Справа № 265/3206/13-а
Суддя: Вайновський А. М.
Дата ухвалення: 2013-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/3206/13-а
Провадження № 2-а/265/126/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2013 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А.М.,

при секретарі Григор А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Відділу ДАІ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2013 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови інспектора ДПС Маріупольського ВДАІ прапорщика міліції ОСОБА_2 серії СЕ1 № 138406 від 19.04.2013 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень. В обґрунтування вимог зазначив, що 19 квітня близько 16-30 годин и він рухався власним автомобілем НОМЕР_1, в місті Маріуполі з боку Лівого берега по вулиці Шевченка. Зупинився на червоний сигнал світлофора на перехресті вул.. Шевченка і вул. Артема, ввімкнув показчик лівого повороту. Коли ввімкнувся зелений сигнал світлофору, він повернув ліворуч та продовжив рух по вул. Артема. За 320 метрів його зупинив інспектор ДПС, який йому не представився. Причиною зупинки за його словами стало порушення ним п. 16.2 ПДР України, тобто ненадання переваги у русі пішоходам, які переходили проїзну частину дороги. На його заперечення, що він не вчиняв дій, які порушили Правила дорожнього руху України, інспектор зажадав надання посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль, після чого повернувся до свого службового автомобіля і передав документи інспектору ДПС ОСОБА_2 Оскільки ПДР він не порушував, був не згоден з інспектором ДПС ОСОБА_2 і попросив його продемонструвати відеозапис, який, за його ж словами, у нього був. Екран відеореєстратора розміром 14 см по діагоналі був поділений на 4 частини, у кожній з яких відбувалася відеозйомка. В одній із частин екрану йому в прискореному режимі показали нібито його порушення. Хоч із відеозапису і погано було видно його автомобіль, але все-таки можна зрозуміти, що пішоходів на проїзній частині не було, а перетинали вони трамвайні колії. На це зауваження інспектор ДПС ОСОБА_2 відповів, що трамвайні колії - це, мовляв, теж проїзна частина. Не зважаючи на його обґрунтовані заперечення щодо відсутності факту порушення ПДР, зазначеною посадовою особою відразу було складено протокол серія АВ2 № 258247 від 19.04.2013 року (копія додається), у якому він надав свої пояснення з цього приводу. Після цього, вважаючи свої припущення достатніми для висновку про наявність обставин, що засвідчують вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектор ДПС ВДПС ДАІ прапорщик ОСОБА_2 ухвалив рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень та виніс постанову серія СЕ1 № 138406 у справі про адміністративне правопорушення від 19.04.2013 року. Втім, коли інспектор запропонував йому розписатися в постанові, він побачив у документі запис про ще одне порушення, про яке ні при зупинці транспортного засобу, ні при перегляді відеозапису не було ані слова - «Обгін на перехресті». На його запитання чому про це не сказали, інспектор заявив, що «треба уважно читати протокол». Вважає, що суб'єктивна думка, безпідставні припущення та бажання інспектора ДПС ВДПС ДАІ у м. Маріуполь прапорщика ОСОБА_2 скласти протокол для «статистики», «звітності» чи заради «галочки» не є законними підставами, не можуть служити достовірним та належним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення. Також переконаний, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є незаконним, необгрунтованим і недоведеним, зважаючи на такі обставини: 1. Щодо проїзної частини в Загальних положеннях ПДР зазначено: «Проїзна частина елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги». У тих же Загальних положеннях є визначення терміну «трамвайна колія»: «Трамвайна колія елемент дороги, призначений для руху рейкових транспортних засобів, який обмежується по ширині спеціально виділеним вимощенням трамвайної лінії або дорожньою розміткою». П. 16.2 ПДР свідчить: «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»; також п. 18.2 ПДР визначає: «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Також, згідно із терміном, визначеним у ПДР (п.1.10), «... дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість». Цю вимогу Правил він теж не порушував. Зважаючи на вищезазначене, можна стверджувати, що порушення ПДР не було, оскільки пішоходів, які переходять проїзну частину, пішоходів, які закінчують перехід проїзної частини чи пішоходів, які були змушені змінити напрямок руху або швидкість, не було. Зазначає, що протокол у справі про адміністративне правопорушення та постанова не відповідають вимогам ст.ст. 251, 256, 280 КУпАП України. Це випливає з самого складу зазначеного правопорушення та обсягу доказів, які наявні у протоколі та постанові. Так, у протоколі та постанові немає даних пішоходів, яким нібито було створено перешкоду та небезпеку. Між тим, відповідно до ст. 269 КУпАП, така особа є потерпілою у справі або принаймні, відповідно до ст. 272 КУпАП, є свідком. Згідно зі ст. 256 КУпАП, дані цих осіб є відомостями, які за наявності свідків та потерпілих обов'язково мають бути зазначені в протоколі. Принагідно наголошує, що сам характер порушення ПДР, про яке йдеться, унеможливлює його вчинення без потерпілих або свідків. Відповідно до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами у справі. Недолучення до справи не лише пояснень, але й даних потерпілих та свідків грубо порушує вимоги ст. 256 КУпАП та є причиною відсутності у справі передбачених законом доказів. При цьому варто зазначити, що обов'язок дослідити всі обставини у справі, дослідити усі докази, до яких належать і пояснення свідків, згідно зі ст. ст. 272, 279 КУпАП та п. 2.12 Інструкції, покладено саме на інспектора ДАІ. Щодо обгону на перехресті, який нібито він здійснив, пояснює наступне: Загальні положення ПДР дають визначення, що таке обгін: «Обгін випередження одного або кількох транспортних засобів, повязане з виїздом на смугу зустрічного руху». Автомобіль, який стояв попереду на світлофорі на смузі, з якої дозволяється рух тільки прямо і ліворуч, при включенні сигналу, що дозволяє рух, не рушив, а продовжував стояти. Він звуковим сигналом повідомив про це. Тоді він дуже повільно почав рух і, виїхавши на перехрестя, включив аварійну сигналізацію. З його дій було незрозуміло, куди далі він рухатиметься прямо або ліворуч. Із відеозапису видно, що він вже виїхав на перехрестя, а тільки потім повернув ліворуч. Оскільки автомобіль ДПС перебував на відстані 320 м від перехрестя, візуально або за допомогою побутового відеореєстратора ЕМУ 400, яким користувався інспектор ДПС, однозначно винести ухвалу про факт порушення правил можна, тільки якщо упереджено ставитися до цієї ситуації. Зауважує, що це складне перехрестя, на якому немає розмітки. Керуючись п.1.10 ПДР, у якому зазначено, що «Перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг», він, повертаючи ліворуч, переконався у відсутності перешкоди і по своїй смузі продовжив рух, щоби встигнути звільнити перехрестя для інших учасників дорожнього руху. Отже, здійснюючи поворот ліворуч, на смугу зустрічного руху він не виїжджав і обгін не здійснював. Інспектор ДПС ОСОБА_2 не роз'яснив мені права та обов'язки, визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Зокрема, стаття 268 КУпАП України передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, користуватися іншими правами. Інспектор відразу ж після складання протоколу виписав постанову у справі про адміністративне правопорушення. По суті справу на місці не було розглянуто. Обвинуваченого позбавили усіх його законних прав часу на підготовку для дачі пояснень не дали, позбавили можливості звернення по правову допомогу, клопотання не прийняли. Таким чином, обвинуваченого було позбавлено можливості скористатися наданими йому законом правами. Крім того, при визначенні конкретного розміру штрафу не. враховано особу обвинуваченого, його матеріальний стан та інші обставини, які необхідно враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 Адміністративного кодексу України. За таких обставин розгляду справи процесуальні права обвинуваченого грубо порушено. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 251, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. З цих підстав просив скасувати зазначену постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги адміністративного позову підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, вже викладеним. Просив позов задовольнити.

Відповідач - інспектор ДПС роти ДПС відділу ДАІ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області прапорщик міліції ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти вимог предявленого адміністративного позову у повному обсязі. Пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та постванова були складені у відповідності з приписами діючого законодавства. Вважав доводи позивача безпідставними та надуманими, надавши на їх спростування електронний носій інформації із відеофіксацією правопорушення. Просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, згідно із протоколом серії АВ2 № 258247 від 19.04.2013 року, складеним інспектором ДПС відділу ДАІ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області прапорщиком міліції ОСОБА_2, 19 квітня 2013 року о 16-25 годині ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, скоїв обгін на перехресті вул. Артема та вул. Шевченка, а також повертаючи ліворуч на регульованому перехресті не надав дороги пішоходам, які переходили проїзну частину дороги, на яку він повертав, чим порушив вимоги п. 14.6а, 16.2 ПДР України. Проводилась відеофіксація правопорушення.

При складенні зазначеного протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 було розяснено його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд справи буде проводитись на місці вчинення правопорушення, що засвідчено його особистими підписами. В свою чергу, не погоджуючись із діями інспектора ДПС, ОСОБА_1 за змістом протоколу зазначив: «Із протоколом не згодний. Рухався по своїй смузі, пішоходів не було».

Пунктом 14.6(а) ПДР України встановлено, що обгін транспортного засобу заборонено на перехресті, крім випадків, коли виконується обгін двоколісних транспортних засобів без бокового причепу.

Пунктом 16.2 ПДР України передбачено, що на регульованих та нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч чи ліворуч, повинен надати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо у попутному напрямку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на забороняючий сигнал світлофору чи жест регулювальника, ненадання переваги у русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону чи зустрічного розїзду, безпечної дистанції чи інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами чи попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів чи їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними засобами, що дозволяють вести переговори без допомоги рук, а також порушення правил навчальної їзди, - тягнуть накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти не оподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Постановою серії СЕ1 № 138406 від 19.04.2013 року, винесеною інспектором ДПС відділу ДАІ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області прапорщиком міліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 за сукупністю вчинених правопорушень було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень, що дорівнює 25 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.

Наданою відповідачем схеми дислокації дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також поясненнями сторін встановлено, що зустрічні напрямки руху по вул. Артема в місті Маріуполі, поворот ліворуч на яку виконував водій ОСОБА_1 з вул. Шевченка, розділені трамвайними шляхами, що розміщені на одному рівні із проїзною частиною дороги.

Пункт 1.10 ПДР України встановлює, що проїзною частиною є елемент дороги, призначений для руху нерельсових транспортних засобів. Дорога може мати кілька проїзних частин, кордонами яких є роздільні смуги.

Пункт 1.10 ПДР України також встановлює, що трамвайним шляхом є елемент дороги, призначений для руху рельсових транспортних засобів, який обмежується за шириною спеціального виділеною відмосткою трамвайної колії чи дорожньою розміткою. По трамвайному шляху допускається рух нерельсових транспортних засобів у відповідності із розділом 11 чинних Правил.

Поняття «дати дорогу» за змістом п. 1.10 ПДР України розуміється як вимогам до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідно до п. 28.9 чинної Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 N 111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 року за N 576/16592, з метою запобігання конфліктним ситуаціям, об'єктивного розгляду справ, а також як допоміжний засіб для попередження протиправних дій та розкриття правопорушень допускається використання фото - кінозйомки, відеозапису та звукозаписувальної техніки, а під час оформлення матеріалів ДТП воно є обов'язковим.

В судовому засіданні в порядку дослідження доказів, було оглянуто відеофіксацію, вчинену інспектором ДПС від 19.04.2013 року, яка в сенсі ст.ст. 69, 79 КАС України сприймається судом як належний та допустимий доказ.

З даної відеофіксації вбачається, що у момент завершення водієм ОСОБА_1 повороту ліворуч з вул. Шевченка пішоходи перебували на середині трамвайних шляхів по вул. Артема, тобто в розумінні викладених за змістом ПДР України понять поза межами проїзної частини. При цьому умов необхідності змінити швидкості чи напрямку руху діями ОСОБА_1 їм створено не було.

Таким чином, суд вважає, що відповідач дійшов хибного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.2 ПДР України із наслідок неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Разом із тим, з оглянутої у судовому засіданні відеофіксації вбачається, що при початку руху та виконанні повороту ліворуч з вул. Шевченко на вул. Артема водієм ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 14.6 (а) ПДР України, тобто вчинення обгону транспортного засобу на перехресті, який рухався у попутному напрямку, а тому відповідач дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП та правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді мінімального штрафу, передбаченого санкцією наведеної норми.

Інші ж доводи позивача суд відхиляє як неспроможні та такі, що не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Підсумовуючи викладене та частково задовольняючи предявлений адміністративний позов, суд скасовує постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в частині порушення ним вимог п. 16.2 ПДР України.

На підставі ст.ст. 14-1, 122 ч. 2, 251, 252, 254, 256, 258, 287-289 КУпАП, Правил дорожнього руху, які чинні із 01 січня 2002 року зі змінами та доповненнями, керуючись ст.ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Відділу ДАІ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову серії СЕ1 № 138406, винесену інспектором ДПС відділу ДАІ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області прапорщиком міліції ОСОБА_2 від 19 квітня 2013 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень скасувати в частині порушення водієм вимог п. 16.2 ПДР України; в іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя _________________________