Справа № 804/5619/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2015 рокусправа № 804/5619/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 804/5619/15 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

23.04.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач-1) та Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач-2), в якому просив:

- скасувати наказ МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 128 о/с від 31.03.2015р. про звільнення в запас Збройних Сил України за п. 64 "є" (порушення дисципліни) ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на роботі в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора сектора професійної підготовки ВКЗ Дніпропетровського ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем-2 протиправно винесено наказ від № 128 о/с від 31.03.2015 р. про звільнення в запас Збройних Сил України за п. 64 "є" (порушення дисципліни) ОСОБА_1. Оскаржуваний наказ було прийнято на підставі результатів службового розслідування, яке, на думку позивача, було проведено формально, поверхнево, однобічно та необ'єктивно.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтованом тим, що під час судового розгляду належними доказами було доведено, що ОСОБА_1 були порушені спеціальні норми, що регулюють порядок проходження служби в ОВС, а саме: ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р., Присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 р. №382, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. № 155, які пред'являють підвищені вимоги до почуття відповідальності працівника міліції та покладають на працівника обов'язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни.

Обгрунтовуючи висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, суд послався на ту обставину, що Прокуратурою Дніпропетровської області проводилися необхідні слідчі дії, 26.03.2015 р. працівникам міліції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, та вирішувалось питання про обрання запобіжного заходу.

Не погодившись в постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність рішення суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Так позивач зазначає, що судом не враховано норми ст.. 21 Закону України «Про міліцію», ст. 17 Дисциплінарного статуту ОВС України, згідно яких звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили. Особа рядового або начальницького складу, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов'язаної з наданням публічних послуг, та/або пов'язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Отже, за наявності обставин, про які йдеться у судовому рішенні, звільнення позивача було передчасним та не відповідало нормам чинного законодавства. Крім того, позивач зазначає, що він є членом професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ, що підтверджується посвідченням серії ДП № 145. Відповідно до статуту професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, який долучено до матеріалів справи, члени професійної спілки не можуть бути звільнені з ОВС з ініціативи адміністрації без згоди відповідного профспілкового комітету.

Позивач також вказує, що службове розслідування стосовно притягнення його до дисциплінарної відповідальності проводилось з порушенням чинного законодавства, яке саме порушення дисципліни він вчинив, в матеріалах службового розслідування не зазначено, а оцінку діям, що містять ознаки злочину, може надати лише компетентний суд.

Відповідачі подали заперечення на апеляційну скаргу, у яких просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, як законне та обгрунтоване.

Зазначають, що відповідно до Висновку службового розслідування, інформацію про вилучення 25.03.2015 року боєприпасів у працівників структурних підрозділів апарату ДМУ ГУМВС України в області визнано такою, що знайшла своє підтвердження. Згідно з п.5.4. Інструкції у даному випадку начальник приймає рішення про притягнення осіб рядового або начальницького складу до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Відповідачі вважають, що доводи апеляційної скарги про недотримання при звільненні позивача вимог ч.6 ст. 21 Закону України «Про міліцію» суперечать матеріалам справи: ОСОБА_1 звільнено з ОВС за п.64 «є» (за порушення дисципліни), а не за п. 64»й» (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності).

Вказують, що звільнення позивача відбулося відповідно до процедури, передбаченої законодавством.

Зокрема зазначають, що Законом України «Про затвердження Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року №3460-ІУ, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» № 1045-ХІУ (ст..3, ст..41 (в редакції від 14.10.2014 р. № 1697-УІІ) не передбачається обов'язку відповідача погоджувати або отримувати попередню згоду на звільнення посадової особи органу внутрішніх справ.

У судовому засіданні позивач та його представник доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали, зазначивши, що рішенням суду першої інстанції, яким підтверджено висновки службового розслідування, фактично встановлено склад злочину у діях позивача, що суперечать нормам ст.ст.62, 80 Конституції України.

Представники відповідачів проти апеляційної скарги заперечили, вказавши, що звільнення відповідача, зокрема, зумовлено наявністю наказу від 26.03.2015 року № 959 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС», згідно якого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Названий наказ є чинним та підлягає виконанню.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.02.2002 р. проходив службу в органах внутрішніх справ, зокрема, з 05.03.2013 р. на посаді старшого інспектора сектора професійної підготовки ВКЗ Дніпропетровського МУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області, що підтверджується послужним списком ОСОБА_1 (особистий № М-094817), що міститься у матеріалах справи.

26.03.2015 року начальником Головного управління МВС України у Дніпропетровській області винесено наказ № 959 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС», згідно якого, за порушення службової дисципліни, вимог ст.. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівників ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, що виразилося у вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред'являються до професійних та моральних якостей працівника міліції, старшого інспектора сектора професійної підготовки ВКЗ Дніпропетровського МУ ГУМВС майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішні справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом т.в.о. начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області "По особовому складу" від 31.03.2015 р. за № 128 о/с згідно із Положенням про проходженням служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) майора міліції ОСОБА_1 (М-094817) старшого інспектора сектора професійної підготовки відділу кадрового забезпечення Дніпропетровського міського управління, з 31.03.2015 р., підстава - наказ ГУМВС від 26.03.2015 р. за № 959. (а.с.18).

Як свідчать матеріали справи, наказ № 959 від 26.03.2015 року позивачем не оскаржено, названий наказ не є зміненим чи скасованим.

Предметом судового розгляду є встановлення правомірності/протиправності винесення наказу № 128 о/с від 31.03.2015 р. про звільнення в запас Збройних Сил України за п. 64 "є" (порушення дисципліни) ОСОБА_1.

Обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" № 3460-IV від 22.02.2006 р. (надалі - Закон № 3460-IV).

Згідно ст. 5 Закону № 3460-IV за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.12 названого Закону на осіб рядового та начальницького складу оргапнв внутрішніх справ може бути накладено такий вид стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 Закону, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 64 "є" Постанови Кабінету Міністрів УРСР Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ № 114 від 29.07.1991 р. особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Як свідчать матеріали справи, норми названого Положення, враховуючи наявність наказу №959 від 26.03.2015р., при звільненні позивача не порушено.

Отже, враховуючи, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не є оскарженим чи скасованим, підстави для скасування наказу МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 128 о/с від 31.03.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних сил України за п. 64 «є» відсутні, як і підстави для поновлення на службі.

Доводи позивача стосовно того, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбувалось без здійснення належної процедури службового розслідування, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не є предметом розгляду у даній справі. Оскільки Законом України «Про затвердження Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року №3460-ІУ, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» № 1045-ХІУ (ст..3, ст..41 (в редакції від 14.10.2014 р. № 1697-УІІ) не передбачається обов'язку керівника органу внутрішніх справ погоджувати або отримувати попередню згоду на звільнення посадової особи органу внутрішніх справ, безпідставними є також посилання позивача на недотримання процедури погодження звільнення з професійними спілками.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 202 КАС України підстави для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Як свідчить зміст рішення суду першої інстанції обставини щодо чинності рішення від 26.03.2015 року №959 судом не зясовувались.

Який саме проступок, несумісний з перебуванням на службі в ОВС, крім дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, вчинив позивач у рішенні суду не зазначено.

Враховуючи викладене та керуючись нормами ст. 62 Конституції України, згідно якої наявність злочину може бути встановлена лише компетентним судом, ст.ст. 9, 202 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги в частині, що стосується скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року скасувати. У задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 804/5619/15 - скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

( Постанову суду виготовлено у повному обсязі 05.08.2015р.)

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова