Справа № 2а-3878/10/0970
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2010 р. Справа № 2a-3878/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

при секретарі Маковійчук С.М.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: Івано-Франківського міського центру зайнятості-робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до відповідача: ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 8 410,23 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2010 року Івано-Франківський міський центр зайнятості-робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем незаконно отримано допомогу по безробіттю за період з 10.12.2008 року по 03.07.2009 року в сумі 8 410,23грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач, перебуваючи на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітна та отрмауючи допомогу по безробіттю, з 11.05.2006 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, займалася підприємницькою діяльністю і про даний факт в порушення вимог ст.36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття позивача не повідомила, що призвело до безпідставної виплати їй допомоги по безробіттю. Вказана сума виплаченої допомоги відповідачем не повернута, а тому підлягає стягненню в судовому порядку. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила. Пояснила, що з 11.05.2006 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, 15.03.2007 року нею подано заяву про припинення підприємницької діяльності, однак необхідні довідки з податкового органу, відповідного органу Пенсійного фонду України, відповідних органів фондів соціального страхування державному реєстратору вона не подала. На її думку, подання заяви про припинення підприємницької діяльності є кінцевим результатом щодо її припинення. 10.12.2008 року їй призначено допомогу по безробіттю. Зазначає, що інформація про те, що вона перебувала на обліку як фізична особа-підприємець позивачу була відома ще на момент прийняття її на облік як безробітної, оскільки встановлена процедура реєстрації її як підприємця передбачає реєстрацію у всіх фондах загальнообовязкового соціального страхування, в тому числі і в Івано-Франківському міському центрі зайнятості. Позивач повинен був перевірити дані, вказані у поданій нею заяві від 10.12.08 року та відразу не допустити виплату. А тому, переплата здійснена не з її вини, а з вини працівників фонду та не підлягає відшкодуванню нею. Крім того, зазначила, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки позивач дізнався про порушення прав 03.07.2009 року - з дня припинення їй виплати допомоги, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі поданої нею заяви з 10.12.2008 року взята на облік в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітна (а.с.8).

За період перебування в статусі безробітної ОСОБА_2 з 10.12.2008 року по 03.07.2009 року отримала допомоги на випадок безробіття в розмірі 8410,23 грн.

В той же час відповідач з 11.05.2006 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Державна реєстрація припинення її підприємницької діяльності у встановленому законом порядку здійснена 09.07.2009 року, що встановлено позивачем на підставі звірки даних з ДПА України та зафіксовано в акті розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №1549 від 08.09.2010 року та підтверджується витягом з ЄДРПОУ. У звязку з цим відповідач не повернула Івано-Франківському міському центру зайнятості кошти в розмірі 2410,23 грн., отримані нею як допомога по безробіттю без законних на те підстав.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України Про зайнятість населення для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.19 даного Закону державна служба зайнятості реєструє безробітних і подає їм у межах своєї компетенції допомогу, в т. ч. і грошову. Державна служба зайнятості має право в установленому законодавством порядку подавати громадянам допомогу по безробіттю та матеріальну допомогу по безробіттю, припиняти і відкладати їх виплати (ч.2 даної статті).

Держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм певні види компенсацій, зокрема, виплату в установленому порядку допомоги по безробіттю. Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України (ст.25 Закону).

Згідно ч.1 ст.2 цього Закону України Про зайнятість населення безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до п.«б»ч.3 ст.1 даного Закону в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що за час перебування на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості за період з 10.12.2008 року по 03.07.2009 року відповідач отримала допомогу по безробіттю в сумі 8 410,23грн., будучи підприємцем, тобто особою, яка забезпечує себе роботою самостійно.

При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача стосовно того, що її підприємницька діяльність припинена ще 15.03.2007 року з моменту подачі державному реєстратору заяви про припинення підприємницької діяльності, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»N 755-IV від 15.05.2003 року державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця (ч.3 ст.46 цього Закону).

Згідно із ч.1 ст.47 даного Закону для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа повинні подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; документ, що підтверджує внесення плати за публікацію повідомлення про прийняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності.

Державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, без розгляду зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення нею підприємницької діяльності та в той же день передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про внесення такого запису (ч.7 ст.47 Закону).

При цьому, відповідно до ч.9 Закону для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах); довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про відсутність заборгованості або про те, що вона не перебувала на обліку.

Відповідно до ч.15 ст.47 цього Закону за відсутності підстав для залишення документів без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Оскільки ОСОБА_2 прийняла рішення про припинення своєї підприємницької діяльності, подавши 15.03.2007 року відповідну заяву державному реєстратору, однак не вчинила всіх необхідних дій для проведення припинення своєї підприємницької діяльності (не надала довідки відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах), відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості, відповідних органів фондів соціального страхування про відсутність заборгованості або про те, що вона не перебувала на обліку), а тому державна реєстрації припинення її підприємницької діяльності на той момент припинена не була. Державним реєстратором 15.03.2010 року проведено лише реєстраційну дію внесення рішення фізичної особи підприємця про припинення підприємницької діяльності.

Державна реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 була проведена тільки 09.07.2010 року (а.с.12-13).

В судовому засіданні також встановлено, що відповідно до аб.1 п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.03.2009 № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України № 7-1 від 13.02.2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 232/16248 від 12.03.2009 року, спеціалістами Івано-Франківського міського центру зайнятості було проведено звірку по обміну інформацією з Державною податковою адміністрацією в Івано-Франківській області по безробітній ОСОБА_2

На підставі даних, отриманих за результатами вищевказаної звірки та на виконання п.5 ч.2 ст.12 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, спеціалістами Івано-Франківського міського центру зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, за результатами якого складено акт № 1549 від 08.09.2010 року. Розслідуванням встановлено факт одночасного перебування відповідача на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітної та зайняттям підприємницькою діяльністю, про що свідчить витяг з ЄДРПОУ.

Згідно абзацу 1 ч.2 ст.36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

У звязку з невиконанням ОСОБА_2 визначеного Законом обовязку та зазначенням у заяві про надання статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю від 10.12.2008 року про те, що субєком підприємницької діяльності вона не зареєстрована, нею було незаконно отримано допомогу по безробіттю за період з 10.12.2008 року по 03.07.2009 року в розмірі 8410,23 грн., що підтверджується копією розрахунку допомоги по безробіттю (а.с.10).

Відповідно до аб.1 п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України N 307 від 20.11.2000р., якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

З урахуванням наведеного, директором Івано-Франківського міського центру зайнятості видано наказ за № 119 про повернення відповідачем коштів в сумі 8 410,23 грн. незаконно виплаченої їй допомоги по безробіттю за період з 10.12.2008 року по 03.07.2009 року, який направлений відповідачу для добровільного повернення коштів (а.с.11). Доказів сплати заборгованості відповідач суду не подала.

Твердження відповідача про порушення позивачем строків звернення до суду, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав 03.07.2009 року, суд до уваги не приймає з огляду на те, що за наслідками проведеної звірки та розслідування позивач дізнався про незаконну виплату ОСОБА_2 допомоги по безробіттю 08.09.2010 року (а.с.9) та приходить до висновку про правомірність звернення позивача до суду у передбачений законом шестимісячний строк.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно судових витрат, то відповідо до ч.4 чт.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості (р/р 1002, код одержувача 19390067, банк УДКУ в м.Івано-Франківську, МФО 836014) кошти в розмірі 8410,23 грн. (вісім тисяч чотириста десять гривень двадцять три копійки).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 16.12.2010 року.