Справа № 815/3597/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3597/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання - Гацанюк К.В.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Бойко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» (Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період тимчасової адміністрації) про зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» (Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період тимчасової адміністрації), в якому позивач просив суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» виконати умови платіжного доручення № 1 про переказ вкладу (депозиту) в сумі 25000,00 доларів США на особистий банківський рахунок, на ім'я ОСОБА_3, в ПАТ «Банк Київська Русь», а також платіжного доручення № 2 про переказ вкладу (депозиту) в сумі 25000,00 доларів США на особистий банківський рахунок, на ім'я ОСОБА_3, в ПАТ «КБ «Інвестбанк».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

05.11.2015 року позивач уклала договір банківського вкладу (депозиту) із ПАТ «Дельта Банк» № 001-15743-051114. Згідно з п.1.2 даного договору загальна сума вкладу (депозиту) складає 200000,00 доларів США, який зараховується на вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1.

На виконання п.1.3 даного договору, зазначений вклад залучається на строк, що обчислюється з дати його зарахування на рахунок по дату повернення вкладу. Дата повернення вкладу - 19.11.2014 року.

Відповідно до п.1.4 договору, банк нараховує відсотки вкладнику з розрахунку 8,25 річних від суми вкладу, також згідно з п.1.6 договору нараховані на вклад відсотки сплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу.

28.11.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із платіжним дорученням № 1 про переказ вкладу (депозиту) в сумі 25000,00 доларів США на особистий банківський рахунок, на ім'я ОСОБА_3, в ПАТ «Банк Київська Русь».

Також, 28.11.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із платіжним дорученням № 2 про переказ вкладу (депозиту) в сумі 25000,00 доларів США на особистий банківський рахунок, на ім'я ОСОБА_3, в ПАТ «КБ «Інвестбанк».

Однак, дані дорученні відповідач не виконав. Так, відповідач повідомив позивачеві, що згідно п.3.1 Постанови Правління Національного банк України № 216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банком виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металах і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» від 28.07.2008 року, уповноважений банк приймає до виконання платіжне доручення в іноземний валюті або банківських металах протягом 30 календарних днів, починаючи з дня його оформлення. А, в зв'язку із закінченням вказаного строку 28.12.2014 року, платіжні доручення № 1, і № 2 не можуть від 28.11.2014 року на загальну суму 50000,00 доларів США, не можуть бути оброблені операційною системою банку.

За таких обставин позивач вважає не виконання платіжних доручень відповідачем протиправним та просить суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» виконати умови платіжного доручення № 1 про переказ вкладу (депозиту) в сумі 25000,00 доларів США на особистий банківський рахунок, на ім'я ОСОБА_3, в ПАТ «Банк Київська Русь», а також платіжного доручення № 2 про переказ вкладу (депозиту) в сумі 25000,00 доларів США на особистий банківський рахунок, на ім'я ОСОБА_3, в ПАТ «КБ «Інвестбанк».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.6-10-7).

Представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення із підстав, викладених у запереченнях проти адміністративного позову (а.с.32а-42).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2015 року позивач уклала договір банківського вкладу (депозиту) із ПАТ «Дельта Банк» № 001-15743-051114 (а.с.11).

Відповідно до умов даного договору загальна сума вкладу (депозиту) складає 200000,00 доларів США, який зараховується на вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1.

Згідно з п.1.3 даного договору, зазначений вклад залучається на строк, що обчислюється з дати його зарахування на рахунок по дату повернення вкладу (19.11.2014 року).

Відповідно до п.1.4 договору, банк нараховує відсотки вкладнику з розрахунку 8,25 річних від суми вкладу, також згідно з п.1.6 договору нараховані на вклад відсотки сплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу.

Так, 28.11.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із платіжними дорученнями:

- № 1 про переказ вкладу (депозиту) в сумі 25000,00 доларів США на особистий банківський рахунок, на ім'я ОСОБА_3, в ПАТ «Банк Київська Русь» (а.с.12);

- № 2 про переказ вкладу (депозиту) в сумі 25000,00 доларів США на особистий банківський рахунок, на ім'я ОСОБА_3, в ПАТ «КБ «Інвестбанк» (а.с.13).

Листом від 08.01.2015 року № 15-017/72 банк повідомив позивачеві, що згідно з п.3.1 Постанови Правління Національного Банку України № 216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банком документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металах і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» від 28.07.2008 року, уповноважений банк приймає до виконання платіжне доручення в іноземний валюті або банківських металах протягом 30 календарних днів, починаючи з дня його оформлення. А, в зв'язку із закінченням вказаного строку 28.12.2014 року, платіжні доручення № 1, і № 2 не можуть від 28.11.2014 року на загальну суму 50000,00 доларів США, не можуть бути оброблені операційною системою банку (а.с.40-41).

02.03.2015 року Правління Національного Банку України прийняло постанову «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» № 150 (а.с.35-36).

На підставі зазначеної постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначена уповноважена особо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» (а.с.37).

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці, з 03.03.2015 року по 02.06.20145 року включно. Однак, рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71 внесені зміни щодо строку дії тимчасової адміністрації до 02.09.2015 року.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В даному випадку суд звертає увагу на те, позивач просить зобов'язати здійснити переказ коштів за зазначеними платіжними дорученнями № 1 та № 2 від 28.11.2014 року строк виконання яких минув.

Дана позовна вимога звернена до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період тимчасової адміністрації. Водночас, рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» прийняте тільки 02.03.2015 року. Відповідно до даного рішення 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На запитання суду представник позивача повідомив, що з вимогами до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не звертався. Письмової відмови щодо здійснення зазначених переказів не отримував.

Крім того, суд зазначає, що повноваження відповідача встановлені у ст.ст.36-38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.Уповноважена особа Фонду має право:

1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку;

7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством;

8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду;

9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю;

10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі;

11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду:

1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку;

2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку;

3) звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»: «Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

4. Уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов'язань. Під час інвентаризації перевіряється наявність і відповідність балансової вартості фактичній вартості таких активів та зобов'язань неплатоспроможного банку:

1) готівки у касі та матеріальних цінностей у сховищі банку;

2) заборгованості за кредитами перед банком, у тому числі наявності забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами;

3) заборгованості за цінними паперами перед банком;

4) заборгованості за зобов'язаннями банку перед кредиторами;

5) вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю (у тому числі наявності забезпечення виконання зобов'язань за такою заборгованістю)».

З сукупного аналізу даних норм, суд робить висновок, що відповідач не має жодного юридичного відношення до виконання банком платіжних доручень. В повноваженні відповідача входить здійснювати виплати лише згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Копії постанови направити сторонам.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 10 серпня 2015 року.

Суддя О.Я. Бойко

1.У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Копії постанови направити сторонам.

10 серпня 2015 року.