Справа № 2-а-167/11
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2011-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-167/11
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2011 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді Муругова В.В,

при секретарі Змієвській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови інспектора ДПС взводу супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_2 по накладенню на нього адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 300 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій працівника ДПС щодо доведення доказами наявності в його діях складу адміністративного правопорушення та щодо дослідження усіх істотних обставин справи, позивач просив скасувати постанову серії ВЕ №257208 від 07.10.2010 року. Позивач при цьому заперечив вчинення з його боку правопорушення 07.10.2010 року та вказав на незаконність складення інспектором постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки інспектор не долучив до постанови доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення та не дослідив всіх суттєвих обставин справи, а позивач вказав, що не порушував ПДР, оскільки рухався в населеному пункті зі швидкістю 60 км/годину, записані в протоколі свідки були зупинені інспектором вже після складення протоколу та посвідчили факт відмови позивача від підпису протоколу. Крім того, на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності інспектором ДПС не виносилася та копія йому не вручалася. Про наявність вказаної постанови йому стало відомо лише 05.01.2011 року при явці за викликом до відділу ДВС Баштанського районного управління юстиції.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про день. час та місце розгляду повідомлений вчасно та належним чином (за місцем роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області). Від відповідача не надійшло заперечень на позов.

Відповідач - УДАІ УМВС України в Миколаївські області не забезпечив явку свого представника до суду. Про день, час та місце розгляду повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від відповідача не надійшло заперечень на позов.

З огляду на те, що відповідачі субєкти владних повноважень, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули у засідання без поважних причин, не повідомивши про причини неприбуття - суд ухвалив про розгляд справи на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження згідно з ч.6 ст. 128 КАС України.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 №074118 від 07.10.2010 року; постанову серії ВЕ №257208 по справі про адміністративне правопорушення від 07.10.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП), суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує адміністративний позов. Це означає, що ч.2 ст. 71 КАС України встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Крім того, ч.4 ст. 71 КАС України зобовязує субєкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій субєкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його права, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 07 жовтня 2010 року позивач був зупинений відповідачем інспектором ДПС, який відносно позивача склав протокол про адміністративне правопорушення, за порушення позивачем ПДР. Після цього інспектор виніс відносно нього постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП. В тексті постанови інспектор вказав, що 07.10.2010 року о 16.25 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Мазда (н.з. ВЕ1254АК), на 241 км автодороги Н-11 в с. Єфремівка, рухався зі швидкістю 96 км/годину.

У звязку з вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн.

При цьому, при розгляді справи в суді позивач вказав, що не вчиняв викладеного в постанові правопорушення, оскільки вчасно помітив патруль ДАІ та дорожній знак про початок населеного пункту - знизив швидкість руху до 60 км/год. та інспектор зафіксував його швидкість за кількасот метрів до початку населеного пункту При складенні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором не були надані докази, які б підтверджували вчинення позивачем вказаного порушення. Крім того, на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектором ДПС не виносилася та копія йому не вручалася.

Як слідує з пояснень позивача та записів у протоколі про адміністративне правопорушення, вказані в якості свідків у протоколі особи, - не є свідками правопорушення, а були залучені інспектором ДПС як свідки відмови позивача від підпису у протоколі.

Окрім цього, інспектором ДПС при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були зібрані належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його пояснень дійсним обставинам справи та покази приладу «Іскра», на які містяться посилання в постанові, - на матеріальному носієві не зафіксовані та перевірити їх відповідність дійсності неможливо, окрім цього, посилання на вказаний прилад містяться лише в постанові, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не вказано, чим вимірювалась швидкість руху автомобіля позивача.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, оскільки покази приладу «Іскра», що не має функції фото та відео зйомки, жодним чином не зафіксовані на матеріальних носіях або не задокументовані (що не дозволяє неодноразово чи повторно сприйняти такі покази особою, що розглядає справу чи переглядає її в порядку оскарження) такі покази не є доказами в контексті ст. 251 КУпАП.

Тобто, на підтвердження дійсної наявності фактів, викладених в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачами на розгляд суду не було надано жодних доказів, натомість, навпаки, при розгляді справи в суді встановлено, що позивач діяв правомірно, оскільки рухався в дозволеному швидкісному режимі, що відповідачами не спростовано.

Сама по собі наявність запису про свідків відмови особи у підписанні протоколу не є доказом вчинення нею правопорушення, за фактом якого складається такий протокол, оскільки такі свідки посвідчили відмову у підписанні протоколу та відсутні будь-які відомості, що вказані особи були очевидцями правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідачів, які в даному випадку не надали до суду допустимих достатніх фактичних даних (пояснень свідків, понятих, фіксація спеціальними засобами, які були б зафіксовані на матеріальних носіях та могли б бути відтворені або неодноразово сприйняті візуально та ін.) на підтвердження правомірності дій, які оскаржуються фізичною особою, тому сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є достатньою підставою для притягнення водія до адмінвідповідальності і доказом вини позивача, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх допустимих доказів, а навпаки спростовується поясненнями позивача, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ №257208 від 07.10.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КУпАП закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України постанова місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: