Справа № 369/5603/15-а
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/5603/15-а
Провадження № 2-а/369/213/15
ПОСТАНОВА

іменем України

03.08.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Дубас Т.В.

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що, він ІНФОРМАЦІЯ_1, на сьогоднішній день є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області з 26.12.2014 року та отримує пенсію за вислугу років.

Однак, при розрахунку пенсії вищезазначеним Управлінням не було враховано надану позивачем довідку про те, що у період його роботи в Київській обласній санітарно - епідеміологічній станції (з 2009 року - ДЗ «Київська обласна санітарно - епідеміологічна станція МОЗ») на посаді заступника головного лікаря він працював за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря - епідеміолога відділу особливо - небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно - епідеміологічної станції, відповідно до наказів закладу. Перелік цих наказів з вказаними номерами та датами, відповідно до яких позивач працював на посаді лікаря - епідеміолога відділу особливо - небезпечних інфекцій за сумісництвом, були зазначені у довідці, наданій Управлінню пенсійного фонду.

Звернувшись до Управління з заявою, позивачу була надана відповідь про те, що державний заклад, у якому він працював не є інфекційним та дія ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на нього не поширюється.

Не погодившись з таким висновком Управління позивач звернувся до ОСОБА_2 соціальної політики України, яке направило його звернення на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

24.03.2015 року позивачу була надана відповідь, у якій Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області взагалі зазначило, що підставою для врахування стажу є трудова книжка, і що в ній зазначено лише його основну посаду - заступник головного лікаря Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції (з 2009 року - ДЗ «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція МОЗ»).

Такі дії відповідача, позивача вважав неправомірними та незаконними, та просив визнати дії управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо не зарахування позивачу подвійного стажу не правомірними. Зобовязати УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області врахувати стаж роботи позивача на посаді лікаря-епідеміолога відділу особливого небезпечних інфекцій у Київській обласній санітарно-епідеміологічній станції (з 2009 року ДЗ «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція МОЗ») за період з 03.01.1997 року по 29.12.2012 року як подвійну відповідно до норм чинного законодавства та провести перерахунок розміру пенсії.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила у позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача УПФУ у Києво-Святошинському р-ні Київської області з заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням стажу у подвійному розмірі за час його роботи в Київській обласній санітарно - епідеміологічній станції (з 2009 року - ДЗ «Київська обласна санітарно - епідеміологічна станція МОЗ») на посаді заступника головного лікаря він працював за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря - епідеміолога відділу особливо - небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно - епідеміологічної станції, відповідно до наказів закладу.

Проте, відповідно до листа УПФУ Києво-Святошинського р-ну Київської області від 10.02.2015 р. № 40/М-01 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у зарахуванні стажу його роботи в подвійному розмірі з посиланням на Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 р. та не передбачає можливість зарахування до страхового стажу в кратному розмірі.

ОСОБА_2 охорони здоровя України від 23.07.2004 року № 10.01.09/891 повідомлено, що до інфекційних відділень відносяться лише відділи з боротьби з особливо небезпечними інфекціями санітарно - епідеміологічних станцій (СЕС).

Згідно з положенням про відділи особливо небезпечних інфекцій, затвердженого МОЗ України від 12.05.1982 року, зазначені структурні підрозділи створюються у протичумних закладах та СЕС. Працівники цих відділів здійснюють заходи у вогнищах особливо небезпечних інфекцій - чуми, холери, СНІДу, туляремії, сказу, сибірки, бруцельозу та інших, виконують роботу з культурами збудника цих інфекційних хвороб.

Таким чином, виходячи з вищесказаного та згідно типового положення про територіальні органи Держсанепідслужби, Київська обласна санітарно - епідеміологічна станція (з 2009 року - ДЗ «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція МОЗ») відноситься до інфекційного закладу охорони здоровя.

Згідно «Положення про відділи особливо - небезпечних інфекцій Республіканської, обласних, міських санепідстанцій», затвердженого МОЗ УРСР від 12.05.1982 року та посадових інструкцій лікаря - епідеміолога відділу особливо - небезпечних інфекцій Київської облСЕС (ДЗ «Київська облСЕС МОЗ») позивач безпосередньо здійснював протиепідемічні заходи у вогнищах особливо - небезпечних інфекцій - сибірки, сказу, туляремії, лептоспірозу, бруцельозу та інших інфекцій, приймав участь у проведенні епідеміологічних розслідувань випадків особливо - небезпечних інфекцій, безпосередньо контактував з хворими та носіями на ці захворювання.

В довідці ДЗ «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція ОСОБА_2 охорони здоровя» від 23.12.2014 року № 01/03-17-13, зазначено, що позивач дійсно працював на посаді заступника головного лікаря по екстремальним ситуаціям Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції з 19.12.1996 року (наказ № 210 від 19.12.1996 року), з 18.06.1998 року переведений на посаду заступника головного лікаря по протиепідемічній роботі Київської облСЕС (наказ № 91 від 18.06.1998 року), а з 24.09.2012 року по 29.12.2012 року обіймав посаду виконуючого обовязки головного лікаря ДЗ «Київська облСЕС МОЗ» (наказ МОЗ України № 172-0 від 20.09.2012 року). Протягом вищесказаного періоду суміщав посаду лікаря - епідеміолога відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції, починаючи з 03.01.1997 року по 29.12.2012 року, що підтверджується відповідними наказами.

З вищенаведеного вбачається, що робота у відділах особливо - небезпечних інфекцій санепідстанцій вважається роботою в інфекційних відділеннях і повинна зараховуватися до стажу роботи у подвійному розмірі.

Ст. 13 Конвенції, яка гарантовано кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч. 2 ст. 8 КАС України, під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповдіно до п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за яким положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача в частині щодо не зарахування ОСОБА_1 подвійного стажу з 03.01.1997 року по 01.01.2004 року, тобто по момент набрання чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В звязку з чим суд приходить до висновку про необхідність також зобовязати Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області врахувати стаж роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря епідеміолого відділу особливо небезпечних інфекцій у Київській обласній санітарно-епідеміологічній станції (з 2009 року ДЗ «Київська обласна санітарно епідеміологічна станція МОЗ») за період з 03.01.1997 року по 01.01.2004 року, як подвійний та провести перерахунок пенсії.

В решті вимог суд відмовляє оскільки починаючи з 01.01.2004 року, а саме набрання чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 71, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо не зарахування ОСОБА_1 подвійного стажу з 03.01.1997 року по 01.01.2004 року неправомірним.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області врахувати стаж роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря епідеміолого відділу особливо небезпечних інфекцій у Київській обласній санітарно-епідеміологічній станції (з 2009 року ДЗ «Київська обласна санітарно епідеміологічна станція МОЗ») за період з 03.01.1997 року по 01.01.2004 року, як подвійний та провести перерахунок пенсії .

В решті позову відмовити .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з моменту її оголошення

Суддя: Дубас Т.В.