Справа № 2а/2470/2143/12
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року м. Київ К/800/32317/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Костенка М.І., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарях: Ігнатенко О.В., Формажау А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Чернівецької області Державної податкової служби

на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2013 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року

у справі №2а/2470/2143/12

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.)

до Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Чернівецької області Державної податкової служби (надалі - ДПІ у м.Чернівцях Чернівецької області ДПС)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом в якому поставлено питання про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Чернівцях від 01.06.2012 року № та №; від 03.05.2012 року: №, №; №, №, №.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовані оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що позивач не перевищував гранично допустимий обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності на умовах спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, який визначений ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» від 28.06.1999 року на рівні 500000,00грн. за календарний рік.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення, яким відмовити в позові повністю.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій контролюючим органом, на виконання постанови старшого слідчого СВ СУ УМВС України в Чернівецькій області про призначення перевірки від 20.03.2012 року по кримінальній справі №Я-110809, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року, про що складено акт №1/17-121/НОМЕР_1 від 12.04.2012 року.

Під час проведення перевірки, на думку податкового органу, було встановлено порушення позивачем, зокрема: п.177.1, п.177.2, п.1774 ст.177 ПК України, а саме, невірно визначено валовий дохід, витрати та оподатковуваний (чистий дохід) за період з 05.04.2011р. по 31.12.2011р.; п.177.5 ст.77 ПК України, а саме, не подання декларації про доходи за 2011р.; п.187.1 ст.187 п.200.1 ст.200 ПК України, а саме, встановлено заниження суми податку на додану вартість; п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ч.2 п.180.1 ст.180 ПК України, а саме, не подання податкових декларацій з податку на додану вартість з травня 2011р. по грудень 2011р. включно; п.3.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; ст.267 ПК України, а саме, здійснення господарської діяльності без придбання торгового патенту за період з 01.07.2011р. по 31.12.2011р.

За наслідками проведеної перевірки та апеляційного оскарження ДПІ у м.Чернівцях Чернівецької області ДПС прийняті оскаржувані повідомлення-рішення: № від 01.06.2012р., яким ФОП ОСОБА_1 визначено грошові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 690562,40грн. за основним платежем та 50291,55грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, всього на суму 740853,95грн.; № від 03.05.2012р., яким ФОП ОСОБА_1 визначено грошові зобов'язання з податку а доходи фізичних осіб у сумі 170,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 03.05.2012р., яким ФОП ОСОБА_1 визначено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 527345,73грн. за основним платежем та 131836,43грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, всього на суму 659182,16грн.; № від 03.05.2012р., яким ФОП ОСОБА_1 визначено грошові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1360,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 03.05.2012р., яким ФОП ОСОБА_1 визначено грошові зобов'язання з штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1,00грн.; № від 01.06.2012р., яким ФОП ОСОБА_1 визначено грошові зобов'язання у сумі 3948,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Слід зазначити, що впродовж 2009-2011 років позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності і оподатковував власні доходи на підставі Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» №746/99 від 28.06.1999 року.

Згідно з ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. При цьому виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Спір між сторонами у даній справі виник у зв'язку з тим, що, на думку податкового органу, ФОП ОСОБА_1 у 2011 році, а саме, 05.04.2011 року, було перевищено граничний обсяг виручки, установлений ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності». А отже, відповідна сума виручки (валового доходу), що перевищує граничний розмір обсягів виручки в 500000,00грн., за період з 06.04.2011 року по 31.12.2011 року підлягає оподаткуванню за загальними правилами оподаткування підприємницької діяльності. Тобто, контролюючим органом визначено позивачу відповідні податкові зобов'язання зі сплати основної суми податків та штрафних (фінансових) санкцій (податок на додану вартість, податок на доходи фізичних осіб), а також застосовані штрафні санкції за проведення розрахунків без РРО та за відсутність торгового патенту,

До вищезазначених висновків суб'єкт владних повноважень дійшов у наслідок перевірки документів наданих працівниками УБОЗ УМВС України у Чернівецькій області, а саме, товарних чеків, видаткових накладних, прибуткових касових ордерів, зазначених у додатку №3.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

В силу приписів ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 зазначеної норми права регламентовано, що підставою бухгалтерського обліку господарський операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю її виміру, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, при розгляді справи судом першої інстанції в судовому засіданні були вибірково оглянуті надані податковим органом накладні, прибуткові касові ордери з відтисками штампів «підприємець ОСОБА_1.» та «Оплачено», що відображені в додатку №3 до акту перевірки, та встановлено, що вказані документи не містять докладних реквізитів, які можуть ідентифікувати учасників господарських операцій, в засвідчення факту здійснення яких складалися надані документи. Крім того в наданих документах відсутні підписи осіб, які брали участь у відповідних таким документам господарських операціях.

Також, в ході апеляційного перегляду, на вимогу суду, контролюючим органом було надано для огляду і оглянуто оригінали та долучено до матеріалів справи копії вказаних первинних документів. За результатами огляду було встановлено, що надані відповідачем первинні документи, відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не відповідають вимогам первинних документів, а отже, не можуть слугувати підставою для визначення податкових зобов'язань позивачу.

Відповідно ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того на виконання ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.10.2012 року була проведена судово-економічна експертиза. Як вбачається з Висновку №45 судово-економічної експертизи від 28.12.2012р. під час її проведення були досліджені документи, а саме, накладні, прибуткові касові ордери, що відображені в додатку №3 до акту перевірки. В обсязі наданих документів документально та нормативно не підтверджено заниження позивачем суми податку на додану вартість в розмірі 690562,40грн., а також невірно визначено валовий дохід, витрати та оподатковуваний дохід, в результаті чого донараховано 522224,15грн. податку з доходів фізичних осіб за результатами підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за 2011 рік, оскільки надані на дослідження первинні документи, перелічені в додатку №3 до акту перевірки №1/17-121/НОМЕР_1 від 12.04.2012 року не мають юридичної сили і доказовості, що підтверджує факт здійснення підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що при розгляді справи в суді першої інстанції, опитуваний судовий експерт підтвердив свої висновки, щодо відсутності юридичної сили доказовості у документів, які перелічені в додатку №3 до акту перевірки №1/17-121/НОМЕР_1 від 12.04.2012 року, оскільки вони не відповідають вимогам, що встановлені законодавством до їх змісту і форми, а саме, не містять обов'язкових реквізитів, які надають змогу ідентифікувати учасників відповідних господарських операцій, відсутні також підписи таких учасників, документи не скріплені печаткою сторін.

Також, при розгляді справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідно до щоквартальних звітів суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку за 2011р. обсяг виручки отриманої ФОП ОСОБА_1 за вказаний період склав 368379,95грн., зазначені обставини податковим органом спростовані не були.

Як вбачається зі ст.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема: податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків; податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва); плати за патенти згідно із Законом України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Відповідно до п.6 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази, судова колегія касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність суб'єктом владних повноважень правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем не перевищувався гранично допустимий обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності на умовах спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 122-1, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Чернівецької області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ М.І. Костенко

___________________ Ю.І. Цвіркун