Справа № 810/1873/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1873/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2015 року 810/1873/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» до Державної фінансової інспекції в Київській області, третя особа: Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства “Білоцерківське лісове господарство” до Державної фінансової інспекції в Київській області про визнання протиправним пункт 2 вимоги від 01.04.2015 року № 11-14/486.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що зазначений пункт вимоги є необґрунтованим та протиправним. Позивач стверджує, що його дії по реалізації пиловника дуба, що мав природне погіршення якісних параметрів ( зміну кольору, затемнення і побуріння внаслідок зараження дерево-руйнівними грибами) і не користувався на той час попитом на внутрішньому ринку є вірними. Також зазначає, що на підприємстві позивача формуються вільні ціни на лісопродукцію на рівні попиту, в тому числі згідно затверджених нормативно-правових документів щодо продажу необробленої деревини з врахуванням діючого збору за деревину, витрат на заготівлю, трелювання, навантажування, розвантажування, перевезення на нижній склад, загальновиробничих витрат, адміністративних витрат, витрат на збут та прибуток без обмеження рівня рентабельності. На продукцію, що реалізується на експорт розраховано планово-розрахункові калькуляції виходячи із наближених до реальних очікуваних витрат понесених на виробництво і збут по окремому сортименту, де закладено різну рентабельність лісопродукції в залежності від її цінових коефіцієнтів. Позивач зазначає, що на перевірку було надано усі первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій.

Представник позивача та третьої особи до суду не прибули, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, явку своїх представників до суду не забезпечили. Представник відповідача 28.07.2015 подав до суду письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та письмові заперечення, в яких проти позову заперечував повністю, у його задоволенні просив відмовити повністю, заперечення ґрунтуються на висновках, викладених в акті перевірки.

На підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами.

Державне підприємство "Білоцерківське лісове господарство" зареєстровано юридичною особою Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 12.03.1997.

Відповідно до доручення Державної фінансової інспекції в Київській області від 02.02.2015 року №10-25-14-14/643, звернення СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області від 27.01.2015 №377/9/15-32-09-02-01, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2015 по справі № 522/801/15-к №1-"кс"/522/743/15 та від 23.02.2015 по справі №512/ 3573/15-к на підставі направлень від 09.02.2015 №17, №18 від 17.02.2015 №21 та №22, Білоцерківською об'єднаною державною фінансовою інспекцією в термін з 10.02.2015 по 03.03.2015 проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності у ДП "Білоцерківське лісове господарство" за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 року.

За результатами ревізії складено акт від 11.03.2015 №11-11/12, згідно з яким зроблено висновок про ряд порушень, зокрема встановлено реалізацію деревини фірмі "SICHUAN OUZHONG WOOD CO.,LTD" за цінами, нижчими від аукціону та затвердженої ціни на підприємстві, що призвело до неотримання доходів підприємством на суму 111 139,46 грн.

На висновок акту позапланової ревізії 16.03.2015 року за № 129 позивач надіслав заперечення, які Білоцерківською ОДФІ не приймаються, про що зазначено в письмовому висновку.

Позивачем отримано вимогу від 01.04.2015 № 11-14/486 "Про усунення виявлених ревізією порушень і недоліків". Пунктом 2 вимоги позивача зобов’язано у встановленому законодавством порядку відшкодувати суму недоотриманих підприємством доходів від реалізації необробленої деревини за цінами нижчими, ніж затверджені на підприємстві та встановлені на аукціонах з продажу необробленої деревини на загальну суму 111139,46 гривень.

Матеріалами справи встановлено, що за лісорубними квитками № 361180, № 361184, № 361185 в Сухоліському лісництві позивачем проводилась рубка головного користування. Згідно актів огляду рубок головного користування від 08.01.2013 року та від 04.05.2013 року при розкряжуванні хлистів дуба на отриманих сортиментах (пиловники) виявлені заболонні грибні окраски (синева та кольорові заболонні плями, побуріння) в загальній кількості 530,00 м3. На загальних і додаткових аукціонах в 1-му і 2-му кварталі 2013 року було виставлено на продаж дуба пиловника 3660 м3, а реалізовано лише 2430 м3.

З огляду на те, що вказана лісопродукція не мала попиту на внутрішньому ринку, було прийнято рішення на укладення прямих договорів (контрактів) з фірмами, які зацікавились продукцією.

Так, між позивачем (продавець) та фірмою "SICHUAN OUZHONG WOOD CO., LTD" (покупець), укладено контракт від 22.01.2013 року № 22-ВС-2013. Предметом контракту є поставка половника дубу 1, 2, 3 сорту загальним об'ємом 500 м3 та фансировини дубової 2 сорт загальним об’ємом 100 м3 на умовах СРТ (порт призначення, відповідно до Інкотемс - 2010). Умовами контракту передбачено, що оплата за товар здійснюється шляхом 100% передоплати за партію деревини. Валютою контракту є долар США (USD), а загальна вартість становить 120 000,00 USD. Контрактом визначено, що всі витрати і збори, пов'язані з виконанням даного контракту на території продавця, оплачуються за рахунок продавця, після перетину кордону - за рахунок покупця. Крім того, сторонами оформлено доповненнями до даного контракту.

Другу партію лісопродукції позивач відправив 29.05.2013 року: - пиловник дуб (1 сорт, Д=36-49см.) загальним об'ємом 29,630 м3 по ціні 255,00 USD/м3, на загальну суму 7555,65 USD; - пиловник дуб (1 сорт, 50 і більше см.) загальним об'ємом 2,740 м3 по ціні 311.00 USD/м3, на загальну суму 852,14 USD; - пиловник дуб (2 сорт, Д=26-35см.) загальним об'ємом 18,900 м3 по ціні 130,00 USD/м3, на загальну суму 2457,00 USD; - пиловник дуб (2 сорт, Д=36-49см.) загальним об'ємом 20,530 м3 по ціні 195,00 USD/м3, на загальну суму 4003,35 USD; - пиловник дуб (2 сорт, Д=50 і більше см.) загальним об’ємом 0,730 м3 по ціні 230,00 USD/м3, на загальну суму 167,90 USD; - пиловник дуб (3 сорт, Д=26-35см.) загальним об'ємом 7,060 м3 по ціні 105,00 USD/м3, на загальну суму 741,30 USD; - пиловник дуб (3 сорт. Д=36-49см.) загальним об'ємом 7,320 м3 по ціні 145,00 USD/м3, загальну суму 1061,40 USD; - фансировина дуб (2 сорт. Д=24-35 см.) загальним об'ємом 21,840 м3 по ціні 162,00 USD/м3, на загальну суму 3538,08 USD.

Реальність вищезазначених господарських операцій підтверджується оформленими належним чином договором, специфікаціями, калькуляціями, рахунками-фактур, накладними, специфікаціями-накладними та митними деклараціями.

Претензії від фірми «SICHUAN OUZHONG WOOD CO., LTD» по контракту від 22.01.2013 № 22-ВС-2013 щодо поставленої позивачем лісопродукції не надходило.

Відповідно до листа Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 14.04.2015 року № 07-19/747 "Щодо результатів позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Білоцерківське лісове господарство" зазначено, що продаж деревини, що втратила свої якісні властивості, за валютним контрактом на зовнішньому ринку по ціні не нижче собівартості і з дотриманням певної рентабельності слід розглядати не як збиткову операцію, а навпаки, як дії спрямовані на збереження державних коштів, які призвели до раціонального використання деревинного ресурсу та збільшення валютних надходжень. Відсутність таких оперативних дій з боку керівництва ДП "Білоцерківське лісове господарство" за ринкових умов, що склалися дійсно могла привести до отримання збитків, оскільки довгострокове зберігання такої продукції призвело б до перегляду її призначення (отримання замість пиловника дров’яної сировини) та як наслідок значних вартісних втрат ".

Позивачем 06 квітня 215 року винесено наказ №84 про усунення виявлених ревізією порушень законодавства а також заходи по усуненню недоліків і порушень виявлених позаплановою ревізією Білоцерківської об’єднаної фінансової інспекції.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За висновком відповідача, за результатами господарської діяльності 2013 року підприємство мало чистий прибуток в розмірі 134000 грн., при цьому за 2014 рік розмір чистого прибутку підприємства значно збільшився та становить 1062000 грн.

З метою забезпечення єдиних засад формування собівартості продукції (робіт, послуг) лісового господарства позивач користується Методичними рекомендаціями для здійснення планування, ведення обліку і калькулювання виробничої собівартості продукції, робіт і послуг, які затверджені наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 14 травня 2013 року № 124 "Методичні рекомендації з формування собівартості продукції (робіт, послуг) на підприємствах, що належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України".

Розділом 14 цих рекомендацій "Ціноутворення в лісовому господарстві" передбачено, що згідно ст.7 Закону України "Про ціни та ціноутворення" вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Згідно з діючим порядком формування вільних цін на продукцію ціни визначаються товаровиробником (надалі продавцем) самостійно, виходячи з умов, що склалися на ринку. Вільні ціни визначаються, виходячи з кон’юнктури ринку, якості та споживчих властивостей продукції, на умовах конкретного контракту. Вільні ціни формуються на підставі технічної документації і в них враховується виробнича собівартість. Адміністративні витрати, Витрати на збут і Прибуток без обмеження рівня рентабельності.

Калькулювання виробничої собівартості продукції групується за наступними статтями: 1.Сировина і матеріали. 2.Зворотні відходи. 3.Покупні матеріали, комплектуючі вироби, напівфабрикати, роботи і послуги виробничого характеру сторонніх підприємств і організацій. 4.Паливо і енергія на технологічні цілі. 5.Основна заробітна плата. 6.Додаткова заробітна плата. 7.Відрахування на соціальні заходи. 8.Витрати на утримання і експлуатацію устаткування. 9.Загально виробничі (цехові) витрати. 10.Витрати на лісогосподарські роботи і послуги, виконані за рахунок доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) або супутня продукція. 11.Інші виробничі витрати. 12.Виробнича собівартість.

Державними класифікаторами України "Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010 передбачено, що до розділу 02 "Лісове господарство та лісозаготівлі" відноситься лісопродукція всіх видів рубок (рубок формування та оздоровлення лісів і рубок головного користування) та заготівля її закінчується транспортуванням деревини у межах підприємства. Виходячи з цього, при заготівлі і реалізації лісопродукції на підприємстві формуються на неї вільні планово-розрахункові ціни, залежно від умов поставки продукції з (видів франко), у тому числі: франко-лісосіка, франко-верхній склад, франко-нижній склад, франко-склад споживача, франко-кордон.

На підприємстві формуються вільні ціни на лісопродукцію на рівні попиту, в тому числі згідно затверджених нормативно-правових документів щодо продажу необробленої деревини з врахуванням діючого збору за деревину, витрат на заготівлю, трелювання, навантажування, розвантажування, перевезення на нижній склад, загальновиробничих витрат, адміністративних витрат, витрат на збут та прибуток без обмеження рівня рентабельності.

Суд погоджується з позицією позивача щодо формування ціни на лісопродукцію з урахуванням технологічного процесу виготовлення.

Фактична собівартість лісопродукції калькулюється в розрахунку на знеособлений кубічний метр деревини, без диференціації по розмірах, породах і сортах. Обумовлено це тим, що всі вказані різновидності лісопродукції виготовляються в єдиному технологічному процесі і в готовому вигляді оцінюються по його завершенні. Крім того, відхилення в собівартості їх заготівель залежно від вказаних факторів незначні (за виключенням діаметра) якщо порівняти пиловник чи фансировину, тому для встановлення цін (цінових співвідношень) між конкретними сортиментами лісопродукції враховується порівняльний аналіз їх якості і споживчих властивостей на умовах відповідного франко.

Комплексна якісна оцінка лісоматеріалів круглих використовується для встановлення співвідношення цін між сортиментами. У відповідності з оцінкою сортиментам присвоюється ціновий коефіцієнт. Базовим (еталонним) сортиментом лісопродукції на підприємстві є пиловник хвойний 2 сорту діаметром 20-25см. Шкала цінових коефіцієнтів застосовується для визначення співвідношення цін між сортиментами за породами, сортами, діаметрами та іншими параметрами лісопродукції по відношенню до базового сортименту.

У зв'язку з тим, що заготівля всіх видів лісопродукції в лісгоспі проходить в єдиному технологічному процесі, розподілити конкретні витрати на той чи інший сортимент є неможливим.

Для формування економічно обґрунтованих вільних цін на лісопродукцію на підприємстві складається одна базова планово-розрахункова калькуляція собівартості еталона-пиловника хвойного 2 сорту діаметром 20-25 см. (знеособленого кубометра). Розрахування калькуляцій по кожному сортименту з врахуванням коефіцієнтів не дає змоги визначити конкретні витрати на виробництво тої чи іншої продукції. Після таких розрахунків виходить, що обраховані витрати по статтям калькуляцій дуже відрізняються від фактичних витрат на 1 кубометр, а рентабельність по всіх сортиментах однакова незалежно чи то пиловник чи дрова. В дійсності це не так, чим вище ціна продукції від базової (еталона) тим буде більша рентабельність, а чим нижча ціна то і рентабельність менша.

На продукцію, що реалізується на експорт, для її замитнення вимагається калькуляція конкретному виду продукції. Тому під експортні контракти змушені розраховувати планово - розрахункові калькуляції на всі види продукції, але вже виходячи із наближених до реальних очікуваних витрат понесених на виробництво і збут по окремому сортименту.

Суд погоджується з діями позивача, щодо реалізації пиловника дуба, що мав природне погіршення якісних параметрів (зміну кольору, затемнення і побуріння внаслідок зараження дерево-руйнівними грибами) і не користувався на той час попитом на внутрішньому ринку.

Отже, на продукцію, що реалізується на експорт розраховано планово - розрахункові калькуляції виходячи із наближених до реальних очікуваних витрат понесених на виробництво і збут по окремому сортименту, де закладено різну рентабельність лісопродукції в залежності від її цінових коефіцієнтів.

Судом встановлено, що до статті "Витрати на збут" включені витрати підприємства на доставку продукції залізницею по території України та всі витрати і збори, пов’язані з виконанням даного контракту.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Суд бере до уваги, що первині документи позивача містять всі обов’язкові реквізити, як того вимагає законодавство, позивач правомірно керувався вимогами ГОСТу 9462-88, фактичне здійснення господарської операції підтверджується дослідженими доказами у справі: підтверджено рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції.

Отже, реалізація продукції позивачем проводилась по вільних ринкових цінах погоджених в договорах з кожним споживачем.

Згідно ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство Позивача згідно п.1.1 Статуту засноване на державній власності, створене відповідно до наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991р. № 133 “Про організаційну структуру управління лісовим господарством України”, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України (Орган управління майном) і входить до складу Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства (надалі - Управління).

Згідно п. 1 Положення про Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, підпорядковується Держлісагенству, є його територіальним органом і також не має права незаконно втручатися в оперативну та господарську діяльність позивача.

Підпунктом 6.1.1. Статуту підприємство позивача має право самостійно планувати свою діяльність, визначати стратегію та основні напрями свого розвитку відповідно до галузевих науково-технічних прогнозів та пріоритетів, кон’юнктури ринку продукції, товарів, робіт, послуг та економічної ситуації та п.6.1.2. реалізовувати свою продукцію, послуги, залишки від виробництва за цінами, що формуються відповідно до умов економічної діяльності, а також у випадках, передбачених законодавством України” за фіксованими державними цінами.

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарських зобов’язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом , але такі, які йому не суперечать.

Приписами ч. 2 ст. 67 ГК України визначено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов’язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або з говором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов’язань як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов’язкові умови договору відповідно до законодавства (ч.1). Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України (ч.5).

Відповідно до ст. 190 ГК України, вільні ціни визначається на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні ціни. Вільні ціни визначаються суб’єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах – також за рішенням суб’єкта господарювання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пункт 2 вимоги про зобов’язання у встановленому законодавством порядку відшкодувати суму недоотриманих підприємством доходів від реалізації необробленої деревини за цінами нижчими, ніж затверджені на підприємстві та встановлені на аукціонах з продажу необробленої деревини на загальну суму 111139,46 грн. є протиправним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, суд відзначає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували викладену аргументацію, та не переконав суд у своїй правоті.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченої ним суми судового збору.

Керуючись статтями 70-72, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 вимоги від 01.04.2015 №11-14/486, виданої Білоцерківською об’єднаною державною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції в Київській області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства “Білоцерківське лісове господарство” судові витрати у сумі 295 (двісті дев’яносто п’ять) грн. 37 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.