Справа № 357/2675/13-а
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2013-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2675/13-а
П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Бортяна К. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Київській області, міського військового комісаріату в м.Біла Церква про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії стосовно призначення пенсії відповідно до п. «б-г» ст. 12 ЗУ України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що проходив військову службу в Збройних Силах України та 22.04.1999р. був звільнений у запас по п.65 підпункту «Г» у звязку з скороченням штатів наказом МОУкраїни, весь термін проходження військової служби становить 15 років 2 місяці. На даний час позивачу 46 років, а тому він має на отримання пенсії як військовослужбовецьу запасі відповідно до п.»б-г» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в ред. від 04.02.1994р., із змінами, внесеними Законом №51-ІV від 04.07.2002р. Однак, відповідачі відмовили позивачу в його праві на оформлення відповідних документів та призначенні пенсії, а тому позивач просить суд визнати такі дії відповідачів неправомірними та зобов`язати МВК у м. Біла Церква оформити всі необхідні документи та направити подання стосовно призначення пенсії позивачу за вислугу років до ГУ ПФУ в Київській області і зобов`язати ГУ ПФУ в Київській області прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів, згідно довіреності в справі, позов не визнали, в суді подано письмово викладені заперечення на позов.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача - ГУПФУ в Київській області, представника відповідача МВК у м. Біла Церква, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді старшого техніка обслуги (радіозв`язного обладнання та ЗАЗ) озброєння авіаційної ескадрильї військової частини А-2538. А 22.04.1999року позивач був звільнений у запас по п. 65 підпункту «Г» у зв`язку з скороченням штатів наказом Міністра Оборони України (по особовому складу) № 053 від 12 березня 1999року. З 19.09.2005р. по 15.05.2006р. позивач проходив службу в органах кримінально-виконавчої системи України в Білоцерківській виправній колонії № 35.

15.05.2006р. був звільнений із органів КВС України за ст.64 п. «ж», наказом №29 (по особовому складу) УДДУПВП від 15.05.2006року.Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи , поясненнями позивача та не заперечується відповідачами.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до відповідача міського військового комісаріату з заявою про оформлення документів на пенсію відповідно до положень ст.12 ЗУ«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», але отримав відмови від 11.06. 2012р. та від 05.11.2012р., з посиланням на постанову правління Пенсійного Фонду України від 30 січня 2007року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач в судовому засіданні вказав, що на сьогоднішній день, його вік - 46 років, трудовий стаж - 25 років, термін проходження військової служби 15років і 2місяці, а тому він має право на отримання пенсії як військовослужбовець в запасі відповідно до п. «б-г» ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в ред. від 04.02.1994р., яка діяла в період звільнення зі служби позивача.

Так, відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в ред. від 04.02.1994р., із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 04.07.2002р., пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ".

А відповідно до п. б ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в ред. Закону № 3591 IV від 04.04.2006року, яка на час звернення позивача до відповідачів та до суду є чинною, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45 річного віку, крім осіб зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше,з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ,державній пожежній охороні,Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України,органах і підрозділах цивільного захисту,податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Слід зазначити, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в ред. Закону № 3591 IV від 04.04.2006року був чинним, як на день звільнення позивача зі служби в органах КВС України, так і на день звернення до відповідачів з вимогою призначити пенсію, так і на час розгляду даної справи судом.

Так, на сьогодні позивачу 46 років, але на час звільнення зі служби в органах КВС України йому виповнилося 40 років, а як було зазначено вище, - обов`язковою підставою для призначення пенсії за вислугу років є досягнення на час звільнення з військової служби 45 річного віку. На день звільнення позивача з військової служби (22.04.1999р.) його вік був повних 32 роки. Слід, також, зазначити, що на час звільнення з військової служби позивача була чинна редакція п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 04.02.1994р., зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Зміни до даної статті були внесені, лише, в липні 2002р.

Є безпідставним і посилання позивача на ст.58 Конституції України, оскільки, як було з`ясовано, ніякої зворотної дії в часі положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не було застосовано. Редакція п. «б» ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на яку позивач посилається в адміністративному позові, діяла з 04.07.2002р. по 04.04.2006року і втратила чинність на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців».

Позивач був звільнений з військової служби в 1999 році та звільнився з Державної служби в КВС в травні 2006 року, а тому застосовувати положення нормативно-правового акту, який діяв не на час звільнення позивача з військової служби і втратив чинність до звільнення позивача зі служби в органах КВС є безпідставним.

З огляду наведеного, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як вбачається з адміністративного позову, та доданих до нього матеріалів, позивач звільнений з військової служби у 2006році за власним бажанням, і на час звільнення зі служби не досяг 45-річного віку, а отже, підстави для призначення пенсії позивачу за п. б ст.12 ЗУ « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 58 Конституції України, ст. 12 Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб ", ст. ст. 6, 9, 17, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. Я. Ярмола