Справа № 816/1908/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 р. Справа № 816/1908/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І. ,

представника позивача Ясинської О.О.,

представника відповідача Прокопчука О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2015р. по справі № 816/1908/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод"

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Полтавський машинобудівний завод" (далі - позивач, ПАТ "Полтавамаш") звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015 № в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 63 333 грн 34 коп.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 27 квітня 2015 року № в частині зменшення Публічному акціонерному товариству "Полтавський машинобудівний завод" () розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 63 333 (шістдесят три тисячі триста тридцять три) гривні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, п.198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), КАС України та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність за обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ПАТ "Полтавамаш" зареєстроване як юридична особа, , з 22.03.1995 перебуває на обліку в якості платника податків в ДПІ у м. Полтаві та з 27.06.1997 зареєстроване платником податку на додану вартість.

Основним видом господарського діяльності позивача за КВЕД-2010 є виробництво машин і устаткування для виготовлення харчових продуктів і напоїв, перероблення тютюну.

ДПІ у м. Полтаві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ "Полтавамаш" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту і бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 21.04.2015 №1760/16-01-15-02/14307417 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за січень 2015 року в розмірі 63 733 грн.

На підставі даних висновків Акта перевірки ДПІ у м. Полтаві 27.04.2015 сформовано податкове повідомлення-рішення № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 63 733 грн.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 63 333 грн 34 коп., позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 ПК України, згідно якої право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (пункт 201.8 ст. 201 ПК України).

Із системного аналізу положень Податкового кодексу України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Колегія суддів зазначає, що із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що податковий кредит є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "Полтаваобленерго" (постачальник електричної енергії) та ПАТ "Полтавамаш" (споживач) 07.08.2003 укладено договір №19 про постачання електричної енергії.

У податковій декларації з ПДВ за січень 2015 року позивачем, на підставі виписаних ПАТ "Полтаваобленерго" податкових накладних від 19.01.2015 №1899/231, від 26.01.2015 №2499/231, від 28.01.2015 №3493/231, віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість загалом в розмірі 63 333 грн 34 коп.

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції надано неналежну оцінку тій обставині, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №/71-VIII, пункт 201.4 статті 201 ПК України викладено в новій редакції, яка почала діяти з 01.01.2015.

Зокрема, в абзаці 2 п.201.4 ст.201 ПК України зазначено, що платники податку, які постачають електричну енергію, складають податкові накладні щодекадно на суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за таку електричну енергію на їх поточні рахунки протягом відповідної декади. В останній день місяця такі платники податку складають податкові накладні/розрахунки коригування за результатами остаточного розрахунку з. споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом такого місяця.

Як свідчать письмові докази, ПАТ «Полтавамаш» здійснено оплату за електричну енергію згідно наступних платіжних доручень: №118 від 19.01.15 на суму 15000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2500,00 грн.; №230 від 28.01.15 на загальну суму 365000.00 грн.. в т.ч. ПДВ - 60833,33 грн., тобто у 2-ій та 3-ій декаді місяця, з урахуванням вимог п.201.4 ст.201 ПК України, що діяли на дату оплати та дату виписки податкових накладних, останні мали бути виписані: 20.01.15 на загальну суму 15000,00 грн., в т.ч. ПДВ 2500,00 грн.; 30.01.15 на загальну суму 365000,00 грн., в т.ч. ПДВ 60833.33 грн.

Листом Державної фіскальної служби України від 23.02.2015р. №3706/6/99-99-19-03-02-15 «Щодо порядку виписки податкових накладних постачальниками електроенергії» зазначено, що платник податку, який постачає електричну енергію, не повинен складати окремі податкові накладні на кожне надходження коштів за електричну енергію.

Так, наприклад, у разі надходження на поточний рахунок платника податку, який постачає електричну енергію, коштів від споживача в рахунок оплати за електричну енергію 5-го, 7-го та 10-го числа місяця такий платник податку складає одну податкову накладну 10-го числа, в якій враховуються всі суми коштів, отримані 5-го, 7-го та 10-го числа такого місяця.

При цьому в графі 2 податкової накладної «Дата виникнення податкового зобов'язання (постачання (оплати))» зазначається дата виписки податкової накладної, тобто, 10-те число звітного місяця.

В останній день місяця платник податку, який постачає електричну енергію, складає податкову накладну, в якій враховує суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за електричну енергію на поточний рахунок протягом третьої декади місяця, та додатково враховує остаточний розрахунок зі споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом всього місяця.

Якщо в місяці 31 (28) календарний день, то за третю декаду місяця податкова накладна складається 31-го (28-го) числа такого місяця. У такій податковій накладній платник податку враховує суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за електричну енергію на поточний рахунок протягом третьої декади місяця (за 11(8) календарних днів), та додатково враховує остаточний розрахунок зі споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом всього місяця. Окрема податкова накладна за третю декаду місяця, в якому 31 календарний день, 30-гочисла такого місяця не складається.

Отже, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що в результаті недотримання постачальником електроенергії вимог п.201.4 ст.201 ПК України, позивачем порушено норми податкового законодавства України.

Відповідно до п.201.1 сг.201 ПК України в податковій накладній одним з обов'язкових реквізитів є дата виписування податкової накладної.

Згідно абз.9 п.201.10 ст.201 ПК України визначено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У відповідності до п. 198.6 ст.198 11К України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 етапі 201 цього Кодексу.

Щодо питання відповідальності позивача за дії контрагента, то ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.09.14 у справі №К/800/30733/14, зазначено, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету.

Враховуючи викладене, ДПІ у м. Полтаві прийнято правомірно податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015 № в частині зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 63 333 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо задоволення позовних вимог позивача стосовно визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2015р. по справі № 816/1908/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст постанови виготовлений 10.08.2015 р.