Справа № 820/6850/15
Суддя: Кучма Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 серпня 2015 р. № 820/6850/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кучма Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Молчановій О.М.,

за участю:

представника позивача - Бідного Б.Т.,

представника відповідача - Ковальчук Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Харкові МГУ ДФС України про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд скасування податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2015р..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом було проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт перевірки та винесено податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2015р. Позивач не погоджується зі спірним податковим повідомленням-рішенням № від 24.06.2015р та посилається на те, що господарські операції мали реальний характер, зазначивши, що він не несе будь-якої відповідальності за господарську діяльність його контрагента та третіх осіб.

Представником відповідача в ході судового розгляду справи були надані письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на обставини, встановлені в акті перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Харкові МГУ ДФС України.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у місті Харкові МГУ ДФС України було проведено перевірку за результатами якої складено акт № 153/28-09-41-14/31557119 від 08.06.15 (а.с. 14).

В акті перевірки № 153/28-09-41-14/31557119 від 08.06.15 встановлено, що позивачем в порушення п. 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з ПФ «Енергомаркет» на загальну суму 100000 грн.

На підставі Акту перевірки № 153/28-09-41-14/31557119 від 08.06.15 податковим органом з посиланням на встановлені перевіркою порушення, було винесено податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 150000 грн., в т.ч. за основним платежем - 100000грн., за штрафними санкціями - 50000 грн. (а.с. 12).

Дані висновки обґрунтовані тим, що первинні документи по взаємовідносинах Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" з ПФ «Енергомаркет» складені формально та не мають юридичної сили, тобто є дефектними.

Суд, перевіряючи висновок вказаного вище акту перевірки на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, приходить до наступного.

Між КП "Харківські теплові мережі" та ПФ «Енергомаркет» було укладено Договір № 11/14-КРМ від 08.04.2014 року, відповідно до умов якого підрядник, ПФ «Енергомаркет», зобов'язується виконати наступні роботи: капітальний ремонт акумуляторної батареї №3 ПС «Комінтернівська» інв.. №4613 та заміну акумуляторної батареї 24 В установки остійного струму інв.. №4562 з наступною утилізацією акумуляторних елементів.

На виконання зазначеного договору ПФ «Енергомаркет» виписало на адресу позивача податкову накладну № 5 від 25.12.2014 (а.с.125)

Також на підтвердження виконання господарських операцій представником позивача були надані та долучені судом до матеріалів справи копії: кошторисної документації, актів приймання виконаних будівельних робіт, актів використання обладнання, актів приймання-передачі акумуляторної батареї типу СН-576, актів приймання-передачі зруйнованих та демонтованих стелажів, актів визначення відсотків зносу, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.(а.с. 56-84, 94-124, 198-199, 208-211)

Вартість послуг була сплачена позивачем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПФ «Енергомаркет», що підтверджується платіжним дорученням з відміткою банківської установи (а.с. 128-130)

Придбані у ПФ «Енергомаркет» роботи були використані позивачем у власній господарській діяльності - оскільки наявні у позивача акумулятори потребували ремонту та/або заміни, що зокрема підтверджується: Приписом Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж від 26.07.11, №08-14-П/11-П, гарантійним сертифікатом, актами огляду акумуляторних батарей та іншими первинними документами (а.с.178-202).

Таким чином, суд приходить до висновку про підтвердження позивачем належного виконання сторонами Договору № 11/14-КРМ від 08.04.2014, укладеного між КП "Харківські теплові мережі" (замовник) та ПФ «Енергомаркет».

Також суд зазначає, що вимоги до оформлення первинних документів визначені нормами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, відповідно до ч.2 ст. 9 якого первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та деталізовані приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом -Положення №88), згідно з п.2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінивши зазначені вище первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми або змісту, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом -Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

У ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовано достовірності відомостей цих первинних документів.

Суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Окрім того, суд при вирішенні спору вважає за необхідне взяти до уваги приписи ч.4 ст.70 КАС України, де зазначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому, суд зауважує, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки або акту (довідки) про проведення зустрічної звірки в котрому викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права, а таким чином за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти -відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Судом встановлено та відображено в акті перевірки, що КП "Харківські теплові мережі" таПФ «Енергомаркет» на момент здійснення господарських операцій, висновок про дефектність первинних документів яких став підставою для винесення ДПІ оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, перебували зареєстрованим у встановленому порядку як юридичні особи.

Разом з тим, податковий орган протиправно не взяв до уваги наявність належним чином оформлених первинних та податкових документів, на підтвердження належного укладення та виконання договорів.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно було віднесено до складу податкового кредиту з ПДВ суми витрат, сплачені у складі вартості послуг, отриманих від ПФ «Енергомаркет».

Крім того, суд зазначає, що порушення позивачем вимог податкового законодавства відповідач пов'язує виключно з недоліками, які на його думку мають місце в діяльності підприємства-контрагента, але обмеження права сумлінного платника податку на формування податкового кредиту у зв'язку з порушенням його контрагентами порядку обліку та звітування по податкам суперечать практиці Європейського суду з прав людини. Так, відповідно п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22.01.09 р. судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами. Отже, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку. Такі вимоги, на думку зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про невідповідність податкового повідомлення-рішення № від 24.06.2015р. вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Харкові МГУ ДФС України про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі

Податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2015р., винесене Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ Міндоходів - скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова виготовлена 10 серпня 2015 року.

Суддя Кучма Ю.В.