Справа № 344/6887/15-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/6887/15-а
Провадження № 2-а/344/323/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі с/з: ОСОБА_2

за участю позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до УДАІ УМВС в Івано-Франківській області скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до УДАІ УМВС в Івано-Франківській області скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 195362 від 07.05.2015 року, закриття провадження та стягнення моральної шкоди в розмірі 7000 грн.

Позивач вважає дії працівника ДПС ВДАІ незаконними, оскільки, вказаного в постанові адміністративного правопорушення не вчиняв, при складанні протоколу відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства, які регулюють порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив за даних обставин скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 195362 від 07.05.2015 року про накладення адміністративного стягнення. Моральну шкоду обгрунтував винесенням постанови, витрачення часу для звернення в суд.

Відповідач в судове засідання не забезпечив явку уповноваженого представника, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ч.4 ст. 128 КАС України суд ухвалив про розгляд справи у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 07.05.2015 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивача визнано винним в тому, що він 07.05.2015 року в м.Івано-Франківську по вул.. Івасюка, керуючи ТЗ перетнув двійну суцільну лінію дорожньої розмітки (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В судовому засіданні позивач зазначив, що правил дорожнього руху не порушував.

В графі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 524361 «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» позивач вказав, що правил дорожнього руху не порушував, з протоколом незгідний.

Відповідач, на якого нормами чинного законодавства покладено обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду доказів, які б спростовували слова позивача, хоча до протоколу додавалися відео (зазначено в протоколі).

В контексті вищезазначеного суд також звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. А тому, суд приходить до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 195362 від 07.05.2015 року підлягає скасуванню, за недоведеністю та спростування протилежного.

Стосовно вимоги ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, відповідно до положень КУпАП винесена Відповідачем оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена як в адміністративному, так і в судовому порядку.

При цьому правом вибору способу захисту своїх прав та способу оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення наділено особу, щодо якої винесено дану постанову.

Відповідно до статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, повноваження щодо закриття справи про адміністративне правопорушення входить до безпосередньої компетенції органу (посадової особи) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

В той же час, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення в порядку адміністративного судочинства.

Повноваження адміністративного суду щодо розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначено Кодексом адміністративного судочинства України та, зокрема, статтею 162 даного Кодексу.

При цьому, до компетенції адміністративного суду не входить повноваження щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому в задоволенні вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Також позивачем заявлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідача, в розмірі 7000 грн.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує вимоги ст.23 ЦК України, зокрема те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Однак, позивачем не надано докази та не наведені належні обґрунтування завдання йому моральної шкоди діями відповідача, яку він оцінював у 7000 грн., без обгрунтування і розміру заподіяння шкоди.

На підставі ст.ст.122,283,287-289 КУпАП та керуючись ст.ст.17,18,71,159,160,162,163, ч.2 ст.171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частко0во.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №195362 від 07.05.2015 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 07 серпня 2015 року.

Суддя Польська М.В.