Справа № 817/1658/14
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/800/50486/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07.07.2014

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2014

у справі № 817/1658/14 Рівненського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (ДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.07.2014, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2014, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.09.2011 № .

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не скористалась своїм процесуальним правом надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку СПД ОСОБА_4 грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 19.08.2011 № 126/17-117/НОМЕР_2. Згідно з цими висновками позивач порушила норми підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 3, підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР): не зареєструвалась платником податку на додану вартість з 21.01.2009 після перевищення граничного розміру виручки платника єдиного податку в 4-у кварталі 2008 році; занизила податкові зобов'язання за період з 21.01.2009 по 31.12.2009 на 87268,00 грн.; не подавала податкові декларації з податку на додану вартість за лютий-грудень 2009 року.

За наслідками перевірки ДПІ стосовно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.09.2011 № про збільшення грошового зобов'язання із податку на додану вартість на 87268,00 грн. за основним платежем та 23687,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

У судовому процесі встановлено, що позивач у 2008 році перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності; в 4-у кварталі 2008 року позивач перевищила граничний розмір виручки (500000,00 грн.) на 137338,30 грн. (637338,30 грн. - 500000,00 грн.), однак у 1-у кварталі 2009 року не перейшла на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (Указ № 727/98) (втратив чинність з 1 січня 2012 року) встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (частина 5 цієї статті).

Статтею 5 вказаного Указу передбачено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Згідно зі статтею 6 цього Указу суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податків і зборів, перелік яких встановлений цією статтею, зокрема податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

Перехід платника податків, який обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування не є єдиним передбаченим законом правовим наслідком для такого платника, оскільки сплата єдиного податку може мати місце при дотриманні норм Указу № 727/98, а у випадку не дотримання вказаних норм, зокрема щодо перевищення граничного розміру виручки, оподаткування доходу в розмірі перевищення граничної суми виручки здійснюється на загальних підставах, оскільки при цьому відпадають встановлені статтею 1 Указу № 727/98 юридичні підстави для пільгового режиму оподаткування.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 ст.2 Закону № 168/97-ВР (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Абзацом другим пункту 9.4 статті 9 Закону № 168/97-ВР передбачено, що якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що для визначення обсягу оподатковуваних операцій, з яким норма підпункту 2.3.1 пункту 2.3 ст. 2 Закону № 168/97-ВР пов'язує обов'язок зареєструватися платником податку на додану вартість, для особи, що перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, виручка цієї особи в межах 500000,00 грн., отримана під час перебування на спрощеній системі, не враховується, відповідає вище наведеним нормам матеріального права. Враховуючи, що в 4-у кварталі 2008 року перевищення граничного розміру виручки, отриманої позивачем, як умови перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності склало 137338,30 грн., довід ДПІ, що позивач порушила зазначений підпункт, не зареєструвавшись платником податку на додану вартість з 21.01.2009, суперечить цим нормам.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07.07.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев