Справа № 326/1296/15-а
Суддя: Звєздова Н. С.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія Номер провадження 2-а/326/34/2015
Номер справи 326/1296/15-ц р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2015 р. м. Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Звєздова Н.С., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про оскарження неправомірних дій управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області та стягнення недоплаченої пенсії в звязку з втратою годувальника,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо не включення в розрахунок пенсії в звязку з втратою годувальника ОСОБА_1 суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату пенсії у звязку з втратою годувальника ОСОБА_1 починаючи з 29.04.2015 року з урахуванням у складі заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування враховуючи, що пенсія призначена в розмірі 70 % суми заробітної плати померлого годувальника.

В позові позивач посилається на те, що вона 29 квітня 2015 року звернулась до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області для призначення їй пенсії у звязка з втратою годувальника, відповідно до п. 10, 11 ст. 37 Закону України «Про державну службу». В липні 2015 року позивачка письмово звернулась до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі з проханням здійснити перерахунок пенсії з дати визначення з урахуванням у складі заробітної плати «інших виплат», а саме: сум матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, суми індексації заробітної плати, з яких сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Листом від 15.07.2015р. № 16/Б-11 їй було відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на ст. 33 кону України «Про державну службу», ст.1 Закону України «Про оплату праці», п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Ухвалою суду від 27.07.2015 року відкрите скорочене провадження по вищезазначеній адміністративній справі.

04.08.2015 року відповідачем по справі надані заперечення на позов, відповідно до яких позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки дії управління щодо неврахування при обчисленні пенсії матеріальної допомоги, суми індексації заробітної плати, допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 є правомірними та пенсія призначена та виплачується вірно у відповідності з вимогами чинного законодавства. Окрім того, зазначено, що з 01.01.2015 року вступив в силу Закон України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року № 76-УШ розділ 1 пункт 11, а саме зменшення процентного значення пенсії державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати.

За вимогами ст. 183-2 КАС України справу розглянуто без виклику сторін та фіксування судового засідання технічними засобами судом не здійснюється, на підставі ст. 41 КАС України.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у звязку із наступним.

Судом встановлено та матеріалами адміністративної справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області та отримує пенсію у звязку з втратою годувальника (померлого чоловіка), відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» .

07 липня 2015 року позивачка письмово звернулась до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі з проханням здійснити перерахунок пенсії з дати визначення з урахуванням у складі заробітної плати «інших виплат», а саме: сум матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, суми індексації заробітної плати, з яких сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (а.с. 4).

Листом від 15.07.2015р. № 16/Б-11 їй було відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на ст. 33 кону України «Про державну службу», ст.1 Закону України «Про оплату праці», п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Ч. 10, 11 ст. 37 Закону України «Про державну службу» встановлено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у звязку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сімї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Право на призначення пенсії у звязку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою статті 37 Закону України «Про державну службу», мають також непрацездатні члени сімї померлої особи, яка отримала або мала право на пенсію за Законом України «Про державну службу».

Таким чином, обєктом обчислення при призначенні пенсії є сума заробітної плати, з якої сплачувався збір на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Частиною першою ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вище названого Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати які передбачені актами чинного законодавства.

Частиною другою ст. 33 Закону України «Про Державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Суми виплат повязаних з індексацією заробітної плати працівників, матеріальною допомогою на оздоровлення та соціально-побутові питання входять до складу фонду додаткової заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Відповідно до абз. 4 п.2 постанови Кабінету Міністерстві України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» індексації підлягає оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до ст.66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-Х 11 «Про пенсійне забезпечення» справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплат, доходу).

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Зі змісту статті 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Згідно довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 (померлого годувальника) від 05.05.2015р. № 01-20/0490 на усі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, зі змісту наведених правових норм слідує, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Окрім того, суд зазначає, що посилання відповідача на ст. 37 Закону України «Про державну службу» в новій редакції, згідно з якою змінено відсоток від заробітної плати для обчислення пенсії до 60%, не можуть бути застосовані під час перерахунку пенсії позивача, оскільки ст. 37 Закону України «Про державну службу» визначає порядок призначення пенсії державним службовцям, які виходять на пенсію в період її дії і не може бути застосованою до державних службовців, яким пенсія вже була призначена до внесення змін до неї. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.22 та ч. 1 ст.58 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони покращують становище особи.

Отже, з наведеного випливає, що будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цих змін вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі.

Відтак, зважаючи на вище викладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, та з урахуванням того, що відповідно до п. 18 ст. 5 закону України «Про судовий збір», Пенсійний Фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору, то на підставі ст. 94 КАС України, суд вважає за можливе присудити сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп. з державного бюджету.

На підставі ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9-12, 41, 99, 100, 158, 160-163, 167, 183-2, 244-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо не включення в розрахунок пенсії в звязку з втратою годувальника ОСОБА_1 суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату пенсії у звязку з втратою годувальника ОСОБА_1 починаючи з 29.04.2015 року з урахуванням у складі заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування враховуючи, що пенсія призначена в розмірі 70 % суми заробітної плати померлого годувальника.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 73,08 грн.

Копію постанови направити сторонам.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 КАС України.

Суддя Н.С. Звєздова

Копія вірна: суддя Н.С. Звєздова

06.08.2015