Справа № 817/34/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/34/15

30 липня 2015 року 12год. 10хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Грибок Л.Т.,

відповідача: представник Гінатуліна Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Кооперативного підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання " ОСС

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Кооперативне підприємство "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств (по тексту постанови - КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС) звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.11.2014 №, яким визначено сплатити штраф в сумі 30 729, 32 грн. за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" та від 11.11.2014 №, яким визначено сплатити штраф в сумі 7899, 10 грн. за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

В обґрунтування позову покликається на порушення порядку проведення документальної перевірки та оформлення її результатів та вказує на безпідставне застосування штрафних санкцій.

Крім того, зазначає, що контролюючим органом не враховано фактичну сплату позивачем розстрочених сум відповідно до рішень № 32 та №38 від 28.02.2014 року, а також поточних грошових зобов'язань, що підтверджуються виписками банку, платіжними дорученнями та відображені в обліковій картці.

Відповідач адміністративний позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.137).

В обгрунтування поданого заперечення вказує, що проведеною перевіркою було встановлено затримку сплати КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість з урахуванням рішень про розстрочення платежу №32 та №38 від 28.02.2014 року до/і більше 30 календарних днів наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов'язання.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що документальна перевірка була проведена контролюючим органом без повідомлення платника податків; акт перевірки для ознайомлення позивачу не надавався. Зазначила, що визначені суми грошових зобов'язань не узгоджені, дані картки особового рахунку позивача суперечать висновкам, викладеним в акті перевірки №311 від 30.10.2014

З наведених підстав просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача оспорювані у справі рішення вважає правомірним,и в задоволенні адміністративного позову просила відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Як встановлено судом, що 30.10.2014 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області проведено перевірку КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС, за результатами якої складено акт № 311 від 30.10.2014 про своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов'язання до бюджету (а.с.6).

Державною податковою інспекцією у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області на підставі акта перевірки № 311 від 30.10.2014 прийнято:

податкове повідомлення-рішення форма "Ш" від 11.11.2014 №, яким визначено сплатити штраф в сумі 30 729, 32 грн. за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)";

податкове повідомлення-рішення форма "Ш" від 11.11.2014 №, яким визначено сплатити штраф в сумі 7899, 10 грн. за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

Матеріалами справи стверджено, що позивач використав процедуру оскарження податкових повідомлень-рішень, за наслідками якої скарги платника податків залишені без задоволення, податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с. 9-11).

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог та перевіряючи дотримання відповідачем процедури проведення перевірки позивача, за наслідками якої прийнято спірні рішення, суд враховує, що відповідно до ст.62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Так, у відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначено види перевірок, які мають право проводити органи державної податкової служби, а саме: камеральні, документальні, фактичні.

У ході судового розгляду встановлено, що перевірка позивача була камеральною; керівником органу державної податкової служби рішення про проведення перевірки, оформлене наказом, не приймалося та позивачу не надсилалося.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

З дослідженого судом акта №311 від 30.10.2014 встановлено, що податковим органом проведена перевірка позивача на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, при цьому відображено відомості щодо граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, а також відомості щодо дати та сум фактичної сплати зобов'язання. З наведеного слідує, що податковим органом досліджувались не виключно дані, зазначені в податковій декларації платника податків, а також інші відомості, відтак проведена перевірка не є камеральною відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 статті 75 Податкового кодексу України, а є документальною перевіркою.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальні перевірки можуть бути плановими або позаплановими, а також виїзними або невиїзними.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено в статті 79 Податкового кодексу України.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що податковий орган порушив установлену законом процедуру проведення документальної перевірки позивача, діяв поза межами правового поля.

На думку суду, відображені в акті перевірки від №311 від 30.10.2014 відомості не можуть бути взяті до уваги судом відповідно до ч.3 ст.70 КАС України, оскільки такі відомості одержані контролюючим органом з порушенням закону.

Статтею 32 Податкового кодексу України встановлено , що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі відстрочки та розстрочки.

При цьому, зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Відповідно до пп.56.17.5 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Пунктами 100.1 та 100.2 ст.100 Податкового кодексу України визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.100.6 ст.100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Таким чином, відповідно до зазначених вище норм податкового законодавства рішенням контролюючого органу про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань №32 та №28 від 28.02.2014 року для позивача встановлені нові строки сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Пунктом 3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових, зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №574 від 10.10.2013, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 31.10.2013 за №1853/24385, встановлено, що на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Тим самим, розрахунок штрафних санкцій здійснений без урахування факту укладання договору про розстрочення сплати податкового боргу та факту перенесення строків сплати податкового боргу у зв'язку з його розстроченням.

Таким чином, суд встановив, що контролюючим органом нараховано позивачу штрафні санкції на розстрочену суму грошового зобов'язання (податкового боргу) в період дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), що суперечить приписам вищевказаних норм податкового законодавства.

Крім цього, контролюючим органом не враховано фактичну сплату позивачем розстрочених сум відповідно до рішення № 38, №32 від 28.02.2014, а також сплату поточних грошових зобов'язань, що відображено в обліковій картці (а.с.63-136).

Суд зазначає, що при дослідженні картки особового рахунку позивача встановлено відображення контролюючим органом нарахування грошових зобов'язань та зарахування сплачених позивачем коштів по рішеннях про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №38, №32 від 28.02.2014, що свідчить про помилковість облікових даних.

Представник відповідача в ході судового розгляду справи не зміг надати будь-яких обґрунтованих пояснень з приводу відображення відповідних записів в картці особового рахунку позивача.

Крім того, відповідачем не проведено відповідних коригувань по картці особового рахунку з ПДВ та не зменшено суму визначену податковим повідомленням - рішенням №000207234/0 від 29.06.2010 року в сумі 159999 гривень у справі № 2а-6056/10/1770 .

У відповідності до постанови суду від 17.04.2015 в адміністративній справі № 817/199/15, яка набрала законної сили, встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року у адміністративній справі №2а-6056/10/1770 за позовом КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС до ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення №/0 від 29.06.2010 року, №/0 від 29.06.2010 року, №/0/17-123 від 29.06.2010 року, №/1 від 02.08.2010 року, №/1 від 02.08.2010 року, №/1/17-123 від 28.07.2010 року, №/2 від 06.10.2010 року, №/2 від 06.10.2010 року, №/2/17-123 від 05.10.2010 року, №/3/17-123 від 24.12.2010 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2014 року апеляційну скаргу ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року без змін .

Таким чином постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року набрала законної сили 01.12.2014 року.

Крім того, судом встановленоту обставину, що станом на 26.01.2015 року ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року не внесено відповідних записів до картки особового рахунку позивача щодо зарахування на погашення недоїмки з податку на додану вартість суми 319493,69 грн. та орендної плати за землю в сумі 130945,00 грн., чим фактично не виконано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року

При цьому, суд констатував, що податковим органом на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року внесено відповідні записи до картки особового рахунку позивача щодо зарахування на погашення недоїмки з податку на додану вартість суми 319493,69 грн. та орендної плати за землю в сумі 130945,00 грн. лише 03.02.2015 року, що призвело викривлення показників по особовому рахунку позивача та нарахування штрафних санкцій на дану заборгованість.

В силу вимог ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відомості щодо нарахування та сплати позивачем грошових зобов'язань в обліковій картці є перекрученими та недостовірними, не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак застосування штрафу за порушення строків сплати грошових зобов'язань не може бути визнано обґрунтованим.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності спірних податкових повідомлень-рішень.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області №, № від 11.11.2014.

Присудити на користь позивача Кооперативного підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання " ОСС із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182, 70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.