Справа № 593/867/15-а
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/49/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до відділення державної автомобільної інспекції з ОАТ Козівського району Тернопільської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, вказуючи, що інспектором АП ВДАІ з ОАТ Козівського району ОСОБА_3 23 червня 2015 року була складена постанова серії АА2 № 530075, з якої вбачається, що він 23 червня 2015 року, о 12 годині, в селі Городище Козівського району Тернопільської області управляв транспортним засобом марки «Сітроен» із д.н.з. НОМЕР_1, який не пройшов обовязковий технічний контроль, і цією постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340грн..

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просить позов задоволити. В обґрунтування заявлених позовних вимог дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, вважає, що в його діях відсутній склад згаданого адміністративного правопорушення, оскільки оскаржуване ним рішення відповідачем прийняте незаконно, безпідставно, без обґрунтування належними і допустимими доказами.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку; доказів в доведення правомірності свого рішення та заперечень щодо позову не подав; не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому суд вирішив слухати справу у його відсутності по наявних у ній доказах.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 18 КАСУ передбачено підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із постанови серії АА2 № 530075 від 23 червня 2015 року видно, що 23 червня 2015 року, о 12год., в селі Городище Козівського району Тернопільської області позивач управляв транспортним засобом марки «Сітроен» із д.н.з. НОМЕР_1, який не пройшов обовязкового технічного контролю, чим порушив п. 31.3б ПДР України за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 121 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн..

В судовому засіданні позивач пояснив, що 23 червня 2015 року, о 12год., він, керуючи транспортним засобом марки «Сітроен» із д.н.з. НОМЕР_1, дійсно був зупинений працівником ВДАІ, який, перевіривши його документи, предявив йому безпідставне обвинувачення у керуванні транспортним засобом, який не пройшов обовязкового технічного контролю. Він не погодився із предявленим обвинуваченням, так як вважав, що він керував не вантажним, а малотоннажним автомобілем, вантажопідйомність якого згідно технічного паспорта не перевищує 3,5т., а тому технічний огляд йому проходити не потрібно. Крім цього, на місці зупинки він пояснював інспектору ВДАІ, що вказаний автомобіль ним використовується в особистих цілях, в основному, як засіб пересування, а не в цілях отримання прибутку, однак його пояснення інспектором ВДАІ було проігноровано та зразу ж на місці ним було складено протокол та винесено постанову, тобто, на його думку, інспектор, не зясувавши обставин справи, виніс явно незаконну постанову, якою його притягнув до адміністративної відповідальності за порушення, якого фактично не було. В своїх поясненнях позивач зазначив, що інспектором ВДАІ також не було взято до уваги представлене ним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого автомобіль «Сітроєн», яким він керував, є малотоннажним фургоном і відноситься до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

Пояснення позивача підтверджуються оглянутим у судовому засіданні свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Сітроєн із д.н.з. НОМЕР_1, серії САО 928264, виданим ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Хмельницька, Хмельницького та Волочиського районів.Згідно зазначеного документу транспортний засіб із д.н.з. НОМЕР_1 марки Сітроєн 2000 року випуску є малотоннажним фургоном В із обємом двигуна 2446 та вантажопідйомністю 3250 кг.

Статтею 35 Закону України «Про Дорожній рух» передбачено, що обов'язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Згідно Постанови КМУ від 8 травня 1993 р. № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії В, тобто до легкових автомобілів.

Згідно Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні» транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії М1, тобто до легкових автомобілів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, а останній на неодноразові виклики в судове засідання не з"явився і не надіслав суду заяви, у якій би зазначив своє ставлення до заявленого позову та не представив суду доказів, що підтверджують правомірність його дій та винність позивача у скоєнні даного правопорушення, а в судовому засіданні встановлено, що автомобіль НОМЕР_2, яким керував позивач, є автомобілем із вагою до 3,5 т і кількістю місць для сидіння не більше ніж 8, не враховуючи місця водія, тобто є - легковим автомобілем або його модифікацією для перевезення вантажу. Пояснення позивача свідчать про те, що зазначений транспортний засіб ним не використовувся для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, а відповідач в судове засідання не зявився та зазначеного факту не спростував, тобто не довів суду, що позивач на день накладення на нього адміністративного стягнення використовував зазначений у постанові транспортний засіб як таксі чи для перевезення вантажу з метою отримання прибутку.

Викладене дає підстави вважати, що інспектором не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні ним Правил дорожнього руху України, а тому дії

працівника ВДАІ щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., слід визнати неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9-12, 17, 18, 71, 86, 99-102, 159-162, 171-2 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст. ст. 121, 251, 252, 280, 287, 288, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Постанову АА2 № 530075, винесену 23 червня 2015 року інспектором АП ВДАІ з ОАТ Козівського району ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1