Справа № 807/1185/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1185/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Гелетей А.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача 1: Начальник 2-го відділення інспекторів прикордонної служби "Тиса" Чопського прикордонного загону капітан Змієвська І.В.;

відповідача 2: Чопський прикордонний загін, представник - Польніков О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби "Тиса" Чопського прикордонного загону капітана Змієвської І.В., Чопського прикордонного загону про визнання нечинним і скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби "Тиса" Чопського прикордонного загону капітана Змієвської І.В. (далі - відповідач 1), Чопського прикордонного загону (далі - відповідач 2) про визнання нечинним і скасування рішення від 18.06.2015 року про відмову позивачеві в перетині державного кордону України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. 18.06.2015 року позивач мав намір виїхати до Угорської Республіки через міжнародний пункт пропуску "Чоп-Загонь" у м. Чоп, Закарпатської області. Однак, рішенням відповідача 1 від 18.06.2015 року позивачеві було відмовлено в перетинанні державного кордону України. Разом з тим, представник позивача наголошував, що дане рішення від 18.06.2015 року є незаконним і підлягає скасуванню з наступних підстав. Зокрема, у позивача був наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон та дозвіл Угорської республіки на спрощений перетин кордону. Відтак, представник позивача наголошував, що у позивача були наявні всі документи необхідні для виїзду з території України і в'їзду в Угорську Республіку, у зв'язку з чим відповідач не мав правових підстав для відмови у перетинанні державного кордону України. Також, представник позивача вказував, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року було закрито провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 1 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, наголосивши на тому, що оскаржуване рішення від 18.06.2015 року було прийнято у відповідності до чинного законодавства України.

В судовому засіданні представник відповідача 2 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в наданих письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. 18.06.2015 року, в міжнародний пункт пропуску "Чоп (Тиса)" з метою оформлення на виїзд з території України прибув позивач. Під час здійснення перевірки позивач надав внутрішній паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та повідомив, що являється громадянином України. Разом з тим, для перетину території України позивач пред'явив паспортний документ громадянина Угорщини НОМЕР_2, тобто вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України в міжнародному пункті пропуску без відповідного документу, чим порушив чинне законодавство України. Відтак, старшим інспектором відповідача 2 лейтенантом ОСОБА_8 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №054038 від 18.06.2015 року. Також, відповідачем 2 було проведено аналіз витягу з підсистем ІТС "Ризик". Відтак, відповідач вказував, що 18.06.2015 року позивач, як громадянин України при спробі перетину державного кордону України пред'явив саме закордонний паспорт громадянина Угорщини - НОМЕР_2, виданий 15 JUN 12 на ім'я ОСОБА_11. Таким чином, позивача через державний кордон України пропущено не було, та цілком правомірно відмовлено у перетинанні державного кордону України. Представник відповідача 2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 червня 2015 року, на міжнародний пункт пропуску "Чоп (Тиса)" прибув позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою оформлення документів для виїзду з території України.

Правові засади здійснення прикордонного контролю визначені ст. 3 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 року №1710-VІ (далі - Закон України №1710-VІ), зокрема, під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 2 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 року № 661-IV (далі - Закон України № 661-IV) визначено основні функції Державної прикордонної служби України, серед яких в тому числі і здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

У відповідності до ст.19 Закону України № 661-IV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон, виявлення причин та умов, що призводять до порушень законодавства про державний кордон України, вжиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення.

Згідно до ст. 7 Закону України №1710-VІ паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Разом з тим, порядок здійснення стандартної перевірки документів посадовими особами Державної прикордонної служби України визначений п.2.1, п. 2.5, п.2.9 Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 року № 407 (далі - Інструкція №407). Так, відповідно до п.2.1 Інструкції №407 стандартна перевірка документів здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділів охорони державного кордону, які виконують обов'язки в прикордонному наряді "Перевірка документів".

Відповідно до п. 2.9 Інструкції №407 стандартна перевірка документів забезпечується шляхом: проведення оцінки ризиків; застосування технічних засобів контролю для пошуку ознак підробки у документах; опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Зокрема, пунктом 2.5 Інструкції №407 встановлено конкретний порядок дій під час проведення стандартної перевірки документів, так, прикордонний наряд "Перевірка документів" повинен: оглянути паспортний документ, що пред'являється, визначити його вид і відповідність установленому зразку, звірити фотокартку в паспортному документі з особою пред'явника, перевірити візуально, а за потреби з використанням технічних засобів, чи немає у паспортному документі підробок або їх ознак, перевірити правильність заповнення паспортного документа, перевірити, чи всі особи, вписані в паспортний документ, прямують через державний кордон, здійснити пошук необхідної інформації у відповідних базах даних Державної прикордонної служби України, ввести інформацію про особу до бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" (відповідно до Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України", затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року № 472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2007 року за № 765/14032), у випадках, передбачених законодавством, проставити в документі відмітку про перетинання державного кордону, повернути документ пред'явникові.

Відтак, 18.06.2015 року на міжнародному пункті пропуску "Чоп (Тиса)", з метою оформлення позивача на виїзд з території України та на виконання зазначених вище норм Інструкції №407, відповідачем 2 було здійснено стандартну перевірку документів, в ході якої було проведено опитування позивача та здійснено пошук в базах даних Держприкордонслужби.

Разом з тим, під час здійснення перевірки позивач пред'явив для виїзду з території України внутрішній паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, повідомивши, що являється громадянином України, а також, закордонний паспорт громадянина Угорщини - НОМЕР_2, виданий 15 JUN 12 на ім'я ОСОБА_11. Так, надані позивачем під час перевірки документи, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5 та закордонний паспорт громадянина Угорщини - НОМЕР_2, виданий 15 JUN 12 на ім'я ОСОБА_11 та проведений аналіз витягу з підсистем ІТС "Ризик" в своїй сукупності підтверджують, що позивач, який є громадянином України при спробі перетину державного кордону України пред'явив саме закордонний паспорт громадянина Угорщини - НОМЕР_2, виданий 15 JUN 12 на ім'я ОСОБА_11.

Згідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року №2235-ІІІ законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про державний кордон України" від 04.11.1991 року №1777-ХІІ пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в'їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

У зв'язку з тим, що позивач пред'явив для перетину державного кордону України паспортний документ громадянина Угорщини НОМЕР_2, виданий 15 JUN 12 на ім'я ОСОБА_11, відтак вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в міжнародному пункті пропуску без відповідного документу.

Таким чином, позивачем було порушено вимоги ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року №2235-ІІІ та ст. 12 Закону України "Про державний кордон України" від 04.11.1991 року №1777-ХІІ. Відтак, старшим інспектором відповідача 2 лейтинантом ОСОБА_8 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №054038 від 18.06.2015 року (а.с. 27) щодо позивача, який в подальшому було направлено до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду.

Твердження представника позивача про те, що позивачем 18.06.2015 року на міжнародному пункті пропуску "Чоп (Тиса)", з метою оформлення для виїзду з території України було пред'явлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК №956276, виданого 07.05.2010 року, спростовується наступним.

Зокрема, позивачем на протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №054038 від 18.06.2015 року особисто було надано письмові пояснення та зазначено, що він не повністю знаючи всі закони України хотів перетнути кордон по паспорту Угорщини (а.с. 27). Відтак, позивачем згідно наданих письмових пояснень було визнано факт намагання перетнути державний кордон України у відповідності до паспорту Угорської Республіки. Також, факт намагання перетину позивачем території України, у відповідності до паспорту Угорської Республіки підтверджується поясненнями свідків, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_8, наданими в судовому засіданні.

Щодо твердження представника позивача в частині звільнення від доказування обставин, які встановлені постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року (суддя - Сарай А.І.), суд погоджується з вказаною думкою, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, закриваючи провадження в адміністративній справі відносно позивача, в мотивувальній частині рішення зазначив на відсутність у діях останнього прямого умислу на незаконний перетин кордону, жодної оцінки факту по якому саме паспорту позивач намагався перетнути кордон судом не надано (а.с. 38).

В постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року зазначено, що з наданої адвокатом копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК №956276 вбачається, що такий виданий на ім'я позивача із строком дії до 07.05.2020 року та з наданої копії дозволу Угорської Республіки на спрощений перетин кордону вбачається, що такий виданий на ім'я позивача із строком дії до 31.01.2017 року (а.с. 38).

Отже, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області не стверджує про те, що позивач намагався перетнути державний кордон України згідно паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а не паспорта громадянина Угорської Республіки. Сам же позивач в поясненні до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.06.2015 року серії ЗхРУ №054038 зазначає, що він не повністю знаючи всі закони України, хотів перетнути кордон по паспорту Угорщини (а.с. 27).

Зокрема, ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, щодокументами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка.

Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, жодного з перелічених документів позивачем не було пред'явлено 18.06.2015 року під час намагання перетину державного кордону Украни. А у відповідності до ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" - закордонний паспорт громадянина Угорщини не дає право виїзду за кордон громадянину України.

Також, ч. 1 ст. 14 Закону України №1710-VІ визначено порядок відмови у перетинанні державного кордону іноземцям, особам без громадянства та громадянам України, а саме: громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Відтак, у відповідності до рішення відповідача 1 від 18.06.2015 року було відмовлено позивачеві в перетині державного кордону України (а.с. 6).

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні позову ОСОБА_5 до Начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби "Тиса" Чопського прикордонного загону капітана Змієвської І.В., Чопського прикордонного загону про визнання нечинним і скасування рішення від 18.06.2015 року про відмову в перетині державного кордону України - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 5 серпня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 серпня 2015 року.