Справа № 807/2564/14
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2564/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцька Н.Д.

при секретарі Нагорна Л.І.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1: ОСОБА_2 ,

представника відповідача 2: не зявився ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України 30 вересня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 06 жовтня 2014 року.

ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України у Закарпатській області ,якою просить визнати дії інспектора з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_4 та державного виконавця Ужгородської міської державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 в затриманні та вилученні належного позивачеві на правах особистої приватної власності автомобіля та відмові в поверненні незаконними та неправомірними; зобовязати інспектора з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_4 та державного виконавця Ужгородської міської державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 повернути у його власність автомашину марки «Опель-Астра», номерний знак НОМЕР_1; стягнути з відповідачів інспектора із технічного нагляду ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_4 та державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 на його користь судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірах, передбачених чинним законодавством.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2014 р. інспектором з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатскій області ОСОБА_4 у присутності водія ОСОБА_5 та в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 здійснено огляд і затримання належного позивачеві автомобіля з посиланням на порушення ст. 130 КУпАП та поміщено його на спеціальний майданчик. Разом з тим вважає, що дана стаття передбачає накладення стягнення, а не вилучення транспортного засобі. Крім того, в порушення вимог чинного законодавства не складався Акт огляду та затримання транспортного засобу. Позивача поставлено до відома, що його автомобіль оглянуто, затримано та поміщено на спеціальний майданчик за розпорядженням державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 по причині несплати штрафів накладених в якості адміністративних стягнень.. Зазначає, що на момент затримання транспортного засобу ним були сплачені всі адміністративні штрафи. З даного питання позивач звернувся до державного виконавця Сухана М.М., однак останній відмовився прийняти квитанції та надати йому будь-яку інформацію і виконавчі документи відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". На підставі наведеного вважає, що дії відповідачів є неправомірними, а його порушені права підлягають судовому захисту.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Крім того, представник позивача зазначив, що державним виконавцем Сухан М.М. грубо порушені вимоги Закону "Про виконавче провадження", зокрема, оскільки позивачу жоден процесуальний документ за виконавчими провадженнями не надсилався, а також у державного виконавця не було правових підстав для оголошення в розшук належного позивачу автомобіля, оскільки позивачем сплачені адміністративні штрафи, що підтверджується доданими до позовної заяви квитанціями.

Відповідач 1 надав суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що на виконанні у МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції станом на 22.08.2014 р. перебувають 6 виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_3 У звязку з тим, що боржником тривалий час не сплачувались штрафи, керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», з метою виконання виконавчих документів, 09.06.2010 р. державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук автомобіль OPEL ASTRA OTGF 69, легковий седан В, ДНЗ АО 9902 АО, що належить позивачу. Вказав, що з моменту відкриття виконавчих проваджень боржником не вжито заходів щодо забезпечення належного та повного виконання виконавчих документів. Також зазначив, що позивачем сплачена частина боргу вже після затримання автомобіля.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує в повному обсязі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив в судовому засіданні, що 24.04.2014 р. інспектором з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області було зупинено транспортний засіб марки «Опель Астра», н. з. АО 9902 АО. У ході перевірки встановлено порушення ОСОБА_6 ст. 130 КУпАП. Після оформлення адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП у присутності двох свідків даний автомобіль було затримано та поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів. Також йому було повідомлено, що згідно постанови МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції даний автомобіль перебуває у розшуку.

Дослідивши подані документи та матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 перебувають наступні виконавчі провадження по примусовому виконанню постанов, виданих ДАІ про стягнення з ОСОБА_3 штрафів на користь держави:

- виконавче провадження по примусовому виконанню постанови 055250 від 03.07.2009 р., виданої ДАІ про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 200 грн. штрафу;

- виконавче провадження по примусовому виконанню постанови 063988 від 21.04.2010 р., виданої ДАІ про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 510 грн. штрафу;

- виконавче провадження по примусовому виконанню постанови 008858 від 23.07.2009 р., виданої ДАІ про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 850 грн. штрафу;

- виконавче провадження по примусовому виконанню постанови 048977 від 27.01.2010 р., виданої ДАІ про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 544 грн. штрафу;

- виконавче провадження по примусовому виконанню постанови 048649 від 14.01.2010 р., виданої ДАІ про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 850 грн. штрафу;

- виконавче провадження по примусовому виконанню постанови 037865 від 18.11.2009 р., виданої ДАІ про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 520 грн. штрафу.

Так, зокрема, на виконанні державного виконавця Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 перебуває виконавче провадження № 15-125 від 10.02.2010 р. по примусовому виконанню постанови № ВК 037865 від 18.11.2009 р. виданої ВДАІ та АТІ з обслуговування м. Ужгород про стягнення з позивача на користь держави 520 грн. штрафу.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2010 р. ОСОБА_3 зобовязано самостійно виконати вимоги виконавчого документу у строк до 17.02.2010 р.

Копію даної постанови супровідним листом №15-125 від 10 лютого 2010 року направлено ОСОБА_3

В строк, наданий боржнику для добровільного виконання, виконавчий документ не виконано.

19.02.2010 р. державним виконавцем Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 на підставі ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, копію якої направлено в тому числі ОСОБА_3 супровідним листом №15-125 від 19 лютого 2010 року.

09.06.2010 р. державним виконавцем на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук автомобіль OPEL ASTRA OTGF 69, легковий седан В, ДНЗ АО 9902 АО, що належить ОСОБА_3, копію якої направлено в тому числі ОСОБА_3 супровідним листом №15-125 від 09 червня 2010 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення виконавчих документів) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень цих комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішення органів державної влади, прийняті з питань володіння і користування культовими будівлями та майном; 8) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу; 9) рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу; 10) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до частини ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення виконавчих документів) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення виконавчих документів) державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 42 Закону України (в редакції, що діяла на момент винесення виконавчих документів) у разі відсутності відомостей про місце проживання або перебування чи місцезнаходження боржника за виконавчими документами про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'ю або у зв'язку з втратою годувальника, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

У разі відсутності відомостей про місце знаходження майна боржника за виконавчими документами, зазначеними у частині першій, державний виконавець виносить постанову про розшук майна, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцем знаходження його майна, або за місцем проживання, перебування, місцезнаходженням стягувача. Розшук громадянина-боржника, дитини та розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи, а також іншого майна боржника здійснює Державна виконавча служба. Постанова про розшук обов'язкова до виконання.

Витрати органів внутрішніх справ, пов'язані з розшуком громадянина-боржника, дитини або транспортних засобів боржника, стягуються з боржника за ухвалою суду. Витрати, пов'язані з розшуком боржника - юридичної особи або іншого майна боржника, стягуються з боржника за постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований.

За іншими виконавчими документами державний виконавець може звернутися до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи винести постанову про оголошення розшуку майна боржника за наявності письмової згоди стягувача відшкодувати витрати на розшук та авансувати зазначені витрати відповідно до цього Закону. В цьому випадку стягувач має право у судовому порядку вимагати від боржника компенсації витрат, пов'язаних з проведенням розшуку.

Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також постанова державного виконавця про відмову у розшуку майна боржника та постанова про стягнення витрат, пов'язаних з розшуком, можуть бути оскаржені до відповідного суду у 10-денний строк.

Щодо посилання позивача на, те що йому не направлялися документи виконавчого провадження, суд зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення виконавчих документів) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі матеріалами виконавчих проваджень та копіями витягів із журналу реєстрації вихідної кореспонденції, що документи, винесені у виконавчих провадженнях, направлялися боржнику ОСОБА_3 відповідно до вимог частини першої ст. 27 Закону № 606-ХІV на адресу позивача простою кореспонденцією.

Щодо посилання позивача, на те, що ним сплачені всі штрафи за адміністративні правопорушення, судом зокрема встановлено, що боржником в рахунок погашення боргу було сплачено 1000 гривень згідно квитанції від 29.04.2014 р та 06.05.2014р. (а.с.5), які надійшли на депозитний рахунок МВ ДВС Ужгородського МРУЮ і оскільки позивачем не було вказано призначення платежу, державним виконавцем зазначена сума була перерахована до державного бюджету та розподілена у відповідності до ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» по наступним виконавчим документам:

- постанова № 574329 від 04.01.2014 р. видана ДАІ про стягнення штрафу у розмірі 102 грн;

- постанова № 572460 від 11.04.2014 р. видана ДАІ про стягнення штрафу у розмірі 102 грн;

- постанова № 009285 від 24.07.2009 р. видана ДАІ про стягнення штрафу у розмірі 520 грн.,

- постанова № 3-3066 від 31.01.2008 р. видана Ужгородським міськрайонним судом про стягнення штрафу у розмірі 68 грн.;

- постанова № 3-4319 від 20.03.2007 р. Ужгородським міськрайонним судом про стягнення штрафу у розмірі 60 грн.

По вказаних виконавчих провадженнях на підставі ст.ст. 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесені постанови про закінчення виконавчого провадження, у звязку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Щодо решти виконавчих проваджень, суд зазначає, що відповідно до наданих позивачем квитанцій на виконання постанов про адміністративні правопорушення, сплачено штрафи не в повному обсязі. Зокрема, згідно квитанцій від 30.04.2014 р.(а.с.5) позивачем на виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення № 063988 сплачено 255 грн.; на виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення № 048977 від 27.01.2010 р. 272 грн. та на виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення № 055250 від 03.07.2009 р. 200 грн.

Оскільки позивачем сплачено дані штрафи тільки в одинарному розмірі, а у відповідності до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати адмінпорушником штрафу протягом 15 днів штраф стягується в подвійному розмірі, то в державного виконавця не має підстав для закінчення виконавчого провадження.

Щодо виконавчого провадження на виконання постанови № 037865 від 18.11.2009 р., в межах якого винесено постанову про розшук майна боржника від 09.06.2010 р., то суд зазначає, що позивачем не надано доказів сплати штрафу в повному обсязі. Відтак, у державного виконавця також відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, судом не встановлено порушення державним виконавцем прав позивача, оскільки він діяв в межах повноважень та на підставах, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Судом також встановлено, що 24.04.2014 р. інспектором з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області було зупинено транспортний засіб марки «Опель Астра», н. з. АО 9902 АО під керуванням громадянина ОСОБА_6 У ході перевірки встановлено порушення ст. 130 КУпАП. Також, перевіривши по наявних обліках ДАІ транспортний засіб, було встановлено, що він згідно постанови МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебуває у розшуку. Після оформлення адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП у присутності двох свідків даний автомобіль було затримано та поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів.

У відповідності до вимог ст. 265-2 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами 1,2,3,5, 6 статті 121, статтями 121-1, 126, частинами 1,2,3,4 статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху).

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках.

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу уповноваженою особою Державтоінспекції проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Крім того, у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» уповноважена особа Державтоінспекції негайно тимчасово затримує такий транспортний засіб та доставляє на спеціальний майданчик чи стоянку.

Пункт 4 Порядку передбачає, що у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації який доставляє транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Згідно підпункту 5 пункту 5 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ визначено, що підрозділи Державтоінспекції мають права, передбачені Законами України "Про міліцію", «Про дорожній рух» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право зупиняти транспортні засоби у разі порушення вимог правил, норм та стандартів забезпечення безпеки дорожнього руху, ознак, що свідчать про їх технічну несправність або забруднення довкілля, а також у разі наявності даних про те, що вони використовуються з протиправною метою, оглядати транспортні засоби і перевіряти у водіїв документи на право користування і керування ними, дорожні (маршрутні) листи та відповідність вантажів, що перевозяться, товарно-транспортним та іншим документам, а також перевіряти їх наявність у базах даних автоматизованих інформаційно-пошукових систем Державтоінспекції, у передбачених законодавством випадках затримувати ці документи та вантажі.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України від 25.06.2002 № 607/56/5 , що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 25.06.2002 р. за номером № 541/6829 затверджена «Інструкція про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів, (посадових осіб)».

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок взаємодії, працівники органів внутрішніх справ у разі необхідності залучаються державними виконавцями до проведення виконавчих дій при виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб) у випадку розшуку у виконавчому провадженні транспортних засобів боржника за постановою державного виконавця.

Розділ 3 даної Інструкції про порядок взаємодії передбачає, що у виконавчому провадженні розшук транспортних засобів боржника здійснюється органами внутрішніх справ у порядку, встановленому чинним законодавством України.

У пункту 3.2 Інструкції передбачено, що у разі їх виявлення органи внутрішніх справ у триденний термін з моменту виявлення повідомляють ініціатора розшуку про місце знаходження, а транспортні засоби боржника негайно затримують та доставляють на спеціальні майданчики чи стоянки тимчасового зберігання Державтоінспекції.

Таким чином, інспектор з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області капітаном міліції ОСОБА_4, при затриманні автомобіля «Опель-Астра», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу, діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до п.3.2 Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів та Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках №1102 від 17.12.2008 року, а саме затримав автомобіль, що оголошений в розшук, у присутності свідків описав, склав протокол огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та доставив на спеціальний майданчик тимчасового зберігання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачі діяли у межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством України, а отже, позовні вимоги про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_9