Справа № 2-а-1871/11
Суддя: Дудніченко В. М.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1871/11
ПОСТАНОВА

іменем України

09.03.2011 м. Звенигородка

Суддя Звенигородського райсуду Черкаської області Дудніченко В.М. розглянув в приміщені Звенигородського районного суду в скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Звенигородському районі про визнання дій управління ПФУ в Звенигородському районі неправомірними, зобовязання проведення перерахунку та виплати щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі визначеному ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ,07.02.2011 року звернувся до суду з адмінінстративним позовом в якому просить суд визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі щодо нарахування і виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% надбавки до пенсії з 27.07.2010 року неправомірною. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі нарахувати та виплатити йому підвищення до пенсії передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком , з 27.07.2010 року і платити довічно, то проводити перерахунок при зміні розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 183-2 КАС України справа розглянута суддею в порядку скороченого провадження.

У строки встановлені ст. 183-2 КАС України, відповідач позов не визнав, письмового заперечення до суду не направив.

Дослідивши письмові докази справи, суддя вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни, оскільки як передбачено ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війниє громадянином України та на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни йому було менше 18 років.

ОСОБА_1 у відповідності до статусу та ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної допомоги, а саме , підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18 листопада 2004 року № 2195-4, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року , фінансове забезпечення державних соціальних гарантій , передбачених цим Законом , здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10рп/2008 року у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік (справа про соціальні гарантії громадян) визнано, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення Закону України Про Державний бюджет Українина 2008 рік , яким зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Положення п.41 Закону України Про державний бюджет України на 2008 ріквтратило чинність з 22 травня 2008 року.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим .

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони , інші правові акти або їх окремі положення , що визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України , Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі повинно було нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії , передбачену ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 22.05.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни ,тобто , нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В данному ж випадку конституційні права ОСОБА_1 були обмежені.

У відповідності до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, встановлено поняття мінімальної пенсії за віком та визначено, що за нормами даної статті визначаються лише розміри пенсій, які призначаються згідно з цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняне є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнимає право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком .

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята визначеного законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Оскільки відповідач визначив та виплачує позивачу підвищення до пенсії в розмірі, що не відповідає розміру встановленому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниі відмовляється визначити підвищення до пенсії позивачу у вказаному розмірі, бездіяльність відповідача слід визнати неправомірною.

Згідно ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суддя вважає, що порушене право позивача щодо визначення та виплати підвищення до пенсії відповідно до норм Закону України Про соціальний захист дітей війнипідлягає відновленню, шляхом зобовязання відповідача провести відповідний перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в межах шестимісячного строку позовної давної давності , починаючи з 07.08.2010 року по 07.02.2011 рік , так як позивач звернувся до суду 07.02.2011 року.

На думку судді, необхідно відмовити у задоволенні позову в частині зобовязання відповідача в проведенні подальшого перерахунку щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни, оскільки відповідно до ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином, неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивачки в майбутньому.

На підставі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18.11.2004 року з наступними змінами і доповненнями, ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року. Керуючись ст. 2, 6, 10-12, 69-71, 99, 100, 104, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд , -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Звенигородському районі щодо відмови у визначенні та виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 встановленого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнив розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 07.08.2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі визначити та виплачувати підвищення до пенсії ОСОБА_1 передбачене ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята визначеного законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 07.08.2010 року по 07.02.2011 року з урахуванням фактично сплачених сум.

Копію постанови суду не пізніше наступного дня з дня її ухвалення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку протязі 10 діб з дня отримання копії постанови до Київського апеляційного адміністративного суду через Звенигородський районний суд..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Постанова прийнята у скорочену провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Дудніченко В.М.