Справа № 127/25663/14
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 серпня 2015 р. Справа № 127/25663/14

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про: визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у зв'язку з не направленням відповідачем позивачу постанови про відкриття провадження, останній був позбавлений можливості добровільного виконання виконавчого документу внаслідок чого державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. Так, позивач вважає постанови про стягнення з боржника виконавчого збору неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі.

Треті особи, в судове засідання також не з'явилися, проте надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Згідно із частиною 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

09 жовтня 2014 року до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції надійшла заява від ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа № 212/2-53/11 від 23 вересня 2014 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 18031 грн. 15 коп. матеріальної шкоди та 75000 грн. моральної шкоди в рівних частинах на користь кожного.

15 жовтня 2014 року на підставі виконавчого листа № 212/2-53/11 від 23 вересня 2014 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області державним виконавцем Голубчик Ю.В. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 45049787, № 45053878 та № 45054014 та встановлено боржнику термін самостійно виконати та надати докази проплати в строк до 22 жовтня 2014 року.

23 жовтня 2014 року державним виконавцем Голубчик Ю.В. винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 45049787, № 45053878 та № 45054014 внаслідок невиконання самостійно боржником виконавчого листа № 212/2-53/11 від 23 вересня 2014 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області в строк до 22 жовтня 2014 року.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно статті 5 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Положення частини 1 статті 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частинами 1 та 2 статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як випливає із матеріалів адміністративного позову постанови про відкриття виконавчого провадження № 45049787, № 45053878 та № 45054014 були винесенні державним виконавцем 15 жовтня 2014 року, однак доказів направлення даних постанов на адресу ОСОБА_1 в матеріалах справи немає.

Суд не приймає до уваги витяг з реєстру простої кореспонденції Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 27 жовтня 2014 року оскільки вказаний реєстр від 27 жовтня 2014 року, а постанови про відкриття провадження № 45049787, № 45053878 та № 45054014 були винесенні державним виконавцем 15 жовтня 2014 року.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що постанови про виконавчий збір № 45049787, № 45053878 та № 45054014 винесені державним виконавцем 23 жовтня 2014 року, що саме було направлено простою кореспонденцією на адресу ОСОБА_1 27 жовтня 2014 року простою кореспонденцією з витягу реєстру Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ не вбачається.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 не виконала вимоги ст.47 ЗУ" Про виконавче провадження" та не надала позивачу терміну для добровільного виконання постанов № 45049787, № 45053878 та № 45054014, а всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" винесла постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 45049787, № 45053878 та № 45054014.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачами не доведено правомірність оскаржуваних постанов, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваних постанов.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору № 45049787 від 23 жовтня 2014 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору № 45053878 від 23 жовтня 2014 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору № 45054014 від 23 жовтня 2014 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна