Справа № 804/15571/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 рокусправа № 804/15571/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 04.02.2014 р., винесене Дніпродзержинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яким зобов'язано сплатити штраф за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі на суму 22 330,50 грн.; зобов'язати Дніпродзержинську об'єднану державну податкову інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області зарахувати в повному обсязі суми надмірно сплачених податкових зобов'язань у розмірі 10 232,30 грн. до податкових зобов'язань з плати за землю у вигляді орендної плати, що виникнуть протягом наступних звітних (податкових) періодів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 04.02.2014 р., винесене Дніпродзержинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на суму 22 330,50 грн. Зобов'язано Дніпродзержинську об'єднану державну податкову інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області зарахувати в повному обсязі суми надмірно сплачених податкових зобов'язань у розмірі 10 232,30 грн. до податкових зобов'язань з плати за землю у вигляді орендної плати, що виникнуть протягом наступних звітних (податкових) періодів.

Не погодившись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.01.2014 р. податковим органом проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №37/5/04-03-15-04/НОМЕР_1 від 14.01.2014 року (далі - акт перевірки).

Так, згідно вказаного акту перевірки, податковим органом було встановлено допущені позивачем порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб та згідно п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% від суми заборгованості на суму 22 330,55 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи прийняте відповідачем податкове повідомлення - рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача обов'язку щодо орендної плати з моменту розірвання договору оренди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості прийнятого відповідачем податкового повідомлення - рішення, при цьому не погоджується щодо задоволення позовних вимог про зарахування надмірно сплачених коштів до податкових зобов'язань наступних періодів, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно з пунктом "в" статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та третьої статті 2 Закону України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про плату за землю" підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Так, відповідно до положень статті 15 Закону України "Про плату за землю", які кореспондуються з положеннями пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 цього Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.06.2008 р. між ОСОБА_1 та Дніпродзержинською міською радою було укладено Договір оренди земельної ділянки (державна реєстрація 20.06.2008 року №10179), розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, вулиця Каштанів 14. За умовами Договору в оренду передавалася земельна ділянка площею 0,4128 га, з яких 0,1297 га - із цільовим призначенням землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг; 0,2831 га - із цільовим призначенням землі автомобільного транспорту.

24.11.2009 р. між Дніпродзержинською міською радою та ОСОБА_1, було укладено угоду № 2003 про розірвання договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація 20.06.2008 року № 10179). Угода вступає в дію з часу підписання її сторонами і здійснення реєструючим органом відповідного запису (п.2 угоди).

Вказана Угода була укладена у зв'язку з приведенням договірної документації на землекористування у відповідність до чинного законодавства шляхом укладення нових договорів.

Наявність вказаної угоди та відповідно факт розірвання договору оренди земельної ділянки №10179 від 20.06.2008 року відповідачем не заперечується.

Доказів щодо визнання неправомірною та скасування угоди № 2003 від 24.11.2009 р. матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 116, 141 Земельного кодексу України та ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди припинив свою дію з 24.11.2009 року.

Крім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2011 р. (справа № 2а-15196/10/0470) було встановлено безпідставність застосування податковим органом до позивача передбаченої законом відповідальності за порушення норм податкового законодавства, після розірвання договору оренди земельної ділянки №10179 від 20.06.2008 року.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання відповідача, що зобов'язання зі спати земельного податку самостійно визначалися позивачем є узгодженими та сплачувалися останнім, а тому не можуть бути оскаржені відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач подав уточнені податкові декларації.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у податкового органу підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Щодо позовних про зобов'язання відповідача зарахувати суми надмірно сплачених податкових зобов'язань до податкових зобов'язань з плати за землю у вигляді орендної плати, що виникнуть протягом наступних звітних (податкових) періодів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про плату за землю» надміру сплачені суми податку підлягають поверненню платнику за його письмовою заявою або за його бажанням зараховуються до сплати податку за наступний рік.

Пунктом 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України встановлено, що помилково та/або надмірно сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику.

Строки повернення таких надмірно сплачених грошових зобов'язань визначені п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України. Так, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів.

Таким чином наведеними нормами не передбачено повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) і з здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю податкових органів.

За таких обставин, порядок повернення надмірно сплачених податкових зобов'язань, встановлений наведеними положеннями законодавства, тому з огляду на те, що позивач не звертався до податкового органу згідно наведеного вище порядку, та на відсутність відповідного прийнятого податковим органом рішення за його зверненням, вимоги про зобов'язання відповідача зарахувати суми надмірно сплачених податкових зобов'язань до податкових зобов'язань з плати за землю у вигляді орендної плати, що виникнуть протягом наступних звітних (податкових) періодів є передчасними та не підлягають задоволенню.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов'язання Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області зарахувати в повному обсязі суми надмірно сплачених податкових зобов'язань у розмірі 10 232,30 грн. до податкових зобов'язань з плати за землю у вигляді орендної плати, що виникнуть протягом наступних звітних (податкових) періодів, з прийняттям нової постанови в цій частині про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 р. - скасувати в частині зобов'язання Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області зарахувати в повному обсязі суми надмірно сплачених податкових зобов'язань у розмірі 10 232,30 грн. до податкових зобов'язань з плати за землю у вигляді орендної плати, що виникнуть протягом наступних звітних (податкових) періодів та відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

В решті постанову суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 913,50 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена 20.07.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим