Справа № 711/7571/2012
Суддя: Бобрушко В. І.
Дата ухвалення: 2012-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/7571/2012
Провадження № 2-а/711/6258/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2012 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Баник А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради, третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради. В позовній заяві зазначив, що на початку квітня 2012 року він вирішив продовжити будівництво житлового будинку на земельній ділянці по вулиці Незалежна в с. Вільхівці-Лази, на якій ще у 1997 році він разом зі своїми родичами залили фундамент в землі та почали завозити різні будівельні матеріали. Причиною тривалої перерви у будівництві житлового будинку послужила його важка хвороба нирок. Йому тривалий час підшуковували донора на пересадку нирки і потім було зроблено таку пересадку однієї нирки від його матері. В результаті перенесеної хвороби його визнано інвалідом першої групи. Ця земельна ділянка поруч з його братом ОСОБА_3 йому дісталася від односельчанина ОСОБА_3, у якого вже був у наявності будівельний паспорт на забудову земельної ділянки та якому його батько в обмін надав іншу рівноцінну земельну ділянку, що була у користуванні батька і розташована на цій же вулиці, лише з протилежної сторони. Його батько хотів, щоб він та його рідний брат ОСОБА_3 проживали в межу один з одним та допомагали один одному. Відразу після обміну земельними ділянками ОСОБА_3 приступив до використання наданої йому його батьком в обмін земельної ділянки. На ній він побудував житловий будинок своєму сину ОСОБА_4, який вже і проживає на першому поверсі побудованого на цій земельній ділянці будинку, про те документів на цю отриману взамін земельну ділянку не оформляв ні ОСОБА_3, ні його син ОСОБА_4. Одночасно з продовженням будівельних робіт, на початку квітня 2012 року, він звернувся з письмовою заявою до органу місцевого самоврядування про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, але замість відповідного рішення сесії сільської ради отримав повідомлення про те, що передати цю земельну ділянку йому сільська рада не може, бо на неї вже виготовлений державний акт у ОСОБА_3 Наскільки йому відомо, питання обміну земельними ділянками між його батьком та ОСОБА_3 було погоджено із тодішнім сільським головою ОСОБА_5 та землевпорядником ОСОБА_6 Після отримання письмової відповіді з сільської ради він звернувся до свого батька та до сільської ради, де йому підтвердили, що вже тривалий час між його батьком та ОСОБА_3 існують конфлікти з приводу обміну земельними ділянками, бо ОСОБА_3 забудував і надану йому в обмін земельну ділянку і не відмовляється від тої, що давав в обмін його батьку. При цьому батько йому пояснив, що ще з початку 2012 року він звертався у різні служби району з цього питання, але старався йому нічого не казати про обставини з земельною ділянкою, щоб не нервувати його, та щоб не сталося погіршення його здоров»я. На даний час ОСОБА_3 має державний акт серії ЗК-011 №03695 від 05.05.1997 року, який виготовлено не на підставі рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради, а на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради від 18 квітня 1997 року за №10, якому ОСОБА_2 сільською радою не було делеговано повноважень щодо розпорядження землями в межах території села. А відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»тільки рада на своїх пленарних засіданнях вправі була приймати такі рішення. Вказаним рішенням виконкому не зазначено, де знаходиться земельна ділянка, яка її площа, для якого цільового призначення вона виділена. Також зазначив, що не виключено, що ОСОБА_3 при виготовленні державного акту пояснював, що йдеться про земельну ділянку, яку він отримав від його батька. Вважає рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради від 18 квітня 1997 року за №10 в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_3 не конкретизованим та таким, що не відповідає вимогам закону.

Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 18 квітня 1997 року за №10 щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10 га. в с. Ракове, ОСОБА_2 сільської ради для будівництва житлового будинку та господарських будівель.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та додатково пояснив, що підтверджуючих документів на спірну земельну ділянку в с. Вільхівці-Лази по вулиці Незалежній, на яку ОСОБА_3 виготовлено державний акт на право власності на землю, та яку його батько ОСОБА_7 обміняв в ОСОБА_3 і передав йому в користування, а також на іншу земельну ділянку з протилежної сторони на цій же вулиці, де ОСОБА_3 вже побудував будинок, в його батька не було. Вважає, що оскільки батько ОСОБА_7 обіцяв надати йому в користування вказану спірну земельну ділянку, а тому порушено його право на її користування. Раніше в сільську раду про виділення спірної земельної ділянки він не звертався, оскільки хворів, але давав можливість косити траву на ній своєму брату. Просить позов задовольнити.

Представник ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_8 в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що працює в сільській раді землевпорядником, і йому відомо, що спірна земельна ділянка, виділена ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 18 квітня 1997 року за №10, знаходиться в с. Ракове біля будинку ОСОБА_7 і її площа становить близько 0,09 га. Чи виділялася раніше спірна земельна ділянка батьку позивача ОСОБА_7 йому не відомо. Також він не має даних, що ОСОБА_3 виділялася земельна ділянка в іншому місці для будівництва та обслуговування житлового будинку. На спірній земельній ділянці в даний час залитий фундамент і вона знаходиться в користуванні Дьордяй. Про обмін земельних ділянок між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 йому відомо зі слів жителів села. Просить позов задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 18 квітня 1997 року за №10 йому на законних підставах було виділено спірну земельну ділянку площею 0,10 га. в с. Вільхівці-Лази по вулиці Незалежній, але Дьордяї її захопили. З батьком позивача ОСОБА_7 в них дійсно йшла мова про обмін спірної земельної ділянки, але згоди між не було досягнуто. На цій же вулиці напроти також була виділена земельна ділянка площею 0,15 га. його сину ОСОБА_3 На спірній земельній ділянці в даний час знаходиться фундамент, який в жовтні 2012 року залили ОСОБА_1 та ОСОБА_9 В даний час спірну земельну ділянку він не використовує, оскільки її захопили Дьордяї. Три роки тому він вже звертався до суду з позовом щодо повернення йому спірної земельної ділянки і її було повернуто, але її знову захоплено. Просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення 3-ї сесії 21-го скликання ОСОБА_2 сільської ради від 30 березня 1991 року ОСОБА_3М надано дозвіл на індивідуальне будівництво на земельній ділянці площею 0,10 га. в с. Ракове (а.с.8).

На даний час ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-011 №03695 від 05.05.1997 року є власником земельної ділянки площею 0,10 га. в с. Ракове, ОСОБА_2 сільської ради для будівництва житлового будинку та господарських будівель і вказаний державний акт виданий на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 18 квітня 1997 року за №10 (а.с.6, 13).

ОСОБА_2 сільської ради від 23 квітня 2012 року за №66 ОСОБА_1 на його заяву від 12.04.2012 року повідомлено, що виділити йому земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Ракове, вул.. Незалежності, поруч з його братом ОСОБА_7, сільська рада не має можливості, оскільки на цю земельну ділянку є виготовлений державний акт в ОСОБА_3 Зі свідчень свідків ОСОБА_3 здійснював обмін земельних ділянок з ОСОБА_7 в усній формі. Також повідомлено, що надати ОСОБА_1 земельну ділянку сільська рада зможе після скасування державного акту ОСОБА_3 (а.с.5).

Свідок ОСОБА_7. в судовому засіданні ствердив, що він являється батьком позивача і дійсно 14-15 років тому обмінявся з ОСОБА_3 земельними ділянками в с. Вільхівці-Лази по вулиці Незалежній, надавши йому 0,12 га., а ОСОБА_3 надав йому 0,08 га. Земельну ділянку площею 0,12 га., яку він передав ОСОБА_3, він отримав в колгоспі, і в даний час сином ОСОБА_3 на ній побудований будинок. На спірній земельній ділянці площею 0,08 га., яку йому надав ОСОБА_3 і яка в даний час належить ОСОБА_3М згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, він залив фундамент, але потім перестав на ній будувати, так як син ОСОБА_1 захворів. Спірну земельну ділянку він мав на меті передати сину ОСОБА_1 На час обміну земельних ділянок правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,12 га. він не мав. Також пояснив, що під час обміну земельних ділянок документи на спірну земельну ділянку, яку надав йому ОСОБА_3, не оформлялися.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що їй відомо, що ОСОБА_7 обмінявся з ОСОБА_3 земельними ділянками, але коли саме не пам»ятає.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердив, що йому відомо про обмін земельними ділянками між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, але коли саме відбувався обмін йому не відомо.

Відповідно до ст.2 ч.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом придбання за договором купівлі-продажу, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України.

Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки).

У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, якими є згідно до ст. 126 цього Кодексу державні акти.

Згідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати будь-яких порушень його прав на землю.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними актів органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та ( або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

В пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»зазначено, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. А згідно п. 11 цієї ж Постанови, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його незаконність.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав , свобод та інтересів.

А згідно до ст. 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 доводить в судовому засіданні неправомірність видачі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 18 квітня 1997 року за №10 щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10 га. в с. Ракове (яка є тією ж, що знаходиться по вулиці Незалежній в с.Вільхівці-Лази).

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що доводи позивача ОСОБА_1 щодо порушення його права на землю в с. Вільхівці-Лази по вул. Незалежній з боку виконкому ОСОБА_2 сільської ради у звязку з прийняттям ним рішення від 18 квітня 1997 року за №10 щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10 га. в с. Ракове, ОСОБА_2 сільської ради для будівництва житлового будинку та господарських будівель. матеріалами справи не стверджено.

Крім того, позивачем не наведено достовірних даних щодо передачі йому спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості), її розмірів, оформлення відповідного договору на користування земельною ділянкою, внесення плати за її користування.

Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено.

Враховуючи наведене, та те, що позивач ОСОБА_1 не являється власником чи належним землекористувачем спірної земельної ділянки, а відтак не доведено його право на цю земельну ділянку, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 10, 71, 72, 159 163 КАС України, ст. ст. 12, 81, 116, 118, 120, 125, 126, 152, 158 Земельного кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 18 квітня 1997 року за №10 щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10 га. в с. Ракове, ОСОБА_2 сільської ради для будівництва житлового будинку та господарських будівель відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Г о л о в у ю ч и й: ОСОБА_12