Справа № 808/2302/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року о/об 14год. 15 хвСправа № 808/2302/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю представників:

від позивача: - П.М. Арістархової, А.К. Дідович, Н.М. Латан,

від відповідача - В.В. Крошки

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» (далі - позивач або ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі Міжрегіонального ГУ Міндоходів), в якому позивач просить суд визнати протиправним (не чинним) податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів № від 06.10.2014.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що господарські операції між ТОВ «Праус» та ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» за квітень 2014 року мали юридичний зміст, фактичне здійснення господарських операцій з придбання нафтопродуктів відбулось, що підтверджується наданими документами: договорами поставки, товарно-транспортними накладними, сертифікатами відповідності, актами приймання-передачі нафтопродуктів, платіжними дорученнями, оборотно-сальдовими відомостями, податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних. На думку позивача відповідачем не наведено достатніх доказів фактів неправильного формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «Праус», не спростовано твердження позивача з цих обставин справ, а відтак на доведено правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Заперечуючи проти позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що фактичне придбання бензину ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» у ТОВ «Праус» не відбувалося. Такі твердження відповідач обґрунтовує відсутнітю в ланцюгах постачання фактичного виробника бензину, ненадання документів, передбачених Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04 червня 2007 року №271/121, а саме: актів приймання нафтопродуктів за формою №147-НК; відсутністю платника за податковою адресою; відсутність складських приміщень; незначною кількістю трудових ресурсів, що фізично не могли б виконати обумовлені в договорах вимоги; не підтвердження фактів отримання товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання від основних постачальників; порушення кримінального провадження відносно ТОВ «Дюран Трейд», задіяного у ланцюгах постачання.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 03 серпня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» зареєстровано як юридичну особу за адресою: 69096, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул.Каховська, буд. 11-а, ідентифікаційний код - 37221323.

На підставі направлень від 01.08.2014 №435, №436, згідно з п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу №405 від 01.08.2010 проведена виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» з питання своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Праус» () за квітень 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт №272/28-04-42/37221323 від 26.08.2014 на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.10.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 11 272 639,00грн., за штрафними санкціями 5 636 319,50грн.

Згідно висновків перевірки перевіркою встановлено порушення ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» п.198.1, п.198.2, п.1983 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України на загальну суму 11 272 638,80грн., в тому числі по періодах: квітень 2014 року - 11 272 638,80грн.

22.10.2014 за вих. №1081 позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення від 06.10.2014 № до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Рішенням про результати розгляду скарги №22825/10/28-10-10-4-33 від 18.12.2012 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 06.10.2014 № - без змін.

23.01.2015 за вих. №27 ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» подало скаргу на податкове повідомлення-рішення від 06.10.2014 № до Державної фіскальної служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги Державна фіскальна служба України податкове повідомлення-рішення від 06.10.2014 № залишено без змін, а скарга - без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» (покупець) та ТОВ «Праус» (постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів №12 від 01.04.2014 згідно умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти (в подальшому товар), згідно умов договору. Відповідно до п. 1.2 Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.3.1 Договору якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

За умовами п.4.1, 4.2 Договору поставка товару здійснюється на основі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010).

Відповідно до п.6.1 Договору покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008, згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов дійсного договору та додаткових угод до нього.

На виконання умов договору сторони підписали додаткову угоду №00001 від 01.04.2014, Акт приймання-передачі нафтопродуктів №00001 від 30.04.2014. ТОВ «Праус» виписало позивачу податкову накладну №2 від 30.04.2014 на суму 7 607 806,32грн., в т.ч. ПДВ 20% 1 267 967,72грн. Оплата товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача та платіжним дорученням №4039 від 23.06.2014.

Також між ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» (покупець) та ТОВ «Праус» (постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів №1/56 від 01.04.2014 згідно умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти (в подальшому товар), згідно умов договору. Відповідно до п. 1.2 Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.3.1 Договору якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

За умовами п.4.1, 4.2 Договору поставка товару здійснюється на основі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010).

Відповідно до п.6.1 Договору покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008, згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов дійсного договору та додаткових угод до нього.

На виконання умов договору сторони підписали додаткову угоду №00153 від 01.04.2014, Акт приймання-передачі нафтопродуктів №00153 від 30.04.2014. ТОВ «Праус» виписало позивачу податкову накладну №157 від 30.04.2014 на суму 44 900 309,81грн., в т.ч. ПДВ 20% 7 483 384,97грн. Оплата товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача та платіжним дорученням №4262 від 01.07.2014, №4260 від 01.07.2014, №4650 від 11.07.2014, №4042 від 23.06.2014.

Крім того, між ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» (покупець) та ТОВ «Праус» (постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів №22/41 від 22.04.2014 згідно умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти (в подальшому товар), згідно умов договору. Відповідно до п. 1.2 Договору номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.3.1 Договору якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

За умовами п.4.1, 4.2 Договору поставка товару здійснюється на основі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010).

Відповідно до п.6.1 Договору покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008, згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов дійсного договору та додаткових угод до нього.

На виконання умов договору сторони підписали додаткову угоду №00126 від 22.04.2014, Акт приймання-передачі нафтопродуктів №00126 від 30.04.2014. ТОВ «Праус» виписало позивачу податкову накладну №127 від 30.04.2014 на суму 15 127 716,66грн., в т.ч. ПДВ 20% 2 521 286,11грн. Оплата товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача та платіжним дорученням №4651 від 11.07.2014.

Транспортування нафто продукції підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів №18787 від 06.04.2014, №17674 від 02.06.2014, №21356 від 15.04.2014, №21300 від 15.04.2014, №17977 від 03.04.2014, №21347 від 15.04.2014, №21348 від 15.04.2014, №21667 від 16.04.2014, №21670 від 16.04.2014, №21671 від 16.04.2014, №22151 від 18.04.2014, №23412 від 23.04.2014, №23414 від 23.04.2014, №23507 від 23.04.2014, №23508 від 23.04.2014, №24089 від 25.04.2014, №24090 від 25.04.2014, №24858 від 28.04.2014, №24861 від 28.04.2014, №24862 від 28.04.2014, №24863 від 28.04.2014, №17830 від 02.04.2014, №17829 від 02.04.2014, №17831 від 02.04.2014, №18550 від 05.04.2014, №18554 від 05.04.2014, №19308 від 08.04.2014, №19307 від 08.04.2014, №19306 від 08.04.2014, №22411 від 19.04.2014, №17927 від 03.04.2014, №20274 від 11.04.2014, №21532 від 16.04.2014, №21.04.2014, №№24842 від 28.04.2014, №17923 від 03.04.2014, №17924 від 03.04.2014, №21050 від 14.04.2014, №21829 від 17.04.2014, №22142 від 18.04.2014, №22895 від 21.04.2014, №24332 від 26.04.2014, №24774 від 28.04.2014, №18341 від 04.04.2014, №18311 від 04.04.2014, №№18515 від 5.04.2014, №18508 від 05.04.2014, №18512 від 05.04.2014, №18449 від 05.04.2014, №18450 від 05.04.2014, №18777 від 06.04.2014, №18776 від 06.04.2014, №19000 від 07.04.2014, №19001 від 07.04.2014, №19018 від 07.04.2014, №19019 від 07.04.2014, №19284 від 08.04.2014, №19296 від 08.04.2014,№19283 від 08.04.2014, №№19409 від 08.04.2014, №19293 від 08.04.2014, №20296 від 11.04.2014, №20298 від 11.04.2014, №20294 від 11.04.2014, №20293 від 11.04.2014, №20299 від 11.04.2014, №20593 від 12.04.2014, №20594 від 12.04.2014, №21014 від 14.04.2014, №№21011 від 14.04.2014, №21366 від 15.04.2014, №№21350 від 15.04.2014, №21542 від 16.04.2014, №№21540 від 16.04.2014, №21616 від 16.04.2014, №21823 від 17.04.2014, №21822 від 17.04.2014, №21806 від 17.04.2014, №№21805 від 17.04.2015, №№22148 від 18.04.2014, №22143 від 18.04.2014, №22717 від 20.04.2014, №22718 від 20.04.2014, №22907 від 21.04.2014, №22906 від 21.04.2014, №22905 від 21.04.2014, №22903 від 21.04.2014, №22918 від 21.04.2014, №23204 від 22.04.2014, №23236 від 22.04.2014, №23155 від 22.04.2014, №23834 від 24.04.2014, №23833 від 24.04.2014, №24078 від 24078, №24052 від 25.04.2014, №24056 від 25.04.2014, №24076 від 25.04.2014, №24072 від 25.04.2014, №24392 від 26.04.2014, №24596 від 27.04.2015, №24604 від 27.04.2014, №24603 від 27.04.2014, №24595 від 27.04.2014, №24543 від 27.04.2014, №24796 від 28.04.2014, №24795 від 28.04.2014, №24746 від 28.04.2014, №25086 від 29.04.2014, №24945 від 29.04.2014, №24944 від 29.04.2014, №18254 від 04.04.2014, №18255 від 04.04.2014, №20266 від 11.04.2014, №20267 від 11.04.2014, №21344 від 15.04.2014, №21845 від 17.04.2014, №23175 від 22.04.2014, №23176 від 22.04.2014, №24032 від 25.04.2014, №25071 від 29.04.2014, №25073 від 29.04.2014, №17361 від 01.04.2014, №17362 від 01.04.2014, №17377 від 01.04.2014, №17692 від 02.04.2014, №17693 від 02.04.2014, №18114 від 03.04.2014, №18115 від 03.04.2014, №18336 від 04.04.2014, №18504 від 05.04.2014, №18505 від 05.04.2014, №18506 від 05.04.2014, №19271 від 08.04.2014, №19297 від 08.04.2014, №19298 від 08.04.2014, №19299 від 08.04.2014, №19807 від 10.04.2014, №19808 від 10.04.2014, №20285 від 11.04.2014, №20290 від 11.04.2014, №20291 від 11.04.2014, №20292 від 11.04.2014, №20772 від 13.047.2014, №20773 від 13.04.2014, №21299 від 15.04.2014, №21300 від 15.04.2014, №21355 від 15.04.2014, №21356 від 15.04.2014, №22282 від 18.04.2014, №22284 від 18.04.2014, №22727 від 20.04.2014, №22728 від 20.04.2014, №22729 від 20.04.2014, №24042 від 25.04.2014, №24043 від 25.04.2014, №24323 від 26.04.2014, №24324 від 26.04.2014, №24325 від 25.04.2014, №24326 від 26.04.2014, №24993 від 29.04.2014, №24994 від 29.04.2014, №24995 від 29.04.2014, №24996 від 29.04.2014, №17674 від 02.04.2014, №18787 від 06.04.2014, №19285 від 08.04.2014, №20334 від 11.04.2014, №20981 від 14.04.2014, №20915 від 14.04.2014, №21400 від 15.04.2014, №23832 від 24.04.2014, №23636 від 23.04.2014, №24826 від 28.04.2014, №25127 від 30.04.2014, №17378 від 01.04.2014, №18327 від 04.04.2014, №18328 від 04.04.2014, №19301 від 08.04.2014, №20270 від 11.04.2014, №20271 від 11.04.2014, №20991 від 14.04.2014, №20993від 14.04.2014, №21530 від 16.04.2014, №21531 від 16.04.2014, №22880 від 21.04.2014, №22881 від 21.04.2014, №23876 від 24.04.2014, №24946 від 29.04.2014, №25057 від 29.04.2014, №17691 від 02.04.2014, №19309 від 08.04.2014, №19310 від 08.04.2014, №20489 від 12.04.2014, №20492 від 12.04.2014, №22187 від 18.04.2014, №24279 від 26.04.2014, №18499 від 05.04.2014, №20371 від 12.04.2014, №21840 від 17.04.2014, №24033 від 25.04.2014, №25075 від 29.04.2014, №17979 від 03.04.2014, №19570 від 09.04.2014, №23826 від 24.04.2014, №24047 від 25.04.2014, №14-91 від 01.04.2014, №14-115 від 24.04.2014, №01П-149 від 01.04.2014, №01П-150 від 01.04.2014, №01П-152 від 03.04.2014, №01П-161 від 03.04.2014, №01П-163 від 04.04.2014, №01П-164 від 04.04.2014, №01П-05.04.2014, №01П-166 від 05.04.2014, №01П-171 від 07.04.2014, №01П-172 від 07.04.2014, №01П-173 від 08.04.2014, №01П-174 від 09.04.2014, №01П-175 від 09.04.2014, №01П-176 від 09.04.2014, №01П-199 від 23.04.2014, №01П-206 від 25.04.2014, №01П-218 від 30.04.2014, №01П-219 від 30.04.2014, №02П-211 від 02.04.2014, №02П-212 від 03.04.2014, 02П-214 від 03.04.2014, №02П-217 від 04.04.2014, №02П-219 від 07.04.2014, №02П-220 від 07.04.2014, №02П-221 від 07.04.2014, №02П-226 від 08.04.2014, №02П-227 від 08.04.2014, №02П-228 від 08.04.2014, №02П-229 від 08.04.2014, №02П-231 від 09.04.2014, №02П-233 від 10.04.2014, №02П-238 від 10.04.2014, №02П-241 від 11.04.2014, №02П-242 від 11.04.2014, №02П-246 від 12.04.2014, №02П-247 від 12.04.2014, №02П-248 від 12.04.2014, №02П-252 від 15.04.2014, №02П-253 від 15.04.2014, №02П-254 від 15.04.2014, №02П-256 від 16.04.2014, №02П-257 від 16.04.2014, №02П-258 від 16.04.2014, №02П-259 від 16.04.2014, №02П-260 від 17.04.2014, №02П-261 від 17.04.2014, №02П-262 від 17.04.2014, №02П-263 від 18.04.2014, №02П-264 від 18.04.2014, №02П-264 від 18.04.2014, №02П-265 від 18.04.2014, №02П-267 від 21.04.2014, №02П-269 від 23.04.2014, №02П-270 від 23.04.2014, №02П-272 від 23.04.2014, №02П-273 від 23.04.2014, №02П-274 від 23.04.2014, №02П-274 від 23.07.2014, №02П-275 від 23.04.2014, №02П-276 від 23.04.2014, №02П-277 від 25.04.2014, №02П-280 від 25.04.2014, №02П-284 від 27.04.2014, №02П-285 від 27.04.2014, №02П-285 від 27.04.2014, №02П-287 від 29.04.2014, №02П-288 від 29.04.2014, №02П-289 від 29.04.2014, №02П-294 від 29.04.2014, №02П-295 від 29.04.2014, №02П-296 від 30.04.2014, №02П-297 від 30.04.2014, №02П-298 від 30.04.2014, №02П-300 від 30.04.2014, №02-289 від 04.04.2014, №02-312 від 21.04.2014, №14П-28 від 22.04.2014, №02-314 від 25.04.2014, №02-320 від 30.04.2014, №02-319 від 30.04.2014, №08П-240 від 04.04.2014, №08П-242 від 10.04.2014, №08П-245 від 15.04.2014, №08П-250 від 16.04.2014, №08П-246 від 16.04.2014, №08П-253 від 17.04.2014, №08П-251 від 17.04.2014, №08П-2 від 18.04.2014, №08П-256 від 18.04.2014, №08П-255 від 18.04.2014, №08П-258 від 22.04.2014, №08П-258 від 22.04.2014, №08П-260 від 22.08.2014, №08П-263 від 23.04.2014, №08П-262 від 23.04.2014, №08П-268 від 24.04.2014, №08П-270 від 28.04.2014, №08П-271 від 28.04.2014, №08П-275 від 30.04.2014, №08П-272 від 30.04.2014, №08П-274 від 30.04.2014, №02-293 від 08.04.2014, №02-294 від 08.04.2014, №06П-823 від 01.04.2014, №06П-822 від 01.04.2014, №06П-821 від 01.04.2014, №06П-824 від 01.04.2014, №06П-838 від 02.04.2014, №06П-791 від 02.04.2014, №06П-839 від 02.04.2014, №06П-847 від 03.04.2014, №06П-853 від 03.04.2014, №06П-846 від 03.04.2014, №06П-858 від 04.04.2014, №06П-861 від 04.04.2014, №06П-863 від 05.04.2014, №06П-873 від 05.04.2014, №06П-855 від 06.04.2014, №06П-886 від 06.04.2014, №06П-888 від 07.04.2014, №06П-894 від 07.04.2014, №06П-906 від 08.04.2014, №06П-904 від 08.04.2014, №06П-869 від 08.04.2014, №06П-907 від 08.04.2014, №06П-914 від 08.04.2014, №06П-917 від 09.04.2014, №06П-927 від 09.04.2014, №06П-928 від 09.04.2014, №06П-915 від 09.04.2014, №06П-958 від 11.04.2014, №09П-892 від 11.04.2014, №06П-935 від 12.04.2014, №06П-977 від 13.04.2014, №06П-980 від 13.04.2014, №06П-968 від 14.04.2014, №06П-999 від 14.04.2014, №06П-996 від 14.04.2014, №06П-1003 від 15.04.2014, №06П-1010 від 15.04.2014, №06П-995 від 15.04.2014, №06П-1004 від 15.04.2014, №06П-989 від 16.04.2014, №06П-1021 від 16.04.2014, №06П-1020 від 16.04.2014, №06П-1022 від 17.04.2014, №06П-1039, №06П-1040 від 18.04.2014, №06П-1047 від 19.04.2014, №06П-1053 від 20.04.2014, №06П-1031 від 20.04.2014, №06П-1054 від 20.04.2014, №06П-1058 від 21.04.2014, №06П-1055 від 21.04.2014, №06П-1071 від 22.04.2014, №06П-1070 від 22.04.2014, №06П-1048 від 22.04.2014, №06П-1066 від 23.04.2014, №06П-1088 від 25.04.2014, №06П-1105 від 25.04.2014, №06П-1104 від 25.04.2014, №06П-1123 від 27.04.2014, №06П-1122 від 27.04.2014, №06П-1106 від 28.04.2014, №06П-1131 від 29.04.2014, №06П-1137 від 29.04.2014, №06П-1140 від 29.04.2014, №06П-1138 від 29.04.2014, №06П-1132 від 29.04.2014, №06П-1156 від 30.04.2014, №06П-1155 від 30.04.2014, №06П-1152 від 30.04.2014, №06П-1153 від 30.04.2014, №06П-1157 від 30.04.2014, №11П-80 від 12.04.2014, №06-1153 від 01.04.2014, №09П-38 від 19.04.2014, №09П-40 від 25.04.2014, №09П-39 від 25.04.2014, №09П-41 від 30.04.2014, №09П-42 від 30.04.2014.

З матеріалів справи вбачається, що транспортування нафтопродуктів зі складів ПАТ «Дніпронафтопродукт» до АЗС позивача здійснювалося на підставі договору №53 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.03.2010, укладеного між ТОВ «Запоріжнафтопродукт» (замовник) та ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» (перевізник). За умовами вказаного договору перевізник зобов'язується доставляти ввірений йому для перевезення вантаж до пункту призначення та видавати його особі, яка має право на отримання вантажу, а замовник зобов'язується оплатити послуги перевезення в повному обсязі та в порядку, який передбачений цим договором. Відповідно до п.1.2 Договору для надання визначених в п.1.1 Договору послуг перевезення вантажів, перевізник зобов'язаний надати під завантаження замовнику транспортні засоби згідно поданих заявок.

Згідно п.2.1.1 договору №53 перевізник зобов'язаний визначити тип та кількість автомобілів, потрібних для перевезення вантажу та виділити необхідні транспортні засоби в строки, обумовлені в поданих заявках. За умовами п.2.2.1 Договору замовник зобов'язаний не пізніше 15:00 години дня, який передує перевезенню, надати перевізнику заявку на перевезення вантажів (усно та (або) письмово). Заявки повинні супроводжуватися детальною інформацією щодо місць завантаження, з вказівкою обсягу перевезення, часу роботи складів та строку протягом якого повинно бути здійснено перевезення вантажу (п.2.2.2 Договору).

На виконання вказаного договору сторони підписали Додаткову угоду №1 від 30.12.2010, додаткову угоду №4 від 30.12.2011, додаткову угоду №5 від 28.12.2012, додаткову угоду №7 від 27.09.2013, Акт №АР-0000311 здачі-приймання виконаних робіт від 30.04.2014, ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» виписало позивачу податкову накладну №40 від 30.04.2014.

ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» має ліцензію серії АД №064954 Міністерства транспорту та зв'язку України строк дії якої:25.07.2012 - необмежений.

Також між позивачем (замовник) та ТОВ «Запоріжтрейд» (перевізник) укладено договір №5 перевезення вантажів автомобільним транспортом та надання транспортно-експедиційних послуг від 03.04.2013 за умовами якого перевізник зобов'язується прийняти, а замовник надати для перевезення вантажі в об'ємі та порядку, встановленому умовами даного договору. За змістом п.1.2 Договору для здійснення необхідних у відповідності з п.1.1 дійсного договору перевезень, перевізник виділяє замовнику автоцистерни та причепи для перевезення вантажів, відповідно поданим заявкам та зобов'язується за дорученням замовника виконати транспортно-експедиційні послуги. Перелік автоцистерн та причепів, які використовуються для надання послуг за дійсним договором, визначені в Додатку №1 до дійсного договору, які є невід'ємною його частиною.

На виконання умов договору сторони підписали Акт виконаних робіт №14 від 30.04.2014, ТОВ «Запоріжтрейд» видало позивачу податкові накладні №1 від 16.04.2014, №2 від 16.04.2014, №3 від 16.04.2014, №8 від 30.04.2014, №5 від 28.04.2014, №4 від 28.04.2014.

ТОВ «Запоріжтрейд» має ліцензію серії АЕ №420620 Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті строк дії якої: 05.02.2014 - необмежений.

Оплата товару здійснювалася у безготівковій формі, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача (т.1 а.с. 201-217).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 201.14 ст.201 Податкового кодексу України встановлено, що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно з п.1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відповідно до п.2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Як зазначено у п.2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

У пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України зазначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пп.«а» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Як зазначено у пп.«а» п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Підпунктом 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст. 187.1 цього ж Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 ст.201 ПК України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків - покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Наведені правові норми свідчать, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження розрахунковими, платіжними та первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що перелічені вище документи оформлені відповідно до вимог законодавства. Водночас, перевіркою не зафіксований факт наявності в податковій накладній недоліків, що свідчить про її неналежність як первинного документу, або порушення порядку її видачі.

Таким чином, у позивача наявна необхідна документація, яка дає підстави для включення витрат до складу валових за відповідний період, що виникли у зв'язку з оплатою за послуги контрагента на виконання зобов'язань по укладеному договору.

Суд звертає увагу, що доводи контролюючого органу щодо відсутності об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) базуються лише на наявності інформації про кримінальне провадження №0000190 згідно фабули якого: «відповідно до висновку акту №272/28-04-42/37221323 від 26.08.2014 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжнафтопродуктгруп» () з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Праус» () за квітень 2014 року службові особи ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» в період з 01.04.2014 по 30.04.2014 в порушення п. 198.1 , п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.10, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України ухилилися від сплати податку на додану вартість у розмірі 11 272 638,80грн., що є особливо великим розміром, що саме по собі не є достатнім для можливості стверджувати про фіктивність господарських взаємовідносин між позивачем та його контрагентом.

Щодо зауважень контролюючого органу стосовно оформлення товарно-транспортних накладних суд зазначає, що Листом Міністерства інфраструктури України (Міністерства транспорту України) від 03.05.2015 №5934/25/10-15 надано роз'яснення позивачу про те, що товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів можуть бути оформлені на звичайних бланках, виготовлених типографським способом чи роздрукованих на комп'ютері із застосуванням власної нумерації. При цьому бланк повинен містити всі реквізити форми №1-ТТН (нафтопродукт) згідно з Додатком 3 до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго, Мінекономіки, Мінтрансзвязку, Держспоживстандарту від 20.05.2008 №281/171/578/155 (т.1 а.с. 198).

Стосовно посилання контролюючого органу на висновок спеціаліста-криміналіста ОСОБА_6 №187 від 14.08.2014 слід зазначити, що відповідно висновку останнього підписи від імені ОСОБА_7 у копіях документів ТОВ «Праус» наданих на дослідження (договір поставки нафтопродуктів №1/56 від 01.04.2014, акт №00001 приймання-передачі нафтопродуктів від 30.04.2014, податкова накладна №115 від 31.08.2013, №113 від 31.08.2013, №111 від 31.08.2013, №157 від 30.04.2014, №127 від 30.04.2014, №2 від 30.04.2014) вірогідно виконані не ОСОБА_7, а іншою особою у уподобанням підпису ОСОБА_7. Вирішити питання в категоричній формі щодо виконавця підписів від імені ОСОБА_7 вище зазначених копіях документів стане можливим при наданні на дослідження оригіналів документів, вільних та експериментальних зразків підпису ОСОБА_7». Крім того, з копії висновку вбачається, що на дослідження надано копії вказаних вище документів, а у якості порівняльного матеріалу надано - умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_7.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Згідно ч. ст. 89 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до листа ТОВ «Праус» від 22.04.2014 №236/02-П останній повідомляє, що нафтопродукти, придбані позивачем згідно договору №22/41 від 22.04.2014 знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», у якого можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору. ПАТ «Дніпронафтопродукт» про перехід права власності повідомлений. Відповідно до листа ТОВ «Праус» від 01.04.2014 №235/02-П останній повідомляє, що нафтопродукти, придбані позивачем згідно договору №1/56 від 01.04.2014 знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», у якого можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищевказаного договору. ПАТ «Дніпронафтопродукт» про перехід права власності повідомлений (т.3. а.с.195-196).

Пунктами 5.1.6, 5.2.6, 5.2.7, 5.2.12 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008 року передба чено складання акту приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю і за формою N 5-НП, а також відрядження, на підставі довіреності, представника підприємства для приймання нафтопродуктів, у випадку отримання нафтопродуктів залізницею.

Судом встановлено, що договорами укладеними позивачем з TOB "ПРАУС" №22/41 від 22.04.2014, №12 від 01.04.2014, визначено, що товар поставляється покупцю на умовах: EXW- резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів. При цьому документи, які б засвідчували факт перевезення нафтопродуктів від постачальника TOB "ПРАУС" до нафтобаз відповідального зберігача - ПАТ «Дніпронафтопродукт» до суду позивачем не надавались, оскільки позивач не володіє такими документами в силу того, що документальне офор млення даних господарських операцій виходить за межі договірних взаємовідносин позивача та TOB "ПРАУС".

Стосовно відображення в товарно-транспортних накладних в графі «пункт навантаження» ТОВ «Еквіта», суд зазначає, що ПАТ «Дніпронафтопродукт» як зберігач мав право приймати від вказаного підприємства на зберігання та видавати зі зберігання нафтопродукти, в тому числі на складах третіх осіб, з якими підприємство має відповідні договірні відносини. А враховуючи те, що нафтопродукти є речами, визначених родовими ознаками, підприємство має право відповідно до ст. 949 ЦК України видавати прийняті на зберігання нафтопродукти того ж роду, кількості та якості за вимогою поклажодавця йому або ж вказаній ним третій особі. При цьому, місцем отримання нафтопродуктів зі зберігання можуть бути будь-які нафтобази ПАТ «Дніпронафтопродукт», які перебувають у користуванні підприємства на умовах оренди чи на умовах інших цивільно-правових договорів, та може бути відмінним від місця передачі нафтопродуктів на зберігання з ціллю мінімізації транспортних витрат контрагентів та за їх безпосереднім побажанням.

Матеріали справи також містять оборотно-сальдові відомості по рахунку 281 (товари на складі), журнал-ордер по рахунку 6311 (розрахунки з вітчизняними постачальниками (за нафтопродукти)), журнал-ордер і відомість по рахунку 7021 (2 дохід від реалізації товарів) (т. а.с. 172-177), сертифікат відповідності серії ВВ №UA1.035.0193654-11 виданий ПАТ «Укртатнафта», сертифікат відповідності серії ВВ №UA1.035.0193651-11 виданий ПАТ «Укртатнафта», договір оренди №1-37 від 04.08.2010, додаткова угода до договору від 01.06.2012, додаток №6 від 04.08.2010, акт прийому-передачі до додатка до договору від 19.08.2010, (т.1 а.с. 86-91, 94-97, т.3 а.с. 156).

З матеріалів справи та з пояснень представників позивача в судовому засіданні вбачаться, що протягом квітня 2014 основним постачальником нафтопродуктів для ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» був ТОВ «Праус» - надходження нафтопродуктів склало 67635832,79 грн., що підтверджується журналом - ордером і відомістю по рахунку 6311. Всього надійшло нафтопродуктів (залишок+поставлені нафтопродукти) за квітень 2014 року на 89934493,63 грн., що підтверджується журналом - ордером і відомістю по рахунку 281. Реалізація нафтопродуктів за відповідний період склала 109700042,13 грн. з урахуванням націнки , що підтверджується журналом-ордером і відомістю по рахунку 7021 2 «Дохід від реалізації товарів(ГСМ)» за період квітень 2014 року. Нафтопродукти придбані у ТОВ «ПРАУС» для подальшої реалізації. Реалізація нафтопродуктів здійснювалась через 63 АЗС, що розташовані на території Запорізької області, через опломбовані та зареєстровані реєстратори розрахункових операцій (РРО), які відповідають вимогам чинного законодавства. Звітна інформація про реалізацію наявна у контролюючого органу, так як щоденно бездротовим шляхом направляється на сервер ДФС.

Відповідно до видів діяльності за КВЕД основним видом діяльності ТОВ «Праус» є 46.71 - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т. 1 а.с. 128).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2014 по справі №804/12047/14 за позовом ТОВ «Праус» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2012, визнано протиправним та скасувано рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 24.07.2014 року №20459/10/04-62-18-03-28, яким податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідністю «Праус» з податку на додану вартість за травень 2014 року не визнано податковою звітністю; визнано протиправним та скасувано рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 16.07.2014 року №19601/10/04-62-18-03-28, яким уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань Товариства з обмеженою відповідністю «Праус» з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період липень 2014 року із зазначеним звітним (податковим) періодом, за яким виправляються помилки квітень 2014 року не визнано податковою звітністю; визнано податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідністю «Праус» з податку на додану вартість за травень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, тобто 18.07.2014 року; визнано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань Товариства з обмеженою відповідністю «Праус» з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період липень 2014 року із зазначенням звітним (податковим) період, за який виправляються помилки квітень 2014 року з додатками таким, що поданий у момент фактичного його отримання Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, тобто 11.07.2014 року. Копія, податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Праус» за квітень 2014 року, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок ТОВ «Праус» за квітень 2014 року наявні в матеріалах справи (т.3 а.с. 143-146, 165-169).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 у справі №804/9005/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Праус" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року у справі №804/9005/14 - залишити без змін. В рішенні суду, зокрема, зазначено, що «…Після направлення відповідачем до Державного реєстратора повідомлення від 13.12.2013 року про відсутність ТОВ „Праус" за місцем реєстрації за формою 18-ОПП, ТОВ „Праус" 03.01.2014 року засобами поштового зв'язку було отримано від відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу у зв'язку з отриманням від відповідача повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, копія якого долучена до матеріалів справи разом із копією поштового конверта. Після отримання зазначеного повідомлення ТОВ „Праус" було підтверджено відомості про юридичну особу шляхом подання до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції заповнену реєстраційну картку за формою №6 про підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Вказане підтверджує фактичне знаходження ТОВ „Праус"за податковою адресою та спростовує інформацію, зазначену відповідачем у акті про відсутність ТОВ „Праус" за податковою адресою…».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит з перебуванням його постачальника за юридичною адресою, з повнотою відображення постачальником у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій, з фактичною сплатою постачальником податків до бюджету, з дотриманням ним законодавчо встановлених умов провадження господарської діяльності.

Згідно ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку і податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Пред'явлені до перевірки та надані у судовому засіданні документи є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та повністю підтверджують факт здійснення операції і, відповідно, право позивача на включення до податкового кредиту та до складу своїх валових витрат вартості отриманих послуг з метою здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Платник податків (покупець товару), який дотримався вимог закону щодо формування податкового кредиту, не має обов'язку в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за порушення його контрагентом правил ведення фінансово-господарської діяльності та податкової дисципліни. У разі, коли контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки для нього, адже законом іншого не передбачено.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, установлених законом. Платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державою від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.10.2014 Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок ) судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова