Справа № 337/3985/15-а
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2015-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.,

при секретарі Чалій Т.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 19.04.2004р. їй було призначено пенсію за віком. Після призначення пенсії вона продовжує працювати. З 01.04.2015р. відповідач почав виплачувати їй пенсію в меншому розмірі, ніж раніш, а саме в розмірі 85%. 25.06.2015р. вона звернулась до відповідача з заявою пояснити причини такого зменшення і отримала відповідь, згідно якої виплата пенсії в розмірі 85% здійснюється працюючим пенсіонерам на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015р.. Однак вважає, що вказаний закон є неконституційним, оскільки звужує права громадян, і вимоги цього закону не узгоджуються з вимогами ст.22 Конституції України щодо заборони звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийняття нових законів. При здійснення своїх повноважень УПФУ повинен діяти у відповідності до Конституції як акту вищої юридичної сили і не повинен був в даному випадку застосовувати Закон №213.

Просить визнати таким, що не відповідає Конституції України та скасувати рішення УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо виплаті їй пенсії з 01.04.2015р. в розмірі 85% раніш призначеного розміру, зобовязати відповідача поновити їй виплату пенсії з 01.04.2015р. в повному розмірі, зобовязати відповідача виплатити різницю між призначеною та фактично виплаченою пенсією з 01.04.2015р.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач повинен був застосовувати виключно Конституцію України, в якій вказано, що пенсія їй повинна виплачуватись в повному розмірі. Оскільки прийнятий Закон є неконституційним відповідач та суд зобовязані застосовувати виключно Конституцію України. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що при виплаті пенсії позивачу УПФУ діє на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Конституція України гарантує громадянам отримання пенсії. При цьому, порядок призначення, визначення розміру та виплати пенсії регулюється спеціальним Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який прийнятий на підставі Конституціх і їй не суперечить. 01.04.2015р. набрав чинності Закон України №213 від 02.03.2015р., яким внесені зміни до вищевказаного Закону. Так, у відповідності до абз.3 ст.1 Закону України №213тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Оскільки позивачка станом на 01.04.2015р. і до теперішнього часу працює і розмір призначеної їй пенсії становить понад 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (1423,50грн), тому відповідач правомірно зменшив їй розмір виплачуваної пенсії до 85%. В даному випадку відповідач діє у відповідності до Закону, який є чинним, неконституційним не визнаний. Позивачка не була позбавлена права на пенсію, їй лише обмежений її розмір, що практикою Європейського суду з прав людини визнається допустим. Вважає дії УПФУ правомірними і просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2004р. позивачу призначена пенсія за віком, після призначення пенсії і до теперішнього часу вона продовжує працювати, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось.

З 01.04.2015р. розмір призначеної позивачу пенсії склав 1864,47грн. щомісячно, однак фактично виплачується пенсія в розмірі 1584,80грн., що становить 85% від розміру призначеної пенсії (1864,80грн:100%х85%).

25.06.2015р. позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою щодо зясування причин зменшення розміру отримуваної пенсії та проведення доплати недоотримуваної пенсії з 01.04.2015р..

Листом від 10.07.2015р. відповідач повідомив позивача, що тимчасово в період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р. згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015р. виплата пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у період роботи пенсія виплачується в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність. Оскільки позивач продовжує працювати, пенсія виплачується їй в розмірі 85% правомірно.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цієї Конституції, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

02.03.2015р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01.04.2015р.

Вказаним Законом (пп.2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно яких:

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п.2 розділу 3 «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, оцінивши обставини даної справи, суд вважає, що при виплаті позивачу пенсії з 01.04.2015р. відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015р., яким передбачено зменшення розміру виплачуваної пенсії працюючим пенсіонерам до 85% від раніш призначеного розміру, якщо розмір пенсії перевищує 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

В судовому засіданні встановлено і не оспорююється сторонами, що позивач після призначення їй пенсії і до теперішнього часу працює, розмір призначеної їй пенсії з 01.04.2015р. становить 1864,47грн., що перевищує 150% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015рік» для осіб, які втратили працездатність (949,00грн. :100%х150% = 1423,50грн.), тому суд вважає, що до неї правомірно підлягають застосуванню вищевказані вимоги закону.

При цьому, суд звертає увагу, що вирішення питання відповідності норм Законів України Конституції України не є повноваженнями судів загальної юрисдикції, а є виключною компетенцією Конституційного Суду України.

На даний момент Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015р. неконституційним не визнаний, тобто є чинним і підлягає застосуванню.

Таким чином, підстав для визнання неправомірними дій та рішення відповідача про виплату позивачу пенсії з 01.04.2015р. в розмірі 85% призначеної пенсії, суд не знаходить.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.19,22,46 Конституції України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із відповідними змінами та доповненнями, ст..2,7-11,159-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її оголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 10.08.2015р.

Суддя Н.А.Мурашова

10.08.2015