Справа № 820/5854/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
05 серпня 2015 р. № 820/5854/15
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Зінченка А.В.,
при секретарі Алавердян Е.А.
за участі представників сторін:
позивача не прибув
відповідача Мандрика О.В., Ващика В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , з участю третьої особи Департамента державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд визнати неправомірними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у пункти 1 і 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року №206-д «Про результати службового розслідування» в якому цифри « 6561,66» замінити на « 1423,50».
Свій позов позивач обґрунтував тим, що він, ОСОБА_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 2012 року на посаді начальника відділення особового складу та стройового.
03 червня 2015 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №206-д позивача, було притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 6561,66 грн. за протиправну бездіяльність, а саме недбале виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим були завдані збитки державі.
Позивач не погоджується з діями посадових осіб військової частини, вважає їх неправомірними, а притягнення до матеріальної відповідальності в цьому у розмірі - безпідставним.
В судове засідання позивач не прибув, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, але надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, обґрунтувавши це тим, що дії відповідача відносно позивача правомірні, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Суд вислухавши пояснення представників відповідача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 2012 року на посаді начальника відділення особового складу та стройового.
Матеріалами справи підтверджено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 - 30.08.2014 року, солдат ОСОБА_3 - 06.09.2014 року, солдат ОСОБА_4 - 01.10.2014 року, солдат ОСОБА_5 - 19.10.2014 року самовільно залишили військову частину.
Командир частини наказами про призначення службових розслідувань по фактам самовільного залишення частини визнав даних військовослужбовців безпідставно відсутніми, так солдат ОСОБА_2 - наказ командира частини від 31.08.2014 року № 780-К, солдат ОСОБА_3 - наказ командира частини від 07.09.2014 року № 834-К, солдат ОСОБА_4 - наказ командира частини від 01.10.2014 року № 982-К та солдат ОСОБА_5 - наказ командира частини від 20.10.2014 року №1101-К.
Підставою для призначення службових розслідувань та визнання безпідставно відсутніми були рапорти командирів підрозділів.
Суд зазначає, що відповідно до п 2.9 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2014 року № 333 військовослужбовці військової служби, які самовільно залишили військову частину, у триденний строк з моменту залишення частини знімаються зі всіх видів забезпечення.
Згідно пункту 1.11. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом міністра оборони України №402 від 09.12.2002 року, військовослужбовці та інші категорії, які мають право на одержання встановлених норм харчування за рахунок держави у вигляді гарячої їжі, у разі вибуття з військової частини знімаються з продовольчого забезпечення з будь-якого приймання їжі (сніданку, обіду або вечері) залежно від часу вибуття на підставі наказу командира військової частини про вибуття з видачею атестата на продовольство.
Всі військовослужбовці, які самовільно залишили військову частину, зняти з продовольчого забезпечення зі сніданку 10 листопада 2014 року на підставі наказу командира військової частини (по стройовій частині) № 268.
Всупереч вимогам Інструкції, вищепойменовані військовослужбовці своєчасно не були зняті з котлового забезпечення.
Причинами несвоєчасного зняття з продовольчого забезпечення військовослужбовців, які самовільно залишили частину, є неналежне виконання своїх функціональних обов`язків майором ОСОБА_1 , який в порушення вищевказаних вимог, пунктів 2.9, 2.13 Інструкції роботу підпорядкованого відділення належним чином не організував, в порушення вимог розпорядження старшого начальника № 342/1/3/75От від 21.07.2014 року не організував вивчення Інструкції, добові відомості не складав, належним чином проекти наказів (по стройовій частині) щодо зняття з продовольчого забезпечення не готував, що призвело до незаконного витрачання коштів в розмірі 6 561 гривень 66 копійок з врахування ПДВ.
Даний факт не заперечувався позивачем в наданих до матеріалів справи поясненнях.
Однак, суд вважає за необхідним вказати, що відповідно до вимог пункту 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яка затверджена Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
Згідно пункту 25 Положення під місячним грошовим забезпеченням офіцерського (начальницького) складу і військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, слід розуміти посадовий оклад разом з окладом за військове (спеціальне) звання і процентною надбавкою за вислугу років, а військовослужбовців строкової військової служби - посадовий оклад.
Місячне грошове забезпечення позивача згідно вимог Положення складає 1423,50 гри., що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2015 року № 591/ср.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у пункти 1 і 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року №206-д «Про результати службового розслідування», в якому цифри « 6561,66» замінити на « 1423,50».
Щодо позовної вимоги визнати неправомірними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.
Суд вказує, що згідно функціональних обов`язків визначених Положенням про військову частину начальник відділення особового складу та стройового зобов`язаний готувати проекти наказів по особовому складу та з інших питань повсякденної діяльності.
Згідно до пункту 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яка затверджена Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, встановлено, що це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.
Відповідно абзацу 2 пункту 2 Положення військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Згідно пункту 3 Положення протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Відповідно до вимог пункту 13 Положення військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій.
Судом встановлено, що службове розслідування за фактом не зняття з котлового забезпечення військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину проведено відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2015 року №586К.
За результатами проведення 03.06.2015 року складено акт №900 про результати проведення службового розслідування за фактом не зняття з котлового забезпечення військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину, яким низку порушень з боку позивача.
На підставі вищевикладеного позивач був притягнутий до матеріальної відповідальності.
Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що командування військової частини НОМЕР_1 діяло відповідно до вимог законодавства, порушень допущено не було.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Суд зазначає, що частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.
А згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем надані суду усі необхідні докази правомірності своїх дій.
При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача частково правомірними та такими, що частково ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, частково підтверджені матеріалами справи, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 69-71, 94, 160 163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни у пункти 1 і 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2015 року №206-д «Про результати службового розслідування» в якому цифри « 6561,66» замінити на « 1423,50».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.
Постанова в повному обсязі виготовлена 10 серпня 2015 року.

Суддя А.В. Зінченко