скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов) , може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із змісту розд. 1.2. Строк звернення до суду довідки Вищого адміністративного суду України Довідка про результати вивчення та узагальнення практики розгляду справ за позовами фізичних осіб із приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності від 29.01.2010 року вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого зазначеним Кодексом або іншими законами. Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду. У звязку з цим судам під час розгляду такої категорії справ слід застосовувати строки звернення до суду, встановлені ст. 289 КУпАП, тобто десять днів з дня винесення постанови. Зі змісту ч. 1 ст. 99 КАС України випливає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Ця норма є бланкетною, її зміст говорить про те, що строк звернення до суду може бути встановлений іншим законом. Зі змісту частини другої цієї статті випливає, що цей строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи є річним, якщо не встановлено інше. Тобто в цьому випадку законодавець надав перевагу строку звернення до суду, встановленому іншим законом, а не КАС України. За положеннями ст. 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня прийняття постанови. Тобто цією нормою встановлено саме такий строк звернення до адміністративного суду в цій категорії справ, і застосування цього строку дозволяється за приписами ст. 99 КАС України. Лише пропущення встановленого десятиденного строку оскарження постанови не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Із змісту п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення № 6 від 24.06.1988 року (із змінами і доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.12.1992 року, № 12 від 03.12.1997 року, № 15 від 25.05.1998 року) вбачається, що передбачений ст. 289 КУпАП десятиденний строк оскарження постанови застосовується і в тому випадку, коли відповідно до ст. 288 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення оскаржувалася до вищестоящого органу (посадової особи) . У цьому разі строк обчислюється з наступного дня після прийняття рішення по скарзі цим органом (посадовою особою) . Пропущення встановленого десятиденного строку оскарження постанови не може бути підставою для відмови у прийнятті скарги. У звязку з тим, що зазначений строк є процесуальним, скарга і документи, подані після його закінчення, залишаються без розгляду, якщо суд не знайде підстав для поновлення строку. Враховуючи, що право поновлення строку по скарзі, що підлягає судовому розгляду, належить судові, адресована йому скарга, незалежно від спливу десятиденного строку, протягом трьох днів направляється до суду органом (посадовою особою), що виніс постанову. Оскільки в силу ст. ст. 291, 303 КУпАП подання скарги у встановлений строк зупиняє стягнення штрафу і перебіг тримісячного отроку виконання постанови, час розгляду справи судом, у тому числі й повторного після скасування рішення в порядку судового нагляду, до тримісячного строку не зараховується. Це ж правило застосовується і в разі поновлення судом строку оскарження постанови про застосування адміністративного стягнення.

Крім того, суд вважає за необхідне взяти до уваги таке.

Наказом Міністерства фінансів України від 17.03.2011 року № 362 Про внесення змін до Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон викладено у новій редакції Інструкцію про службові відрядження в межах України та за кордон, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року № 59. З метою узгодження актів законодавства з вимогами Податкового кодексу України наказом Міністерства фінансів від 21.06.2011 року № 738 було скасовано наказ ДПА України від 28.07.1997 року № 260, яким було затверджено форму посвідчення про відрядження. Форму посвідчення про відрядження, на підставі відміток в якому виплачувалися добові, було затверджено на виконання Закону України Про оподаткування прибутку підприємств , однак у звязку з прийняттям Податкового кодексу Закон Про оподаткування прибутку підприємств втратив чинність з 01.04.2011 року. Отже, відтепер посвідчення про відрядження оформляти не потрібно, оскільки суму добових визначатимуть згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами. За відсутності наказу добові витрати не виплачуються. Чітко прописано умову про продовження терміну відрядження, керівник приймає відповідне рішення після прибуття відрядженого працівника до місця постійної роботи на підставі його доповідної записки, яке оформляють відповідним наказом (розпорядженням) . Питання виходу працівника на роботу в день вибуття у відрядження та в день прибуття з відрядження має регулюватися правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства. У разі тимчасової непрацездатності відрядженого працівника йому на загальних підставах відшкодовують витрати на найм житлового приміщення (крім випадків, коли відряджений працівник перебуває на стаціонарному лікуванні) i виплачують добові протягом усього часу, поки він не може за станом здоровя приступити до виконання покладеного на нього службового доручення або повернутися до місця свого постійного проживання, але на строк не більше двох місяців. Єдиної форми наказу про відрядження чинними нормативно-правовими актами України не передбачено. Адміністрації підприємств та установ України мають право оформляти текст цього наказу на свій розсуд. Цей наказ складають на підприємствах та установах усіх форм власності у разі направлення працівника (або групи працівників) у відрядження як по території України і за її межі. Як і всі внутрішні накази на підприємстві, цей наказ теж містить шапку і текстову частину. У шапці наказу про відрядження вказується назва підприємства, в якому він оформляється (якщо є державний орган, якому підпорядковане підприємство чи установа, то вказують і його) , номер, дата і місце його складання. Далі в тексті керівник наказує відправити співробітника у відрядження. Зразок наказу про відрядження обовязково повинен містити місцевість якої відправляється співробітник, на який термін, мета відрядження, за рахунок чого буде здійснено фінансування витрат (для державних підприємств) . Крім цього відрядженого співробітника зобовязують подати в установленому порядку письмовий фінансовий звіт про результати відрядження. Якщо відрядження планується за межі України, додатково в цьому наказі можуть бути встановлені максимально допустимі добові витрати, але не менш ніж встановлені законодавчо. Наприкінці наказ про відрядження підписує керівник підприємства чи установи.

Отже, - оскільки копію постанови в справі про порушення митних правил № 0298/80500/15 від 13.05.2015 року ще 14.05.2015 року було надіслано ОСОБА_1, тобто за 82 дні до дня його звернення до Ковпаківського районного суду м. Суми, тобто до 03.08.2015 року; - оскільки ОСОБА_1 не надав суду будь-яких, жодних переконливих доказів поважності пропуску ним 10-ти денного строку звернення до адміністративного суду (ксерокопію конверту, відомості про місцезнаходження та стан поштового відправлення (літерно-цифровий номер (штрихкодовий ідентифікатор) поштового відправлення) з інтернет-ресурсу Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта , тощо) ; - оскільки Ковпаківський районний суд м. Суми позбавлений права поновити строк звернення до адміністративного суду, а має право лише за клопотанням особи, яка бере участь у справі, поновити процесуальний строк в силу вимог закону (ч. 1 ст. 102 КАС України) ; - оскільки правила поновлення та продовження процесуальних строків не поширюються на строки звернення до адміністративного суду в силу вимог закону (ч. 4 ст. 102 КАС України) ; - оскільки ОСОБА_1 не надав суду будь-яких, жодних переконливих доказів його перебування в період часу з 17.05.2015 року по 21.07.2015 року у відрядженні за межами м. Суми, а саме: у м. Львів (наказ (розпорядження) про відрядження, відповідні первинні документи, тощо) ; - оскільки, на думку суду, довідка директора Представництва ОСОБА_8 Сп з о. о. ОСОБА_9 № б/н без дати не є документом, який підтверджує перебування ОСОБА_1 в період часу з 17.05.2015 року по 21.07.2015 року у відрядженні за межами м. Суми, а саме: у м. Львів; - оскільки договір доручення на комерційне використання транспортного засобу № 07/10/2014, укладений 07.10.2014 року в м. Варшава Республіка Польща, не містить будь-яких умов про можливість направлення громадянина ОСОБА_1 у відрядженні у службових справах Представництва польської фірми ОСОБА_8 Сп з о. о. , відтак суд дійшов до висновку про те, що позовна заява (адміністративний позов) ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до в. о. начальника ОСОБА_2 про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, підлягає залишенню без розгляду на підставі ст. 100 КАС України, оскільки позовна заява (адміністративний позов) ним був поданий не в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 99 КАС України, ст. 529 МК України, ст. 289 КУпАП.

Дана ухала була постановлена з урахуванням правових позицій та судової практики Вищого адміністративного суду України, а саме: з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.07.2009 року по адміністративній справі № 825/07 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/4519349) , з урахування ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.07.2009 року по адміністративній справі № К-10455/07 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/6921695) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 99, 100, 102, 107, 109, 155, 158, 160, 160, 184 186 КАС; ст. 289 КУпАП; ст. 529 МК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву (адміністративний позов) ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Сумської Митниці ДФС до в. о. начальника ОСОБА_2 про визнання постанови протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, залишити без розгляду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву (адміністративний позов) , ОСОБА_1 разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву (адміністративний позов) , ОСОБА_1.

Судом апеляційної інстанції є Харківський апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд) , Ковпаківський районний суд м. Суми, що ухвалив рішення (постановив ухвалу) .

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених КАС України. Заперечення на інші ухвали можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення (постановив ухвалу) . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: І.Г. Бичков