Справа № 22-а-1539/11
Суддя: Кримська О. М.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1539/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22а-1539/2011 Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Кримської О.М.

ОСОБА_2,

при секретарі: Череватій О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання бездіяльності відповідача незаконною та зобовязання відповідача виплатити суму державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача здійснити їй щомісячну виплату соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як «Дитині війни», зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2008 роки в сумі 3 891,90 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006 по 31.12.2008 р. має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідач всупереч Рішенням Конституційного Суду України, якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 і 2008 роки», в тому числі й щодо зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо своєчасного перерахунку та виплати ОСОБА_3 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2008 рік - з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3, відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України від 18.11.2004 року №2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни" (далі Закон №2195-ІV) має статус "дитини війни", а тому згідно зі ст. 6 цього Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (а.с.8-9).

Дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була призупинена п.12 статті 71 і ст.111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнані неконституційними.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп було визнано неконституційним положення п.41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян є підзаконним нормативним актом, який не може вносити зміни до Закону, тому відповідач неправомірно керувався цією постановою при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу у 2008 році.

Судом не можуть бути враховані доводи відповідача про те, що поняття "мінімальна пенсія за віком", про яке йдеться в ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується "дітей війни" відповідно до ст.6 Закону. Положення ст.28 Закону України "Про загальнодержавне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Законами України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність був встановлений відповідно: з 01.01.2007 рік 380 грн., з 01.04.2007 року 406 грн., з 01.10.2007 року 411 грн., з 01.01.2008 року - 470 грн., з 01.04.2008 року - 481 грн., з 01.07.2008 року - 482 грн., з 01.10.2008 року - 498 грн.

Таким чином, після прийняття зазначених рішень Конституційним Судом України відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу та виплати у розмірах, передбачених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у запереченнях на адміністративний позов відповідач посилався на ст. 100 КАС України, яка передбачає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року.

Встановлено, що Управління з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, відповідне підвищення пенсії позивачу як "дитині війни" не здійснило.

Доводи відповідача про відсутність порядку перерахунку зазначеного підвищення пенсії та відповідного фінансування не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок по нарахуванню та виплати пенсії згідно з законом, в тому числі з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Разом з запереченнями на позовну заяву відповідач не надав копії розпоряджень про перерахунок пенсії позивачу за 2008 рік та не оспорював виплачені ним позивачу за цей період суми, а тому розрахунок недоплати повинен зробити сам відповідач згідно з його компетенцією.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду без змін.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання бездіяльності відповідача незаконною та зобовязання відповідача виплатити суму державної соціальної допомоги «Дітям війни» залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: