Справа № 2а-4327/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2010 р. Справа № 2a-4327/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Маковійчук С.М.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення коштів в сумі 174,19 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківський міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 174,19 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10.12.2008 року відповідачу, на підставі поданої заяви від 03.12.2008 року, було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яку він отримував до 24.12.2008 року. Однак, 29.09.2010 року за даними звірки з ДПА Івано-Франківської області виявилось, що відповідач перебував на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості, та одночасно був зареєстрований як фізична особа-підприємець до 24.12.2008 року включно. Вважає отримання відповідачем допомоги по безробіттю безпідставною та такою, що підлягає стягненню в розмірі 174,19 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду справи судом повідомлявся завчасно та належним чином, доказів поважності його відсутності при розгляді справи не надав. Правом подання заперечень проти позову не скористався.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі повторного неприбуття відповідача, який не є субєктом владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд вбачав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.12.2008 року відповідачу надано статус безробітного та з 10.12.2008 року призначено допомогу по безробіттю в розмірі 174,19 грн., яку за період з 10.12.2008 року по 25.12.2008 року виплачено в повному обсязі.

Як підтверджується матеріалами справи 25.12.2008 року, згідно з поданою заявою, відповідача знято з обліку як безробітного в Івано-Франківському міському центрі зайнятості у звязку із переїздом в іншу місцевість, без зміни прописки.

29.09.2010 року позивачем, на підставі звірки даних з Державною податковою адміністрацією в Івано-Франківській області, результати якої оформлені у акті перевірки №1633, встановлено, що відповідач, під час перебування на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітний, одночасно був зареєстрований як фізична особа підприємець, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осію-підприємців (а.с. 13).

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем 05.10.2010 року направлено відповідачу повідомлення з вимогою повернути виплачені грошові кошти допомоги по безробіттю в розмірі 174,19 грн., яке залишене відповідачем без реагування (а.с. 14).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення»безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які з незалежних від них причин не мають заробітку (або інших передбачених чинним законодавством доходів) через відсутність підходящої роботи, зареєстровані у державній службі зайнятості, дійсно шукають роботу та здатні приступити до праці.

Відповідно до пункту 2 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено обовязок застрахованої особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітної, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 3 статті 36 Закону встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг стягується з особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Судом встановлено, що відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 10.08.2006 року і тільки 24.12.2008 року до даних Єдиного державного реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця за судовим рішенням, що не повязано з її банкрутством (а.с.14).

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 статті 43 Закону України «Про державне реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця є датою державної реєстрації фізичної особи-підприємця. Крім цього, пунктом 3 статті 46 вказаного Закону зазначено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пункту «б»частини 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення»до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Оскільки, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»відповідач за період з 10.12.2008 року по 24.12.2008 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, набуття ним статусу безробітного та отримання соціальної допомоги згідно з приписами Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»є безпідставним.

Судом встановлено, що відповідачем добровільно не здійснено повернення безпідставно отриманих грошових коштів як допомоги по безробіттю в сумі 174,19 грн. на вимогу позивача, а тому зазначена сума підлягає стягненню в судовому порядку. Сума, що підлягає до стягнення підтверджена розрахунком позивача та іншими матеріалами справи (а.с.11).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. код НОМЕР_1) на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття кошти в розмірі 174 (Сто сімдесят чотири гривні) 19 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 27.12.2010 року.