Справа № 805/1146/15-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кониченко О.М.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року справа №805/1146/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Васильєвої І.А.,

Жаботинської С.В.,

за участю секретаря судового засідання Томах О.О.,

за участю представника позивача Тимошенко І.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби-Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 805/1146/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» м.Краматорськ до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2014 року № про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 14694 грн і застосування штрафних санкцій у розмірі 7347 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 805/1146/15-а суд задовольнив позов, в наслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 26.12.2014 року № про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 14694 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 7347 грн. (арк..справи 138-141)

Відповідач - Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (арк.справи 142-145)

У судовому засіданні представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції , що позивач - Публічне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", зареєстрований як юридична особа 01.04.1994 року реєстраційною службою Краматорського міського управління юстиції, включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 05763599, є платником податку на додану вартість, згідно свідоцтва №100334281 серії НБ №196337

Відповідач - Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Посадовими особами відповідача у період з 21.10.2014 року по 19.11.2014 року відповідно до п.200.10 ст. 200 та в порядку статті 76 Податкового кодексу України проводилась камеральна перевірка даних ПАТ "Новокраматорського машинобудівного заводу" щодо правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за вересень 2014 року за результатами чого складено акт №1355/28-10-37-10/05763599 від 19.11.2014 року.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем:

- п.198.6 ст. 198, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового ерудиту за серпень 2014 року на суму ПДВ 17065,74 грн.;

- п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2014 року у розмірі 17065,74 грн., яке підлягає зменшенню.

Зі змісту акту перевірки вбачається що, порушення позивачем діючого законодавства, виникли з підстав недотримання законодавства його контрагентами, а саме: Донецькою залізницею", ПП "Профлайн", ТОВ "Вікон", ТОВ "Контракт КС Плюс", ПП "Компанія" "Стандарт".

Відповідно до додатку №5 та реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року ПАТ "НКМЗ" включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 2371,51 грн. по податковим накладним отриманим від Донецької залізниці, в розмірі 11078,90 грн. по податковим накладним отриманим від ПП "Профлайн", в розмірі 2933,06 грн. по податковим накладним отриманим від ТОВ "Вікон", в розмірі 439,27 грн. по податковим накладним отриманим від ТОВ "Контакт КС Плюс" та в розмірі 243 грн. по податковим накладним отриманим від ПП "Компанія "Стандарт", однак згідно податкової інформації сума податкових зобов'язань Донецької залізниці, ПП "Профлайн", ТОВ "Вікон", ТОВ "Контракт КС Плюс", ПП "Компанія" "Стандарт" за серпень 2014 року становить 0 грн., оскільки ними не надано податкові декларації з ПДВ за серпень 2014 року та не задекларовано свої податкові зобов'язання. Таким чином контрагентами ПАТ "НКМЗ" не надано до контролюючого органу декларації з ПДВ та не задекларовано податкові зобов'язання, та як наслідок податковий кредит позивачем сформовано за рахунок підприємств ризикової категорії, що задіяні у формуванні схемного податкового кредиту.

Позивач, не погодившись з висновками акту перевірки №1355/28-10-37-10/05763599 від 19.11.2014 року надав до Міжрегіонального ГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників заперечення від 05.12.2014 року за №015/2640.

Відповідач листом від 22.12.2014 року за №23260/10/28-10-37-2-16 про надання відповіді до заперечення по акту перевірки, повідомив позивача, що в ході розгляду заперечень отримано службову записку від галузевого підрозділу №10156/28-10-42-20-43 від 05.12.2014 року, згідно якої встановлено, що ДП "Донецька залізниця" не подано податкові декларації з ПДВ та не задекларовано податкові зобов'язання за перевіряємий період, проте сплачувало податок на додану вартість платіжним дорученням в серпні 2014 року на суму 88,3 млн. грн., в вересні 2014 року на суму 49,7 грн., та надано копію сертифікату (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили №3765/05-4/62 від 14.10.2014 року. В зв'язку з наведеним в ході розгляду заперечення прийнято рішення, що ПАТ "НКМЗ" має право на формування податкового кредиту за серпень 2014 року по взаємовідносинах з Донецькою залізницею на суму ПДВ 2371,51 грн., у зв'язку зі сплатою зобов'язань контрагента за відповідний період.

Таким чином, за результатами розгяду заперечення ПАТ "НКМЗ" від 05.12.2014 року №015/2640 стосовно висновків, викладених в акті камеральної перевірки правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку відображених у податковій декларації з ПДВ за вересень 2014 року від 19.11.2014 року №1355/28-10-37-10/05763599, прийнято рішення висновки акту перевірки викласти в наступній редакції:

Перевіркою ПАТ "НКМЗ" встановлено порушення:

- п.198.6 ст. 198, п.200.1, 200.3 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового ерудиту за серпень 2014 року на суму ПДВ 14694 грн.;

- п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2014 року у розмірі 14694 грн., яке підлягає зменшенню.

За результатами висновків акту перевірки №1355/28-10-37-10/05763599 від 19.11.2014 року та з урахуванням результатів розгляду заперечень відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2014 року яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 14694 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 7347 грн.

Позивач не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 26 грудня 2014 року подав голові Державної фіскальної служби України скаргу від 19.01.2015 року за №015/143, відповідно до якої просив переглянути висновки рішення та визнати таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

За результатами розгляду скарги відповідачем прийнято рішення від 11.03.2015 року №4983/6/99-99-10-01-04-25, яким податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2014 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивачем з підстав обґрунтованості заявленого права на податковий кредит надано суду як першої,так і апеляційної інстанційпояснення, відповідно до яких зазначено, що ТОВ "Вікон" виконувались зобов'язання по взаємовідносинах з ПАТ "НКМЗ" по взаємовідносинах з ПАТ "НКМЗ" за договірним листом від 02.06.2014 року №029/3564, стосовно поставки меблів. За зазначеним договором у серпні 2014 року ТОВ "ВІКОН" були поставлені, а позивачем отримані меблі на підставі видаткової накладної від 07.08.2014 року № 1 на суму 21998,38 грн. у т.ч. ПДВ 3666,40 грн. У серпні на різницю між отриманим авансом (27.06.14 р.) та поставленою продукцію отримана податкова накладна, яка відображена у декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 07.08.2014 року, №1 на 17 598,38 грн., у т.ч. ПДВ 2933,06 грн.

ТОВ "Контакт КС Плюс" виконувались зобов`язання по взаємовідносинах з ПАТ "НКМ3" за договірним листом від 10.01.2014 року №б/н стосовно поставки електрообладнання. За зазначеним договором у серпні 2014 року ТОВ "Контакт КС Плюс" було поставлено, а позивачем отримано електрообладнання - "контакти" на підставі видаткової накладної від 11.08.2014 року№РН-0000352 на суму 2635,63 грн. у т.ч. ПДВ 439,27 грн. Отримана податкова накладна, яка відображена у декларації з податку на

за серпень 2014 року від 11.08.2014 року №8 на суму 2 635,63 грн. у т.ч. ПДВ 439,27 грн.

ПП "СТАНДАРТ" виконувались зобов'язання по взаємовідносинах з ПАТ"НКМЗ" згідно усної угоди (рахунок від 05.08.2014 р. №1349), стосовно поставки пломб "БЛОК-ПОСТ-М››. За вказаною домовленістю у серпні 2014 року ПП "СТАНДАРТ" були поставлені, а позивачем були отримані пломби на підставі видаткової накладної від 21.08.2014 р №1262 на суму 1458,00 грн. у т.ч. ПДВ 243,00 грн.

ПП "Профлайн" виконувались зобов'язання по взаємовідносинах з ПАТ "НКМЗ" за договором від 14.05.2013 року №029/3940, стосовно поставки засобів індивідуального захисту (спецодягу). За зазначеним договором у серпні 2014 року ПП "Профлайн" були поставлені, а позивачем були отримані робочі костюми на підставі видаткових накладних: від 27.08.2014 року №169 на суму 38178,60 грн. у т.ч. ПДВ 6363,10 грн., від 25.08.2014 року 168 на суму 6783 грн. у т.ч. ПДВ 1130,50 грн., від 21.08.2014 року №165 на суму 8721 грн. у т.ч. ПДВ 1453.50 грн., від 19.08.2014 року 164 на суму 12790,80 грн.. у т.ч. ПДВ 131,80 грн. Отримані податкові накладні, які відображені у декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року: від 27.08.2014 року №6 на суму 38178,60 грн. у т.ч. ПДВ 6363,10 грн., від 25.08.2014 року №5 на суму 6783 грн. у т.ч. ПДВ 1130,50 грн., від 21.08.2014 року №2 на суму 8721 грн. у т.ч. ПДВ 1453.50 грн., від 19.08.2014 року №1 на суму 12790,80 грн. у т.ч. ПДВ 131,80 грн.

Оплата проводилася шляхом перерахування грошових коштів на банківський

рахунок продавця, що підтверджується платіжними дорученнями від 27.06.2014 року №8545 на суму 4400 грн. у ПДВ 733,33 грн., від 13.08.2014 року №10952 на суму 17598,38 грн., у т.ч. ПДВ 2 933,06 грн., від 26.08.2014 року №11465 на суму 2635,63 грн. у т.ч. 439,27 грн., від 18.08.2014 року №11217 на суму 1458 грн. у т.ч. ПДВ 243 грн., від 16.09.2014 року №12585 на суму 66473,40 грн. у т.ч. ПДВ 11078,90грн.

Суми податку на додану вартість по вищезазначених податкових накладних включено до складу податкового кредиту у серпня 2014 року та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних.

Відповідачем у акті перевірки робиться висновок, що контрагенти позивача ПП "Профлайн", ТОВ "Вікон", ТОВ "Контракт КС Плюс", ПП "Компанія" "Стандарт" у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів, не задекларували об'єкти оподаткування та податкові зобов'язання з ПДВ, оскільки не надали за серпень 2014 року податкові декларації до податкового органу, а отже у позивача відсутнє право на податковий кредит.

Колегія суддів вважає висновки відповідача такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача. Під час перевірки ПАТ "НКМЗ" відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та ПП "Профлайн", ТОВ "Вікон", ТОВ "Контракт КС Плюс", ПП "Компанія" "Стандарт".

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 № К/9991/37637/12, від 17.02.2014 № К/800/50945/13, від 19.02.2014 № К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 № К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Колегією суддів також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних доказів, що фінансово-господарські операції між ПАТ "НКМЗ" та ПП "Профлайн", ТОВ "Вікон", ТОВ "Контракт КС Плюс", ПП "Компанія" "Стандарт" не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Про реальність господарських операцій між позивачем та ПАТ "НКМЗ" та ПП "Профлайн", ТОВ "Вікон", ТОВ "Контракт КС Плюс", ПП "Компанія" "Стандарт" свідчить той факт, що виконанні останніми роботи використані позивачем у власній господарській діяльності, про що в матеріалах справи міститься документація первинного бухгалтерського обліку, а саме податкові накладні, видаткові накладні, договори, договірні листі, платіжні доручення, акт прийому-передачі, акт отримання багажу, рахунок на оплату, рахунок-фактура.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що у податкового органу були відсутні підстави для визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість та нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 196, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби-Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 805/1146/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 805/1146/15-а - залишити без змін.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний колегією суддів 6 серпня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції,

Головуючий А.В.Гайдар

Судді І.А.Васильєва

С.В.Жаботинська