Справа № 804/7421/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 р. Справа № 804/7421/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Турлакової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальності Дент Лайф про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -
Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Дент Лайф з позовними вимогами про: - стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Дент Лайф на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в розмірі 8000,00 грн.; - стягнення з відповідача на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 224,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач не забезпечив працевлаштування інвалідів у відповідній кількості та не сплатив вчасно адміністративно-господарські санкції за не здійснення працевлаштування інвалідів, в результаті чого порушено вимоги ст.19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та завдано значної шкоди державним інтересам.
Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення проти позову з проханням відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Дент Лайф працевлаштувало інваліда в кількості 1 особа ОСОБА_2. При наданні звіту форми 10-ПІ №03-07/9143 від 27.02.2015 року відповідачем була допущена технічна помилка, в результаті чого у вказаному звіті не було відображено працевлаштованого в ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Дент Лайф інваліда. Таким чином, вимоги чинного законодавства покладені на підприємство ним виконані.
Позивач та відповідач до суду не зявились про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі їх представників.
Ухвалою суду від 03.07.2015р. відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, письмові заперечення відповідача, чинне законодавство, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Дент Лайф покладається обовязок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до розрахунку суми позову, предявленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідами, відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 8000 грн.
Відповідачем, відповідно до законодавства було працевлаштовано інваліда в кількості 1 особа - ОСОБА_2, це підтверджується наявними в матеріалах справи засвідченими копіями документів, а саме: посвідченням про інвалідність Серії ААИ №487743; Довідкою до Акта МСЕК Серії 10 ААА №062401, трудовою книжкою АВ №220651, на імя ОСОБА_2, платіжними відомостями на видачу заробітної плати ОСОБА_2 за січень-грудень 2014р., грудень 2013р.
Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.
Частиною 3 ст.18 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства (обєднання, установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, встановлено нормативом, передбаченим ч.1 ст.19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві (в обєднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для підприємств (обєднань), установ організацій незалежно від форми власності та господарювання, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір штрафних санкцій за робоче місце, не зайняте інвалідом , визначається в розмірі половини середньої річної заробітної платина відповідному підприємстві (обєднанні), у відповідній установі, організації.
Згідно ч.3 ст.20 наведеного Закону сплату штрафних санкцій підприємства (обєднання) установи і організації провадять за рахунок прибутку, який залишається у їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обовязкових платежів).
З огляду на приписи статті 238 Господарського кодексу України, до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, та за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин відповідно до статті 218 цього Кодексу є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Відтак, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.
Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.
Так, згідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Так відповідно до розрахунку суми позову, предявленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідами, відповідач на думку позивача повинен сплатити адміністративно-господарські санкції, проте судом встановлено, що на підприємстві відповідача працює інвалід з 15.02.2012р.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач працевлаштував інваліда в кількості однієї особи - ОСОБА_2, який на підставі Наказу №6 від 15.02.2012р., працює на підприємстві відповідача, тим самим виконав покладений на нього обовязок.
Таким чином, суд зазначає що помилки в звітності підприємства відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Дент Лайф Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік за формою 10-ПІ, за наявності працевлаштованого інваліда, що позивачем не спростовано, не можуть бути підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій за незайняте робоче місце для працевлаштування інваліда.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем виконані вимоги чинного законодавства щодо організації та працевлаштування інвалідів на підприємстві, адміністративно-господарські санкції та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій нараховані позивачем безпідставно, оскільки доказів на підтвердження наявності обовязку відповідача по сплаті штрафних санкцій за помилки в поданій Фонду соціального захисту інвалідів звітності Форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів, чинним законодавством не передбачено, та вина відповідача не доведена.
З урахуванням сукупності викладених обставин, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного суду України суд, -
В задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Дент Лайф про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_3