Справа № 2а-72/10
Суддя: Горщар А. Г.
Дата ухвалення: 2010-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Полонський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 січня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю позивачки, її представника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Полонському районі про визнання незаконною відмови у не підвищенні розміру пенсії як учаснику війни, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України у Полонському районі (далі Управління) у відмові підвищити їй пенсію як учаснику війни та стягнути з відповідача недовиплачену за період з 1.09.1996 року по 31.03.2009 року суму в розмірі 11257 грн. 94 коп., та моральну шкоду в 1000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилаласья на те, що 23.11.1995 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 458/95, згідно якого, їй як учаснику війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що вплачується замість пенсії, підвищується на 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Цієї вимоги закону Управління при нарахуванні та виплаті для пенсії не виконує, її заява від 26.03.2009 року про здійснення донарахування до пенсії не задоволена, тому з цього приводу звернулась до суду.

Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що Управління вірно відповідно до діючого законодавства здійснювало для позивачки виплату пенсії, зокрема розмір надбавка як учаснику війни визначався на підставі постанов Кабінету Міністрів та Закону України «Про державний бюджет України» на 2007, 2008, 2009 роки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов слід задовольнити частково.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні і одержує пенсію за віком, та вона визнана учасником війни, про що свідчать дані посвідчення серії В-ІV № 346033.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №458/95 в редакції від 23.11.1995 року учасникам війни, нагородженими орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 75 % мінімальної пенсії за віком, іншим учасникам війни - на 50% мінімальної пенсії за віком.

Позивачка, яка має статус іншого учасника війни, має право на підвищення до пенсії на підставі зазначеної норми закону в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Дана норма закону була чинною до 31.12.2006 року.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв'язку із змінами та доповненнями до Закону надбавка учасникам війни з 1.01. 2007 року становила 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З 01.01.2007 року прожитковий мінімум становив 380 грн., з 01.04.2007 року - 406 грн., з 01.10.2007 року - 411 грн., з 01.01.2008 року - 470 грн., з 1.04.2008 року - 481 грн., з 1.07.2008 року - 482 грн., з 1.10.2008 року по 31.03.2009 року - 498 грн.

З наданих відповідачем відомостей, вбачається, що надбавку як учаснику війни з 1996 р. по 2008 р. ОСОБА_1 отримувала у таких розмірах: з 01.01.2007 року - 38 грн., з 01.04.2007 року - 40,60 грн., з 01.10.2007 року - 41,10 грн., з 01.01.2008 року - 47 грн., з 01.04.2008 року 48 грн. 10 коп., з 01.07.2008 року 48 грн. 20 коп., з 01.10.2008 року по 31.03.2009 року 49 грн.80 коп.

Тому вимоги позивачки в частині стягнення надбавки до пенсії як учаснику війни в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 1.01.2007р. по 31.03.2007р. не грунтуються на положеннях законодавства, яке регулює розмір такої надбавки, через що слід визнати правомірними дії відповідача в частині виплати оспорюваної надбавки для ОСОБА_1 в у вказаний період часу.

Однак суд вважає, що є незаконними дії Управління стосовно вирахування та виплати для позивачки розміру надбавки до 1.01.2007р. на підставі постанов уряду, який суперечив розміру, встановленому законом.

Розмір мінімальної пенсії, з якої призначалась надбавка учасникам війни з 01.09.1996 року по 31.12.1998 рік становив 16,62 грн. (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 831 від 26.07.1996 року), з 01.12.2000 року - 18,10 грн. ( відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 січня 2001 року № 36), з 01.01.2002 року по 31.12.2006 року - 19,91 грн. (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1). 50% від зазначених мінімальних розмірів виплачувалося для ОСОБА_1 в якості підвищення до пенсії як учаснику війни.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закону) мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч.1 ст.28 Закону, а встановлення величини мінімального розміру пенсії за віком на підставі постанов уряду, зокрема, постанови КМ України від 3.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» в розмірі 19,91 грн., за яким проводилася виплата надбавка позивачці, істотно звужує обсяг її прав, встановлених законом.

За таких обставин в силу пріоритетності законів над підзаконними актами відповідач повинен був керуватися при визначенні величини мінімального розміру пенсії за віком положеннями ч.1 ст.28 Закону, в зв`язку з чим його дії в частині виплати підвищення до пенсії для ОСОБА_1 як учаснику війни слід визнати неправомірними, та зобовязати Управління провести перерахунок пенсії позивачці як учаснику війни з врахуванням її права на підвищення до пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, обчисленої відповідно до ч.1 ст.28 Закону та провести виплату перерахованої суми в межах заявлених позовних вимог - з 1.09.1996 року по 31.12.2006р. включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Стаття 8 КАС України, визначає, що адміністративний суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, за якою строк позовної давності на стягнення майна (грошей) не поширюється.

З огляду на наведені положення правових актів суд прийшов до висновку, що виплату та перерахування розміру надбавки до пенсії для позивачки відповідач має провести саме з 1.09.1996 року, тобто без обмеження строку.

Так як суд відновив порушене право ОСОБА_1 на отримання нею розміру надбавки до пенсії за віком як учаснику війни, що на думку суду є адекватною компенсацією за будь-яку моральну шкоду, яку зазнала позивачка, у зв'язку з порушенням її права, а тому з цієї підстави відхиляє її вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 256 КАС України слід допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись наведеним ст. 9, 11, 71, 158-163 КАС України суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Полонському районі Хмельницької області провести перерахунок пенсії для ОСОБА_3 з 1.09.1996 року по 31.12.2006р. включно як учаснику війни з врахуванням її права на підвищення пенсії на 50% мінімальної пенсії за віком, обчисленої відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та забезпечити виплату перерахованої пенсії у встановленому законом розмірі.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць, а саме за вересень 1996 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий ________________