Справа № 2-а-1249/2010
Суддя: Чабаненко В. О.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2-а-1249/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

01 грудня 2010 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Чабаненко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про перерахунок та виплату недоотриманої одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю, суд ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про перерахунок та виплату недоотриманої одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю.

У позовній заяві вказав, що з 2001 року позивач був інвалідом 3 групи, з 16.09.2010 року є інвалідом 2 групи,, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами 3 групи 30 мінімальних заробітних плат, 2 групи 45 мінімальних заробітних плат, 1 групи в розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Позивачу була виплачена компенсація як інваліду 3 групи в розмірі 189,60грн., і різниця між 3 і 2 групами - 94,80грн. З розміром одноразової компенсації позивач не погоджується. Він звернувся до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про перерахунок компенсації по інвалідності у відповідності до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на що отримав відмову.

Прохає:

- зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради здійснити перерахунок та донарахувати позивачу одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно до вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про державний бюджет України на 2010р.», з урахуванням виплаченої суми компенсації за шкоду заподіяну здоров»ю;

- стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь позивача одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно до вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про державний бюджет України на 2010р.», з урахуванням виплаченої суми компенсації за шкоду заподіяну.

В судове засідання позивач не зявився, прохав справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду листа, в якому прохають справу розглянути без його участі, позов не визнають в повному обсязі.

Представники відповідачів - Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не зявилися, надали суду листи, в яких прохають справу розглянути без їх участі, позов не визнають в повному обсязі.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Встановлено, що з 2001 року позивач був інвалідом 3 групи, з 16.09.2010 року є інвалідом 2 групи,, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами 3 групи 30 мінімальних заробітних плат, 2 групи 45 мінімальних заробітних плат, 1 групи в розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Позивачу була виплачена компенсація як інваліду 3 групи в 2001 році розмірі 189,60грн., і різниця в 2010 році між 3 і 2 групами - 94,80грн. З розміром одноразової компенсації позивач не погоджується. Він звернувся до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про перерахунок компенсації по інвалідності у відповідності до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на що отримав відмову.

Суд вважає, що відмова управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської щодо здійснення позивачеві призначення та перерахунку компенсації по інвалідностії, виходячи з розміру, встановленого законами, а не Постановами Кабінету Міністрів України є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. зі змінами і доповненнями, передбачено одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами 3 групи 30 мінімальних заробітних плат, 2 групи 45 мінімальних заробітних плат, 1 групи в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, але позивачу було виплачено компенсацію як інваліду 3 групи в розмірі 189,60грн., і різниця між 3 і 2 групами - 94,80грн.

Розмір мінімальної заробітної плати на день встановлення позивачу 2 групи інвалідності складав 888 грн.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Згідно Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії вбачається, що виключно законами України визначається розмір мінімальної заробітної плати. Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС.

Крім цього, Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закон України Про державний бюджет України на відповідний рік мають вищу юридичну силу.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру компенсації по інвалідності учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС застосуванню підлягає ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови КМ України, які звужують обсяг встановлених законом прав і на які посилається відповідач в своїх листах позивачу.

Також при розгляді даної справи суд взяв до уваги принцип верховенства права передбачений ст. 8 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачів слід зобовязати здійснити призначення та перерахунок різницю в компенсаціях при встановлені 2 групи інвалідності у розмірі 15 мінімальних зарплат позивачу відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовну вимогу про перерахунок і виплату 30 мінімальних заробітних плат як компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю при встановлені 3 групи інвалідності необхідно залишити без розгляду, так як вона виплачувалаяся в 2001 році і позивачем пропущений строк звернення до суду, встановлений ст.99 КАС України.

Обовязок по нарахуванню та виплаті допомоги законодавчо покладено на управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради, але в Полтавській області, як виключення, існує Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані і різницю в компенсаціях необхідно стягнути саме з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, так як через його рахунки проходить соціальна допомога області і його функція чітко заначена в його назві Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Позивач при подачі позову як і відповідач звільнені від оплати судового збору, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.8, 22, 46 Конституції України, ЗУ Про державний бюджет України на 2009 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів , 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, ст.ст.18,19 ЗУ Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії , ст.ст. 8-11, 71, 86 ,122, 160 163 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради здійснити перерахунок та донарахувати ОСОБА_1 різницю в коменсаціях за шкоду заподіяну здоров»ю при встановлені 2 групи інвалідності у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, відповідно до вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про державний бюджет України на 2010р.», з урахуванням виплаченої суми різниці в компенсаціях за шкоду заподіяну здоров»ю.

Стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 різницю в коменсаціях за шкоду заподіяну здоров»ю при встановлені 2 групи інвалідності у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, відповідно до вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про державний бюджет України на 2010р.», з урахуванням виплаченої суми різниці в компенсаціях за шкоду заподіяну здоров»ю.

Решту позовних вимог залишити без розгляду.

Судові витрати щодо сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду В.О. Чабаненко