Справа № 820/1990/15
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 р. Справа № 820/1990/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 820/1990/15

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання протиправними дій та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

02.03.2015 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача про прийняттю вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску позивача на суму 14651,43 грн. від 18.05.2014 року №Ф-504/17; вимогу про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску позивача від 18.05.2014 року №504-17 на суму 3631,65 грн; скасувати вищенаведені вимоги.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнані протиправними дії податкового органу щодо винесення вимоги про сплату недоїмки по єдиному соціальному внеску позивачем №Ф-504-17 в сумі 14651,43 грн.

Скасовано вимогу податкового органу про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску позивачем №Ф-504-17 в сумі 14651,43 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову, в цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач пройшов процедуру державної реєстрації та знаходився на податковому обліку у відповідача з 10.03.2006 року, з 01.01.2012 року знаходився на спрощеній системі оподаткування, та з 01.07.2014 року анульовано свідоцтво платника податку єдиного податку.

18.05.2014 року прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 14 651,43 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що оскаржувана вимога від 18.05.2014 року про стягнення з позивача недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому підлягає скасуванню.

Податковим органом під час прийняття даної вимоги були вчиненні дії, які суперечать нормам діючого законодавства, тому їх требо визнати протиправними.

В задоволенні частини позовних вимог про скасування вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску позивача від 18.05.2014 року №504-17 на суму 3631,65 грн. судом першої інстанції відмовлено, оскільки даної вимоги податковий орган не приймав.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В силу приписів статті 195 КАС України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає можливим здійснити перегляд судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнобов»язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

На підставі п.3 ч.1 ст. 7 згаданого вище Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Підставою для прийняття оскаржуваної вимоги про стягнення з позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнобов»язкове державне соціальне страхування стала наявна, на думку податкового органу, заборгованість зі сплати вказаного виду платежів позивачем за період часу з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач за період часу з 01.01.2014 року по 01.07.2014року перебував у відпустках про що він письмово повідомляв податковий орган та просив про ненарахування йому авансових платежів.

Виходячи із викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про те,що відсутня база для нарахування позивачем єдиного внеску на загальнобов»язкове державне соціальне страхування, тому й відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення відповідачем.

Апеляційна скарга каже, що подані позивачем заяви про відпустку стосуються лише податкових зобов»язань.

Колегія суддів, вважає даний висновок необґрунтованим за наведених вище підстав.

Позивач у своїй позовній заяві просить про визнання протиправними дій податкового органу з прийняття оскаржуваних вимог, мотивуючи свою позицію порушенням податковим органом вимог про направлення на адресу позивача, вказаної вимоги.

У відповідності до ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податку і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимог про її сплату.

Колегія суддів, вважає що повноваження податкового органу з прийняття вимог про сплату єдиного внеску надані наведеною вище статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції зроблений помилковий висновок про задоволення даної частини позовних вимог.

Судове рішення в цій частині підлягає скасуванню, а в задоволенні даної частини позовних вимог слід відмовити.

В своїй апеляційній скарзі податковий орган каже про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Колегія суддів, вважає дані доводи необґрунтованими.

Позивач не пропустив строк звернення до суду, оскільки матеріали справи не містять беззаперечних доказів належним чином отримання ним копії оскаржуваної вимоги у строки визначені законодавством.

У відповідності до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 820/1990/15 скасувати в частині визнання протиправними дії Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо винесення вимоги про сплату недоїмки по єдиному соціальному внеску позивачем №Ф-504-17 в сумі 14651,43 грн.

В цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 820/1990/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Мельнікова Л.В. Бартош Н.С.
Повний текст постанови виготовлений 10.08.2015 р.