Справа № 2-а-578/2010
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2010-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Імям України

17 серпня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УДПС Шевченківського ВДАІ м. Києва прапорщика міліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до відповідача в якому зазначає, що 25.04.2010 року останнім відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень, за те, що 25.04.2010 року о 18 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Борщагівській він (позивач), керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 86 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 26 км/год.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності, так як він дійсно рухався по зазначеному в постанові маршруту 25.04.2010 року, проте швидкість руху в населеному пункті м. Києві, не перевищував, оскільки був обізнаний з адміністративною відповідальністю за порушення ПДР України, а швидкість на вимірювальному пристрої «Візир», яким користувався відповідач, не належить його автомобілю.

В судовому засіданні позивач підтвердив викладені в позові обставини та просив скасувати постанову, закривши провадження в адміністративній справі.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, письмових заперечень та заяви про слухання справи в свою відсутність не надав.

Суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності інші докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 25.04.2010 року відповідачем відносно позивача було винесено постанову за порушення п.12.4 ПДР України, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 25.04.2010 року о 18 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Борщагівській він (позивач), керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 86 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 26 км/год, відповідальність за що передбачена ст.122 ч.1 КпАП України. В звязку з чим було винесено постанову про накладення на позивача стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 260 грн. 00 коп..

Як пояснив позивач, він рухався по зазначеному маршруту 25.04.2010 року, але встановлену швидкість руху в населеному пункті м. Києві, не перевищував, відповідно до показів спідометра його автомобіля, який є технічно справним.

Дані пояснення позивача суд бере за основу при вирішенні спору, оскільки підстав недовіряти їм не має, а також тому, що вони ніким не були спростовані, та підтверджуються наступним.

В постанові зазначено, що «швидкість вимірювалась приладом «ВІЗИР».

Проте, для притягнення власника автомобіля чи особи, яка ним керувала, до відповідальності, треба щоб фіксація проводилась працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. В даному випадку фіксація проводилась приладом «ВІЗИР», який не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керувався ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, абощо, обєкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). За таких умов, така фіксація правопорушення не відповідає вимогам ст.ст.14-1, 258 ч.6 КУпАП.

Крім того, у постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, оскільки у відповідності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 N 1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників.

Відповідно до ст.251 КУпАП, матеріали які одержані за допомогою технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису відносяться до переліку доказів поміж інших, а саме: протоколу, поясненнями особи, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимірювання зроблене за допомогою «ВІЗИР» не є доказом того, що автомобіль, який потрапив в зону його дії, перевищив встановлену швидкість, оскільки радарний пристрій «ВІЗИР» неможливо налаштувати на вимірювання швидкості певної точки (конкретного автомобіля), у випадку застосування його не в автоматичному режимі, радар вимірює всі швидкості машин у потоці руху і видає на монітор або швидкість найближчого об'єкта або швидкість найшвидшого об'єкта, в залежності від попередніх налаштувань приладу перед роботою (відповідно до інструкції з використання).

Також з тексту постанови вбачається, що крім ст.283 КУпАП, відповідач взагалі не керувався ніякими іншими нормами КУпАП, які регламентують його діяльність від складання протоколу до винесення рішення по справі, що в свою чергу і призвело до порушення ст.1 КУпАП, згідно якої одним з завдань є охорона прав і свобод громадян.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача необхідно визнати неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення відносно позивача.

Провадження в адміністративній справі відносно позивача за ст.122 ч.1 КпАП України підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1, 14-1, 247 ч.1 п.1, 251, 252, 258 ч.6, 268, 283, 288, 289 КпАП України, ст.ст.7, 70, 71, 76, 77, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора УДПС Шевченківського ВДАІ м. Києва прапорщика міліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1.

Скасувати постанову від 25.04.2010 року винесену інспектором УДПС Шевченківського ВДАІ м. Києва прапорщика міліції ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень відносно ОСОБА_1.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський