Справа № 807/2390/14
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2390/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцька Н.Д.

при секретарі Нагорна Л.І.

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна фірма "Яворник" про стягнення заборгованості в сумі 494216,66 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України 22 жовтня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 23 жовтня 2014 року.

Управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна фірма "Яворник" про стягнення заборгованості в сумі 494216,66 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ АФ Яворником не здійснено своєчасну сплату страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з липня 2009 року по грудень 2010 року в сумі 245397,79 грн. та нарахованих управлінням за несвоєчасну сплату страхових внесків рішення про застосування до ПАТ АФ Яворник фінансових санкцій та пені на загальну суму 248818,87 грн., що призвело до виникнення заборгованості зі сплати страхових внесків та фінансових санкцій в загальній сумі 494216,66 грн.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, де вказав, що позов визнає частково. Зазначив, що позивачем під час визначення розміру заборгованості не враховано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 р. у справі № 2а-2261/09/0770, якою було задоволено позов ПАТ АФ Яворник, визнано протиправними та скасовані рішення Управління пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області №№ 84, 85, 86 від 07.05.2008 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату страхувальниками страхових внесків. Вважає, що сума заборгованості ПАТ "АФ Яворник" складає 53192, 11 гривень.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з мотивів, наведених у позовній заяві та наданих суду письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що УПФУ у Великоберезнянському районі винесено рішення № 84,85,86 від 07.05.2008 р. про нарахування штрафних санкцій та пені на загальну суму 299438,70 грн. УПФУ у Великоберезнянському районі за рахунок коштів, що надходили від ПАТ АФ Яворник по сплаті поточних платежів сум страхових внесків за період з 2008 по 2009 р.р здійснював погашення боргу по фінансовим санкціям № 84,85,86 від 07.05.2008 р. нарощуючи в той же час недоїмку ПАТ АФ Яворник перед управлінням. Вказав, що оскільки вказані рішення були скасовані, то УПФУ у Великоберезнянському районі зобовязано було здійснити зарахування в рахунок погашення боргу або повернення сплаченої суми 299438,70 грн. Вважає, що сума боргу заявлена в позовних вимогах в сумі 494216,66 грн. є не обґрунтованою та не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області з 01.01.2004 р. як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2012 року, як платник єдиного внеску, то на нього поширюється відносини, що регулюються Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058) та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08 липня 2010 року (надалі Закон №2464).

Відповідно до п. 1 ст.14 Закону № 1058 роботодавці юридичні та фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового найму (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договором цивільно-правового характеру являються страхувальниками, тому відповідно до ст. 15 Закону № 1058 вони є платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України та зобовязані сплачувати внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. П.п. 1 п. 8 прикінцевих положень вказаного Закону зазначено, що страхові внески, що перераховуються до пенсійного фонду, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку визначених цим законом.

Відповідно до п. 6 ч.2 ст. 17 Закону № 1058 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одним із обовязків страхувальника є обовязок нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч. 6 ст.20 Закону № 1058 страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітній період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до ч.2 ст. 106 Закону № 1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані ст. 20 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю і стягуються з нарахуванням пені та застосування фінансових санкцій.

Відповідно до п. 9.3.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління ПФУ від 19.12.2003 р. № 21-1, (в редакції, що діяла до 01.01.2011 року) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Судом встановлено, що відповідач декларуючи в розрахунках сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у якому зазначив самостійно обчислені суми страхових внесків неодноразово допускав несвоєчасну сплату страхових внесків за період з 2009 р по 2011 р., що підтверджується в тому числі розрахунком боргу зі сплати страхових внесків, який наданий позивачем та карткою особового рахунку платника.

Управлінням Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області винесені вимоги про сплату боргу № Ю 26 від 03.09.2009 року на суму 4771,30 грн.; № Ю 26 від 02.11.2009 року на суму 12679,39 грн.; № Ю 26 від 04.12.2009 р. на суму 19256,51 грн.; № Ю 26 від 05.01.2010 року на суму 13699,03 грн.; № Ю 26 від 05.02.2010 року на суму 17434,58 грн.; № Ю 26 від 02.03.2010 року на суму 11654,16 грн.; № Ю 26 від 06.05.2010 року на суму 33751,09 грн.; № Ю 26 від 01.06.2010 року на суму 16930,66 грн.; № Ю 26 від 01.06.2010 року на суму 16930,66 грн.; № Ю 26 від 02.07.2010 року на суму 21437,99 грн.; № Ю 26 від 03.08.2010 року на суму 17774,82 грн.; № Ю 26 від 02.09.2010 року на суму 16045,49 грн.; № Ю 26 від 01.10.2010 року на суму 10986,46 грн.; № Ю 26 від 02.11.2010 року на суму 14096,60 грн.; № Ю 26 від 06.12.2010 року на суму 14434,10 грн.; № Ю 26 від 05.01.2011 року на суму 10612,23 грн.; № Ю 26 від 02.02.2011 року на суму 9833,38 грн. та перебувають станом на момент розгляду справи на примусовому виконанні в районному відділі ДВС Великоберезнянського РУЮ.

Відповідно до ч.3 ст.106 Закону № 1058 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Відомостей щодо узгодження (оскарження) вказаних вимог в порядку, передбаченому ч.3 ст.106 Закону № 1058 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ні позивачем, ні відповідачем не представлено, а судом не здобуто.

За несвоєчасну сплату страхових внесків за період з 2009 р по 2011 р. УПФУ у Великоберезнянському районі винесені рішення про застосування до ПАТ АФ Яворник фінансових санкцій та нарахування пені на загальну суму 248818,87 грн, а саме: Рішення № 213 від 28.09.2009 року на суму 13173,31 грн.; № 240 від 27.10.2009 року на суму 9395,60 грн.; № 266 від 23.12.2009 року на суму 14719,52 грн.; № 27 від 25.02.2010 року на суму 15338,81 грн.; № 62 від 26.03.2010 року на суму 4511,43 грн.; № 267 від 28.12.2010 року на суму 63434,10 грн.; № 2 від 25.01.2011 року на суму 6786,85 грн.; № 27 від 01.03.2011 року на суму 86515,98 грн.; № 33 від 16.03.2011 року на суму 28684,75 грн.; № 85 від 21.04.2011 року на суму 6258,52 грн. Вказані рішення не оскаржувалися відповідачем та перебувають на виконанні в районному відділі ДВС Великоберезнянського РУЮ.

Разом з тим, судом встановлено та не може бути залишено поза увагою, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 р. скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.03.2010 р. у справі № 2а-2261/09/0770, якою визнано протиправними та скасовано рішення УПФУ у Великоберезнянському районі № 84, 85, 86 від 07.05.2008 р. про нарахування штрафних санкцій та пені на загальну суму 299438,70 грн. за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. Так зокрема, рішенням № 84 застосовано санкцію у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 2585,82 грн. та нарахування пені в сумі 487,95 грн; рішенням № 85 застосовано санкцію у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 5410,49 грн. та нарахування пені в сумі 1677,26 грн. та рішенням № 86 застосовано санкцію у вигляді стягнення: суми штрафу в розмірі 199260,90 грн. та нарахування пені в сумі 90016,28 грн.

Згідно ч.2 статті 11 Закону України «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції, що діяла на момент винесення постанови ЛААС) визначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що суми заборгованості за рішеннями управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі №№84,85,86 від 07.05.2008 р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків були сплачені відповідачем у 2009 році, що підтверджується наданим позивачем розрахунком боргу зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій та пені ПАТ «Яворник» за період з 01.01.2008 р. по 01.09.2011 року.

Як вбачається із розрахунку позивачем проводилось зарахування сплачених відповідачем поточних сум страхових внесків за період з червня 2008 року по червень 2009 року з врахуванням вимог ч.5 ст. 106 Закону №1058, а саме в порядку черговості виникнення недоїмки та із здійсненням розподілу сплачених поточних сум страхових внесків в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій по рішенням № 84, 85, 86 від 07.05.2008 р.

Відповідно, після зарахування сум сплачених позивачем поточних страхових внесків в рахунок не сплачених штрафів та пені в порядку календарної черговості, у відповідача виникла недоїмка по поточних платежах, що має наслідком подальшого застосування до нього штрафних та фінансових санкцій.

Листом від 09.07.2012 р. № 179 відповідач звернувся до УПФУ у Великоберезнянському районі із заявою в якій просив повідомити, яким чином будуть проведені коригування заборгованості підприємства, у звязку із скасуванням постановою Львівського апеляційного адміністративного суду рішень № 84, 85, 86 від 07.05.2008 р.

За результатами вказаного звернення позивачем листом від 31.07.2012 р. № 2681 було повідомлено, що коригування буде проводитись після розгляду справи у касаційному суді.

17.09.2012 року відповідач звернувся зі скаргами до Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Листом від 12.10.2012 р. № 23550/03-20 Пенсійний фонд України направив звернення ВАТ АФ Яворник до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування для розгляду та надання відповіді заявнику.

Розглянувши скарги № 216 та № 216/1 від 17.09.2012 р. Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області листом від 23.10.2012 р. № 521/Х-99-05 відмовило у задоволенні звернення відповідача.

Сума сплачена відповідачем в розмірі 299438,70 грн. в погашення боргу по фінансовим санкціям №№ 84, 85, 86 від 07.05.2008 року, які були скасовані стали переплатою, яка повинна була бути повернута управлінням позивачу, або зарахована в погашення існуючого боргу. Проте, визнане судом порушене право відповідача в даному разі не було поновлене, що суперечить основоположним принципам судочинства. При цьому, такі дії позивача свідчать про його ухилення від належного виконання положень частини другої статті 19 Конституції України.

На сьогоднішній день Пенсійним фондом України не затверджено Порядку повернення страхувальникам зайво сплачених страхових внесків, однак, суд вважає, що незважаючи на це, страхувальник не позбавлений передбаченого Законом права вимагати від відповідного органу Пенсійного фонду повернення зайво сплачених страхових внесків або зарахування їх у рахунок майбутніх платежів.

Відповідно до ч.13 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми надміру сплачених чи помилково сплачених страхових внесків до солідарної системи повертаються страхувальникам або за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів страхових внесків у порядку і в строки, визначені правлінням Пенсійного фонду.

Пунктом 7 Постанови Правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Змін до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» №25-1 від 22 жовтня 2010 року, з 01 січня 2011 року було виключено п.11 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою Правління Пенсійного Фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року, який регулював порядок повернення страхувальникам зайво сплачених страхових внесків.

Повернення надміру сплачених страхових внесків до 1 січня 2011 року було врегульовано приписами постанов правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та від 19 січня 2002 року № 2-4, при цьому механізм повернення таких коштів, який діє з січня 2011 року є аналогічним тому, який діяв до цього.

Постановою Пенсійного фонду України № 21-1 від 27.09.2010 затверджено Порядок зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення помилково сплачених коштів (який був чинний до 03.12.2013 р.), частиною 2 якого встановлено, що цей Порядок визначає процедуру зарахування в рахунок майбутніх платежів або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - платники єдиного внеску), суми помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Пункт 4 зазначеного Порядку містить вичерпний перелік випадків повернення коштів, серед яких передбачено, зокрема, повернення надмірної сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій або інших коштів на відповідний рахунок органу Пенсійного фонду, відкритий в органах Державного казначейства України для їх зарахування, відповідно до встановленого розміру єдиного внеску.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку встановлено, що повернення коштів у випадках, передбачених пунктом 4 цього Порядку здійснюється на підставі заяви платника, яка подається в довільній формі до органу Пенсійного фонду, в якому він перебуває на обліку як платник єдиного внеску.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що орган Пенсійного фонду, одержавши від платника заяву, передбачену пунктом 5 цього Порядку, у строк не більше трьох робочих днів проводить перевірку викладених у ній даних. У разі необхідності орган Пенсійного фонду може вимагати від платника та його посадових осіб надання додаткових документів, інформації та пояснень.

Таким чином, судом встановлено, що на день розгляду справи підтверджено факт наявності переплати по особовому рахунку відповідача в сумі 299438,70 грн., яка сформувалась за рахунок скасування Львівським апеляційним адміністративним судом рішень №№84,85,86 від 07.05.2008 р., наявність факту звернення відповідача до УПФУ у Великоберезнянському районі з листом від 09.07.2012 р. № 179 про проведення коригування заборгованості та факт нарахування позивачем заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі в сумі 494216,66 грн. без врахування наявної у ВАТ АФ "Яворник" переплати.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та вищевикладені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову на суму 194777,96 грн.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовну заяву Управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна фірма "Яворник" про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна фірма "Яворник" на користь Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області(Закарпатська область, смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 45, ) заборгованість в сумі 194 777,96 (сто девяносто чотири тисячі сімсот сімдесят сім гривень 96 коп) грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Д. Маєцька