Справа № 2а-6636/11/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2015 р. м. Київ К/9991/30213/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Маринчак Н.Є., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2012 у справі № 2а-6636/11/2070

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємцем до суду заявлений позов про скасування податкового повідомлення - рішення від 21.01.2011 № /0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у сумі 41 875,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень, що були встановлені у ході податкової перевірки.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2011 позов задоволено.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 04.04.2012, скасувавши судове рішення першої інстанції, у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де порушує питання скасувати судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією проведена невиїзна документальна перевірка Підприємця з питань дотримання вимог податкового законодавства за період за червень 2010 року.

У ході вказаної перевірки працівниками Державної податкової інспекції було встановлено порушення позивачем пп. 7.2.1, пп. 7.2.3, пп. 7.2.4 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (втратив чинність 01.01.2011), що полягало у завищенні Підприємцем податкового кредиту на суму 33 500,00 грн., сформованого за наслідками операцій із придбання паливно-мастильних матеріалів на підставі договору із ТОВ "ДІВАРОС СОФТ" від 01.07.2010 №1/06/10. Такі висновки податкового органу мотивовані безтоварністю проведених операцій, оскільки ТОВ "ДІВАРОС СОФТ" за місцем реєстрації не знаходиться, згідно висновків акту документальної невиїзної перевірки ТОВ "ДІВАРОС СОФТ" останнє здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб.

Скасовуючи судове рішення першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції послався лише на довідку до видаткової накладної від 25.06.2010 щодо отриманого дизельного палива, наданої позивачем, у які останній з метою обліку придбання, зберігання і видачі рідини перевів одні одиниці вимірювання дизельного палива (т) в інші - (л): 30,0 т (тон) - 24 750,0 л (літрів). Апеляційний суд зазначив, що у випадку отримання Підприємцем 30,0 т дизельного палива, враховуючи перевідні коефіцієнти з вагових одиниць (т) в об'ємні (л), підлягали оприбуткуванню не 24 750,0 л, а 36 364,0 л. Також суд критично оцінив пояснення платника податків щодо зберігання дизельного палива на протязі червня - вересня 2010 року у напівпричепом - цистерні НЕФАЗ, оскільки із прайс - листа підприємства виробника номінальна місткість цистерни становить 23 100,0 л. При цьому судом апеляційної інстанції було залишено поза увагою проведену реконструкцію напівпричепа - цистерни з метою збільшення об'єму до 36 405,0 л, що підтверджено відповідним Свідоцтвом ДП "Харківський регіональний науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" про повірку автоцистерни каліброваної, копія якого містить у матеріалах справи.

Натомість суд першої інстанції у ході розгляду справи надав належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинам у їх сукупності, що спростовують позицію державного податкового органу про недостовірність даних податкового обліку платника податків. Зокрема, суд, досліджуючи первинні документи (податкові, видаткові накладні ТТН, посвідчення про відрядження працівника позивача, подорожні листи), які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку, та встановивши використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, виходив з того, що податковий кредит позивач сформував правомірно з огляду на вчинення ним господарської операції, яка не викликає сумніву.

Судом було встановлено, що придбане паливо у межах укладеного договору з ТОВ "ДІВАРОС СОФТ" використовувалось позивачем для ведення господарської діяльності (позивач здійснював вантажні перевезення на території України, що підтверджено відповідними первинними документами), транспортування придбаного палива у кількості 30,0 т на суму 201 000,00 грн. було здійснено найманим працівником позивача (водієм ОСОБА_5) на транспорті позивача (автомобіль DAF з напівпричепом - цистерною НЕФАЗ), у якому і зберігалось придбане паливо.

Отже, з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, оцінка яким була надана з дотриманням норм ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, судом першої інстанції було досліджено співвідношення між документальним підтвердженням права позивача на податковий кредит та обставинами реального здійснення господарських операцій, за наслідками аналізу якого суд дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських операцій, внаслідок чого згідно приписів ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит позивачем сформовано правомірно, а правові підстави для висновку про законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Оскільки судом першої інстанції з достатньою повнотою з'ясовано фактичні обставини справи і до них правильно застосовано норми матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з залишенням без зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2012 у справі № 2а-6636/11/2070 скасувати та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2011.

Ухвала (постанова) набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Н.Є. Маринчак

А.О. Рибченко