Справа № 592/4703/15-а
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/4703/15-а
Провадження №2-а/592/157/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Коваленка А.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, третя особа на стороні відповідача: Головне Управління пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.03.2015 р. вона звернулася до управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах з заявою про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника. До своєї заяви про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, надала рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.02.2015 р. по справі №592/520/15-ц яким встановлено, що вона проживала з ОСОБА_4, який помер 11.12.2014 року, однією сім'єю та перебувала на його утриманні, що є підставою для призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 15.04.2015 р. вона отримала листа від управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах за № 7416/05-07 від 03.04.2015 р., яким повідомлено, що рішенням управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах від 26.03.2015 р. їй відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника на тій підставі, що нею не надані документи, які підтверджують перебування її з померлим годувальником ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, а проживання позивача однією сім'єю з померлим годувальником без шлюбу не є підставою для виникнення у позивача прав та обов'язків подружжя. Не погодившись з рішенням відповідача від 26.03.2015 р. вона 18.04.2015 р. звернулася зі скаргою на дане рішення до третьої особи - Головного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області. Розглянувши скаргу третя особа листом № 233/В-11 від 29.04.2015 року повідомила, що рішення відповідача є правомірним і підстави для призначення пенсії відсутні. Рішення відповідача та третьої особи вважає незаконними і необґрунтованим. Зазначає, що відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі статтею 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Водночас, Кодекс передбачає випадок, коли за відсутності шлюбу обов'язки з утримання все ж виникають. Так, частиною першою статті 91 передбачено, що у випадку, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім'єю, той з них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до ст. 76 цього Кодексу. З аналізу положень статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що її метою є захист членів сімї померлої особи. При цьому законодавство не містить визначення поняття «дружина», яке входить до переліку осіб - членів сімї, наділених правом на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Оскільки вона є членом сім'ї померлого ОСОБА_4 та знаходилася на його утриманні, то як непрацездатна особа має право на продовження утримання з боку держави. Нею було подано відповідні документи, передбачені п.п. 10, 18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно з пунктом 23 Порядку, за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сімї, а також рішення суду. З цих підстав вважає, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.02.2015 року по справі №592/520/15-ц про встановлення факту проживання однією сім'єю та перебування позивача на утриманні ОСОБА_4 є належними документами для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Просить визнати неправомірним рішення управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах від 26.03.2015 року про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 та зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах призначити ОСОБА_3 пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 17.03.2015 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 не зявилася, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надала письмову заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечувала і в задоволенні позову просила відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що починаючи з 01.01.2004 року питання пенсійного забезпечення в України регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV). Статтею 5 цього Закону визначено, що відносини, які випливають між суб'єктами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулюються саме його нормами. Дія інших нормативних актів може поширюватись на такі відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Умови призначення пенсії у звязку з втратою годувальника визначені ст. 36 Закону № 1058-ІV. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Перелік непрацездатних членів сімї, яким може бути призначена пенсія у звязку з втратою годувальника є поосібним та вичерпним. Вони не містять виключень, згідно з якими до непрацездатних членів сімї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями визначення поняття сімї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обовязків. Ужиті в Законі поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя. За ч. 1 ст. 21 СК України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 36 СК України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Зазначену вище позицію управління підтримує Верховний Суд України і своєю постановою від 10.03.2015 р. підтверджує відсутність права у жінки чи чоловіка, які не були в зареєстрованому шлюбі права на пенсію по втраті годувальника. Пунктом 2.3. Порядку № 22-1 затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1) (далі Порядок) визначено документи необхідні для призначення пенсії по втраті годувальника, де одним з основних є довідка про склад сімї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сімї з померлим годувальником.

Представник третьої особи на стороні відповідача - Головного Управління пенсійного фонду України в Сумській області ОСОБА_2 у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю. Суду зазначив, що відповідно до положень ст. 36 Закону № 1058-ІV перелік непрацездатних членів сімї, яким може бути призначена пенсія у звязку з втратою годувальника є поосібним та вичерпним. Вони не містять виключень, згідно з якими до непрацездатних членів сімї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями визначення поняття сімї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обовязків. У законодавстві про пенсійне забезпечення однозначно визначено, що право на призначення пенсії у звязку з втратою годувальника , з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сімєю без шлюбу не належать. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.03.2015 р. (справа 21-615а14).

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 27.02.2015 року, яке набрало законної сили 11.03.2015 р., у справі № 592/520/15-ц за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Управління Пенсійного Фонду в місті Сумах, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, встановлено факт проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, який помер 11.12.2014 року однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року до 11.12.2014 року, також встановлено факт перебування ОСОБА_3 на утриманні ОСОБА_4, який помер 11.12.2014 року (а.с. 6 - 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

17.03.2015 року ОСОБА_3 звернулася до управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах з заявою про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника (а.с. 56).

Рішенням Управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах від 26.03.2015 року № 184088 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника на тій підставі, що нею не надані документи, які підтверджують перебування її з померлим годувальником ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, а проживання позивача однією сім'єю з померлим годувальником без шлюбу не є підставою для виникнення у позивача прав та обов'язків подружжя (а.с. 55).

15.04.2015 року позивач отримала листа від Управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах за № 7416/05-07 від 03.04.2015 року «Про відмову у призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника», у якому зазначено про підстави прийняття вищевказаного рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах. Позивачу розяснено, що у разі незгоди з відповіддю вона може бути оскаржена до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області або до суду (а.с. 8).

Не погодившись з рішенням відповідача від 26.03.2015 року, позивач 18.04.2015 року звернулася зі скаргою на дане рішення до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області (а.с. 9).

Листом № 233/В-11 від 29.04.2015 року Головне Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області повідомило позивача, що рішення відповідача є правомірним і підстави для призначення пенсії відсутні (а.с. 10).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійні правовідносини є одним із видів суспільних відносин і особливою формою здійснення права на пенсію. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об'єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов'язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 85 у поєднанні із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, заходи регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 5 цього Закону він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

За пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із положеннями абзацу двадцять другого статті першої Закону № 1058-IV як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 9 Закону № 1058-IV одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку із втратою годувальника.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років <…>; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

У цій статті визначені умови, за яких членам сім'ї, зазначеним у її другій частині, призначається пенсія у зв'язку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення.

Зі змісту цих норм убачається, що перелік непрацездатних членів сім'ї, яким може бути призначена пенсія у зв'язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил (велінь), згідно з якими до непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім'ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов'язків.

Ужиті в Законі № 1058-IV поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя. За частиною першою статті 21 СК України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 СК України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до частини другої статті 21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов'язків, притаманних сім'ї. Але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім'ї, а її учасники визнаватися членами сім'ї, яким з огляду на об'єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов'язки.

Ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Однак попри цю схожість, вони не уподібнюються (не ототожнюються) з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім'ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб'єкта правовідносин між собою.

У законодавстві про пенсійне забезпечення ясно й однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім'єю без шлюбу, не належать.

Нормативний підхід до розуміння зазначених положень закону в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку. У розумінні пункту 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка та чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали однією сім'єю без шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, і після смерті того з них, хто за життя утримував другого, той, хто залишився жити, не набуває права на призначення йому пенсійних виплат у зв'язку із втратою годувальника.

Встановлення у судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім'ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 березня 2015 року № 21-615а14, яка за приписами ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на встановлені факти та наведені положення норм права, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах відмовляючи позивачу ОСОБА_3 у призначенні пенсії по втраті годувальника діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Зважаючи на викладене позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6-9, 11, 69-71, 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, третя особа на стороні відповідача: Головне Управління пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 12.08.2015 року.

Суддя М.М. Косолап