Справа № 813/8623/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року Справа № 813/8623/14

14 год. 49 хв. м. Львів, вул. Чоловського,2

Зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп'як О.О.

секретар судового засідання Дорош Х.Р.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Лагутін Б.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» в особі Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» про стягнення вихідної допомоги, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» в особі Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» про стягнення вихідної допомоги в сумі 133232 грн..

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 813/8623/14 скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.07.2010 року ОСОБА_2 був звільнений з військової служби на підставі п. 63 Положення «Про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами Збройних Сил України)». На час звільнення безперервний стаж його військової служби складав 32 роки. Позивач зазначає, що при звільненні йому належало сплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного утримання за кожний повний календарний рік служби, однак відповідний розрахунок з ним проведений не був.

Позивач в судове не з'явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Позиція викладена у запереченні на адміністративний позов, яка обґрунтовуються тим, що Державне підприємство обслуговування повітряного руху України не отримувало у 2010 році та не отримує з Державного бюджету України бюджетних асигнувань для проведення виплат військовослужбовцям, які були у відрядженні до підприємства для подальшого проходження військової служби.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Згідно витягу з наказу (по особовому складу) від 19.10.1999 року за № 600, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1998 року № 815 та від 19 липня 1999 року № 1281, згідно Директиви Міністра оборони України від 14 вересня 1999 року № 115/1/0342 щодо створення об'єднаної цивільно - військової системи організації повітряного руху України, майора ОСОБА_2 за його згодою увільнено від займаної посади та на підставі клопотання Генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, відряджено у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з Львівського регіонального центру управління повітряним рухом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був звільнений з військової служби у запас за пунктом «Б» частини шостої (за станом здоров'я) відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» наказом Міністерства оборони України № 735 від 30.07.2010 року, виключений зі списків особового складу наказом генерального директора ДПОПРУ «Укрерорух» № 449/0 від 09.08.2010 року. Вислуга років у Збройних Силах України на момент звільнення позивача склала 32 роки.

Згідно довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 11.08.2010 року №10.1-749, виданої ОСОБА_2, позивачу було виплачено такі види грошового забезпечення: оклад за військовим званням - 130,00 грн., до 9 серпня 2010 року в сумі -37, 74 грн., посадовий оклад - 5 430,00 грн., до 09 серпня 2010 року в сумі 1576, 45 грн., надбавка за вислугу років у розмірі 40%, до 09 серпня 2010 року в сумі 645, 68 грн.; щомісячні додаткові види грошового забезпечення: надбавка за роботу в умовах режимних обмежень -10 %, до 09 серпня 2010 року в сумі - 157, 65 грн.; одноразові додаткові види грошового забезпечення: винагорода за безперервну календарну військову службу - не видавалася, одноразова допомога на початкове обзаведення - не видавалася, грошова допомога на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 8325 грн., виплачено премію по результатам роботи за 2009 рік в сумі 6870 грн., виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 160, 73 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних силах України та в інших формуваннях, а також членів їх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту визначено Законом України від 20 грудня 1999 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, надалі - Закон №2011-XII).

Абзацом першим пункту 2 статті 15 зазначеного Закону встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно частини дев'ятої статті 6 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; надалі - Закон №2232-XII), військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, установ, організацій, а також Підприємства для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями в цих державних органах, установах, організаціях, а також Підприємстві, затверджується Президентом України.

Відповідно до абзаців четвертого, п'ятого пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ, виплата військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Отже, обов'язок з виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби законодавець покладає як на Міністерство оборони України, так і на інші утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, чи були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади.

У разі коли військовослужбовці звільняються безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах, куди вони були відряджені для подальшого проходження служби із залишенням на військовій службі, обов'язок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби покладається на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади відповідно, до яких були відряджені зазначені військовослужбовці та у яких вони працювали.

Пунктом 1 статті 15 Закону №2011-ХІІ встановлено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09.04.1992 року, №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; надалі - Закон №2262-XII.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2262-ХІІ, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною п'ятою статті 9 зазначеного Закону встановлено, що особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим зі служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 1999 року №1281 «Про створення об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України», грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Підприємства, здійснюється у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року №104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ, організацій» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; надалі - постанова №104).

При цьому, передбачено, що фінансування витрат на утримання підрозділів системи здійснюється за рахунок коштів, передбачених на ці цілі в державному бюджеті, частини коштів, що надходять від аеронавігаційних зборів та з інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пункту 1 постанови №104, виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Згідно зі статтею 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення, зокрема, входять одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Одноразова грошова допомога при звільненні зі служби військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу також є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та згідно з Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 12 березня 2012 року №333, видатки на її виплату здійснюються за кодом «грошове забезпечення військовослужбовців».

Системно проаналізувавши наведені норми права, суд прийшов до висновку, що, оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям при звільненні зі служби також здійснюється за рахунок коштів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Така правова позиція узгоджується із практикою Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України, викладеною, відповідно, у постанові від 03.06.2014 року (справа №21-158а14) та в ухвалі від 15.07.2014 року (справа К-9991/75981/12).

Тож, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 11.08.2010 року №10.1- 749, на момент звільнення позивача загальна сума грошового забезпечення склала 8325 грн.

Таким чином, розмір належної до виплати позивачу одноразової грошової допомоги (тобто на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 сума одноразової грошової допомоги при звільненні) становить: 8325 грн. х 50% х 32 роки = 133232 грн.

Враховуючи наведене, перевіривши обставини передбачені ч.3 ст.2 КАС України, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Водночас, згідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у зв'язку із тим, що його позовні вимоги є такими, які випливають із особливого виду трудових відносин, тому суд у даному випадку не вирішує питання щодо стягнення на його користь судових витрат.

Керуючись ст. ст. 7-14, 71, 86, 94 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» в особі Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» на користь ОСОБА_2 133 232 (сто тридцять три тисячі двісті тридцять дві) гривні заборгованості.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову в повному обсязі складено та підписано 10 серпня 2015 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна