Справа № 283/2203/14-а
Суддя: Тимошенко А. О.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 283/2203/14-а
Провадження № 2-а/283/55/2014
П О С Т А Н ОВ А

І м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2014 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності незаконною та перерахунок пенсії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області в якому просить:

- визнати бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області незаконною та зобов?язати відповідача з 04 липня 2014 року призначити (перевести) його на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 70% від суми його заробітної плати без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність та здійснювати її виплату.

В позовній заяві позивач зазначив, що він з 21 червня 1999 року працював суддею Малинського районного суду Житомирської області, а з 10 липня 2007 року і до цього часу обіймає посаду судді апеляційного суду Житомирської області. З 04 червня 2012 року набув право на державну пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Разом з тим вважає що в 2014 році набув право на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», оскільки його пенсійний вік зменшений на 5 років, а загальний стаж державної служби становить 35 років 05 місяців 02 дні.

04 липня 2014 року позивач подав до Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області заяву про перерахунок йому пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», але жодних дій по перерахунку пенсії управління не вчинило.

У зв?язку з цим вважає бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області незаконною та просить позов задовольнити.

Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області направило до суду заперечення в якому зазначило, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До досягнення 62 віку право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку:

- 60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року;

- 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року;

- 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

- 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Цією ж статтею передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У зв?язку з цим просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, про що свідчить посвідчення серії В-П № 539675, та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 21). На даний час він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області та отримує пенсію за вікон із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 23, 32).

З трудової книжки позивача серії БТ-І № 0503729 та довідки апеляційного суду Житомирської області щодо його стажу державної служби № 18/14 від 01 липня 2014 року вбачається, що стаж державної служби позивача станом на 01 липня 2014 року складає більше 35 років і він продовжує працювати на посаді судді апеляційного суду Житомирської області (а.с. 5, 10-20).

04 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області з заявою про перерахунок призначеної йому пенсії на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 4). Відповідач дану заяву отримав, але перерахунок не здійснив (а.с. 32).

Таку бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області суд вважає незаконною з огляду на наступне.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначено Конституцією і законами України, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно ст. 51 цього Закону суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону України «Про державну службу», є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Отже, на суддю розповсюджується дія Закону України «Про державну службу» в частині, що не суперечить та не врегульована Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 23 Закону України «Про державну службу» встановлено граничний вік перебування на державній службі, який становить 65 років. Крім того, вказаною статтею визначено, що у виняткових випадках після досягнення граничного віку перебування на державній службі державні службовці можуть бути залишені на державній службі лише на посадах радників або консультантів за рішенням керівника відповідного державного органу. Державним службовцям, які займають посади першої категорії, за рішенням відповідного державного органу чи посадової особи, які здійснили призначення їх на посади, може бути продовжено перебування на державній службі після досягнення ними шістдесятип'ятирічного віку за їх згодою у зв'язку з потребами служби, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз статей 23 та 37 Закону України «Про державну службу» дає підстави для висновку, що особи, які досягли пенсійного віку, мають право на отримання пенсії державних службовців за наявності відповідних підстав.

Чинна редакція наведених статей Закону України «Про державну службу» передбачає, що пенсійний вік державних службовців та граничний вік перебування на державній службі, який на сьогодні становить 65 років, не збігаються. Крім того, статтею 37 цього Закону України «Про державну службу» встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а після звільнення у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про державну службу».

Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено граничний вік перебування судді на посаді 65 років.

Крім того, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до них високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Про це неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Відповідно до частин 1-3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення віку, встановленого першим реченням цієї частини, право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку:

60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року;

60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року;

61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Аналіз частин 1-3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» свідчить про те, що вона регулює відносини, повязані з відставкою судді, яка, у свою чергу, є підставою для виникнення спеціальної правоздатності у судді для набуття особливого соціального забезпечення.

Зазначені частини статті, як і в цілому Закон України «Про судоустрій і статус суддів» посилює гарантії незалежності суддів порівняно з іншими категоріями державних службовців, право на пенсію яких передбачено статтею 37 Закону України «Про державну службу». Зокрема, вона передбачає можливість вибору суддею одного з двох варіантів соціального забезпечення у разі виходу у відставку отримання пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або щомісячного довічного грошового утримання.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Виходячи з особливого статусу суддів як носіїв державної влади з притаманним їм спеціальним соціальним захистом та конституційними гарантіями їхньої незалежності, суд вважає, що положення частин 1-3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не суперечить положенням статті 37 Закону України «Про державну службу» та не обмежують право суддів на отримання пенсії державних службовців, а встановлюють для них додаткові гарантії. У звязку з цим судді мають право на отримання пенсії на визначених Законом України «Про державну службу» умовах в разі досягнення ними пенсійного віку.

Також право суддів на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» за умови досягнення пенсійного віку підтвердив і Конституційний Суд України в своєму рішенні від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 "У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Зокрема цим рішенням Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) перше, друге, третє речення частини 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI.

Вищевказані положення частини 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які визнані неконституційними, встановлювали, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також вищевказаним рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційною статтю 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів". В цій статті було вказано, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином Конституційний Суд України не тільки підтвердив право суддів на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», але й скасував обмеження пенсії десятьма розмірами прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

ОСОБА_1 04 червня 2014 року досяг віку 57 років (а.с. 6), має стаж державної служби більше 35 років (а.с. 5, ) та працює на посаді судді апеляційного суду Житомирської області (а.с. 5, 10-20, 22). Отже він має право не пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», оскільки встановлений цією статтею пенсійний вік 62 роки підлягає зменшенню на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії (а.с. 21). Розмір пенсії ОСОБА_1 повинен становити 70 відсотків від суми його заробітної плати, яка становить 20706 гривень (а.с. 22), без обмеження 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи вищевказане, суд визнає бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області щодо неперерахування ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» незаконною та зобовязує відповідача з 04 липня 2014 року призначити (перевести) ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 70% від суми його заробітної плати без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, що встановлені для осіб, які втратили працездатність та здійснювати її виплату.

З Державного бюджету України на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 73 гривні 08 копійок.

Керуючись статтями 11, 69, 71, 158, 162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Закону України «Про державну службу», суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області задовольнити повністю.

Визнати незаконною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області щодо неперерахування ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області з 04 липня 2014 року призначити (перевести) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 70% від суми його заробітної плати без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснювати її виплату.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 73 гривні 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Малинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_2