Справа № 219/6637/15-а
Суддя: Давидовська Т. В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

219/6637/15-а

Артемівський міськрайонний суд Донецької області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.08.2015 року м. Артемівськ

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Давидовська Т.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі

про стягнення одноразової грошової допомоги,

встановила:
28.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі про стягнення одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в сумі 20 226,20грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 24.04.2014 року вийшов на пенсію за віком та, з врахуванням страхового стажу 42 роки 2 місяці 19 днів, йому призначено пенсію в розмірі 2 022,62грн. У липні 2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі з заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, проте відповідач у листі № 1693/02 від 20.07.2015 року заперечує право позивача на отримання грошової допомоги, оскільки згідно пунктом «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, в той час як розділом I «Освіта» Перелік закладів і установ освіти, закладів охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, посада військового керівника не передбачена. Також позивач зазначає, що з 15.08.1976 року працював на різних педагогічних посадах, у тому числі на посаді військового керівника Зайцевської середньої школи з 22.05.1984 року по 14.01.1990 рік, стаж роботи на якій до спеціального стажу відповідачем не зараховано у порушення вимог законодавства. На підставі викладеного ОСОБА_1 вважає, що має право на пенсію та грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Суддя розглядає, відповідно до частини 4 статті 183-2 КАС України, справи, передбачені пунктами 1-4 частини 1 статті 183-2 цього Кодексу, в порядку скороченого провадження одноособово без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

06.08.2015 року відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість, безпідставність та пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду. Зокрема, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі з квітня 2014 року та отримує пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» із загальним страховим стажем 42 роки 02 місяці 18 днів за період 01.07.2000 року по 30.04.2014 рік з розміром пенсії 2 022,62грн., при цьому стаж за період роботи з 22.05.1984 року по 14.01.1990 рік зарахований до загального стажу. Також відповідач наголошує, що оскільки період роботи на посаді військового керівника не підлягає зарахуванню до стажу роботи, що надає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і судового спору щодо незгоди позивача з даного питання не було, стаж роботи, що дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на день досягнення ним пенсійного віку складає 30 років 02 місяці 25 днів, в той час як необхідно 35 років. Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, права у позивача на виплату 10 місячних пенсій немає.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у відповідності до ст. 100 КАС України з тих підстав, що, на його думку, позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, оскільки про порушення свого права позивач дізнався у липні 2014 року коли він отримав новий розмір пенсії.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню враховуючи ті обставини, що позивач дізнався про порушення свого права у липні 2015 року після отримання листа Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі № 1693/02 від 20.07.2015 року з відмовою у нарахуванні та виплаті грошової допомоги і іншого сторонами не доведено. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до адміністративного суду в межах шестимісячного строку, який встановлений ст. 99 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені сторонами обставини у їх сукупності, суддя вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Підстав для розгляду справи в судовому засіданні не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, приходжу до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі з квітня 2014 року та отримує пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» із загальним страховим стажем 42 роки 02 місяці 18 днів за період 01.07.2000 року по 30.04.2014 рік з розміром пенсії 2 022,62грн.

На підставі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У трудовій книжці позивача наявні наступні записи: 1) 15.08.1976 року прийнятий на роботу викладачем фізики і праці у ЗШ №25; 2) 31.08.1979 року переведений на роботу викладачем фізика і праці у ЗШ №9; 3) 31.08.1979 року призначений учителем фізики за переводом у ЗШ №9, згідно з заявою 4) 31.10.1979 року звільнений від займаної посади в зв`язку з призовом до лав Радянської армії; 5) 15.11.1979 року служба в лавах радянської армії з 15 листопада 1979 року по 20 травня 1981 року; 6) 25.08.1981 року призначений на посаду вчителя трудового навчання та інструктором з водіння з/х; 7) 08.01.1982 року звільнений від займаної посади у зв`язку з переведенням на іншу роботу; 8) 08.01.1982 року перевести на посаду директора; 9) 08.01.1982 року призначений на посаду директора Переїзнянській ВШ за переводом; 10) 22.05.1984 року переведений з посади директора Переїзнянської ВШ на посаду військового керівника Зайцевської СШ; 11) 22.05.1984 року призначений на посаду військового керівника Зайцевської СШ за переводом; 12) 14.01.1990 року звільнений від займаної посади військового керівника Зайцевської СШ за переводом до Переїзнянської ВШ; 13) 15.01.1990 року призначений на посаду директора Переїзнянської ВШ; 14) 01.09.2003 року у зв`язку з передачею Переїзнянської загальноосвітньої школи I-Ш ступенів Артемівського району у власність Артемівської районної ради переведений на посаду директора Переїзнянської загальноосвітньої школи I-Ш ступенів і вчителя фізики цієї ж школи.

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі з заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі № 1693/02 від 20.07.2015 року відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги у зв`язку з тим, що період роботи на посаді військового керівника не підлягає зарахуванню до стажу роботи, що надає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», отже стаж роботи, що дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на день досягнення ним пенсійного віку складає 30 років 02 місяці 25 днів, в той час як необхідно 35 років.

Приймаючи рішення суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 17 Закону СРСР від 12.10.1967 року N 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок» передбачалося, що до призову на дійсну військову службу з хлопцями допризовного і призовного віку повсюдно без відриву від виробництва та навчання проводиться початкова військова підготовка. З учнівською молоддю початкова військова підготовка проводиться в загальноосвітніх школах (починаючи з 9 класу), в середніх спеціальних навчальних закладах та в навчальних закладах системи професійно - технічної освіти штатними військовими керівниками.

У розвиток даної норми Радміном СРСР було прийнято Постанову від 29.04.1968 N 289 «Про терміни та порядок введення початкової військової підготовки молоді», згідно з яким початкова військова підготовка молоді в середніх спеціальних навчальних закладах вводилася поступово протягом 1968 - 1972 років згідно з податком (пункт 1). Введено в штати посаду військового керівника, в обов`язки якого включалось проведення навчальних занять з початкової військової підготовки та цивільної оборони, організаційна та військово-патріотична робота з учнями, а також виконання обов`язків по керівництву гуртками з основ військової справи та завідуванню військовим кабінетом. Поширено на військових керівників порядок пенсійного забезпечення, а також пільги, переваги і тривалість чергових відпусток, встановлені відповідно для вчителів і викладачів.

У відповідності з кваліфікаційними характеристиками «військового керівника» встановлених Наказом Міносвіти СРСР від 20.02.1978 N 24 «Про затвердження кваліфікаційних характеристик Посад керівних та педагогічних працівників установ освіти», військовий керівник - організовує, планує і проводить на високому ідейно - теоретичному та методичному рівні навчальні, факультативні та позакласні заняття з початкової військової підготовки та цивільної оборони. Здійснює керівництво роботою викладачів з військово-технічної підготовки, цивільної оборони та підготовці санітарних дружинниць. Веде облік успішності і відвідуваності занять. Вносить пропозиції щодо вдосконалення навчально-виховної роботи, впроваджує найбільш ефективні форми, методи і засоби навчання і виховання. Вивчає особисті якості та індивідуальні особливості учнів - юнаків, готує їх до служби в Збройних Силах СРСР. Керує гуртками з вивчення основ військової справи, організовує проведення військово-спортивних ігор. Готує спільно з вчителями фізкультури учнів до здачі норм комплексу ГТО зі стрільби, гранатометанню і перебуванню в протигазі. Бере участь у плануванні заходів школи з військово-патріотичній роботі та здійсненні військово-патріотичного виховання учнів. Організовує шефство військової частини та максимально використовує її допомогу у вдосконаленні навчання та військово-патріотичного виховання учнів. Забезпечує створення і вдосконалення навчально-матеріальної бази з початкової військової підготовки. Веде облік, організовує зберігання і ремонт зброї та військового майна. Здійснює дотримання заходів безпеки під час проведення занять із зброєю, бойовою технікою і боєприпасами. Складає звітність за встановленою формою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років, в цей перелік входить посада викладача загальноосвітніх навчальних закладів.

Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 р. № 78 (далі - Порядок № 78). Згідно з пунктом 2 Порядку № 78 в період роботи, який зараховується до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років, зараховується робота на посаді військового керівника та керівника допризовної підготовки у період до 1 вересня 1994 року, у тому числі й робота на відповідних посадах у закладах освіти СРСР.

Як вже встановлено судом, період роботи позивача на посаді військового керівника тривав з 22.05.1984 року по 14.01.1990 рік і підпадає під дію вказаного Порядку № 78.

Аналіз наведених норм в сукупності дають підстави стверджувати, що посаду військового керівника можна віднести до працівників закладів освіти. На думку суду, в даному випадку, формальний підхід до різниці в зазначенні посади «військовий керівник» позивача в трудовій книжці та посад, що передбачені Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не може позбавляти особу права на отримання одноразової грошової допомоги в сумі 10 місячних розмірів пенсії, оскільки особи, що обіймають зазначені посади, фактично здійснюють аналогічні професійні функції.

Таким чином, робота позивача на посаді військового керівника повинна бути зарахована до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, як працівнику освіти і викладачу загальноосвітніх навчальних закладів.

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191 (далі - Порядок). Відповідно з пунктом 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За пунктом 5 Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, стаж роботи, що дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на день досягнення позивачем пенсійного віку з врахуванням визнаного відповідачем стажу 30 років 02 місяці 25 днів та стажу на посаді військового керівника складає понад 35 років.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд виходить з того, що грошова допомога в розмірі 10-ти місячних пенсій є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, мають спеціальний страховий стаж. Тобто фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян із спеціальним страховим стажем на соціальний захист.

Як зазначено в п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Таким чином, громадянин у відповідності до чинного законодавства очікує на отримання від держави гарантованого матеріального забезпечення, складовою якого є встановлена п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» соціальна допомога, тобто має «законні сподівання» на отримання майна.

Зважаючи на вищенаведене, оскільки станом на час звернення ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі у липні 2015 року із заявою про виплату одноразової грошової допомоги він мав педагогічний стаж (стаж роботи викладача військового керівника) більше 35 років, що надає йому право отримати згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» одноразову грошову допомогу, суд приходить до висновку, що дії Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі щодо обчислення ОСОБА_1 трудового стажу та відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними, а тому вимоги ОСОБА_1 є цілком правомірними, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Оскільки позивач посилається на неправомірність відмови у нарахуванні та виплати відповідачем передбаченої законом соціальної допомоги, а відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та бездіяльності, суд вважає за необхідне з метою повного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугою років, період роботи на посаді військового керівника Зайцевської середньої школи та здійснити нарахування й виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії, оскільки вимога про стягнення грошової допомоги не відповідає переліку вимог, які можуть бути заявлені в адміністративному позові згідно положень ч. 4 ст. 105 КАС України.

За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Заперечення та доводи відповідача спростовуються вищевикладеним і не приймаються судом до уваги.

Судові витрати присудити відповідачу з Державного бюджету України у відповідності до положень ст. 94 КАС України.

З огляду на викладене, на підставі статей 19, 46 Конституції України, пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись статтями 1, 2, 5, 11, 71, 72, 122, 159-163, 167, 183-2 КАС України,

постановила:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі про стягнення одноразової грошової допомоги задовольнити.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугою років, період роботи на посаді військового керівника Зайцевської середньої школи та здійснити нарахування й виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 182 гривні 70 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів від дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.І .Давидовська