Справа № 2а-83/10
Суддя: Горщар А. Г.
Дата ухвалення: 2010-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Полонський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Яриновській З.С.

з участю представника позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Полонському районі про визнання незаконною відмови у проведенні перерахунку та виплаті державної, додаткової пенсій, щомісячної компенсації в разі втрати годувальника непрацездатному члені сім`ї інваліда Чорнобильської катастрофи що був на його утриманні, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі (далі Управління) в якому просила визнати неправомірною відмову Управління в перерахунку їй пенсії по інвалідності у відповідності з ст.ст. 50, 52, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, зобовязати відповідача провести перерахунок призначеної пенсії, встановивши її з 1.06.2006 року по 14 лютого 2008 року, та з 1.01.2010 року до зміни законодавства у розмірах: державну пенсію не менше 10 мінімальних пенсій за віком; додаткову пенсію 100 процентів мінімальної пенсії за віком; щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника непрацездатному члені сім`ї інваліда Чорнобильської катастрофи що був на його утриманні (далі щомісячна компенсація) - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 вказувала, що вона отримувала в Управлінні з 1.06.2006 року по 14.02.2008 року і з 1.01.2010 року пенсію по втраті годувальника. Покійний її чоловік ОСОБА_5 являвся інвалідом 1-ї групи, захворювання повязаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і помер 6 вересня 2004 року. Настання смерті повязане з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС. Статтею 50 Закону встановлено, що особам, віднесених до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія, зокрема для інвалідів 1 групи у розмірі - 100 процентів від мінімальної пенсії за віком, статтею 52 Закону передбачено виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника - 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а в статті 54 вищезгаданого Закону зазначено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 1 групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком.

На письмове звернення щодо перерахунку пенсії у вказаних вище розмірах їй 1.02.2010 року Управління відмовило. Вважає такі дії відповідача неправомірними.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, збільшив, зокрема просив зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної компенсації за період з 1.06.2006 року по день зміни законодавства.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, вважали їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. При цьому зазначили, що позивачка з 1.06.2006 року по 14 лютого 2008 року, та з 1.01.2010 року одержує пенсію як особа, що втратила годувальника, інваліда 1 групи - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Пенсію позивачці призначено згідно ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак з врахуванням положень постанов Кабінету Міністрів України, зокрема №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Судом установлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні та отримувала пенсію про втраті годувальника з 1.06.2006 року по 14 лютого 2008 року, та знову отримує названий вид пенсії з 1.01.2010 року. Її покійний чоловік ОСОБА_5, який помер 6.09.2004 року, був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії, інвалідом 1 групи, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно експертного заключення Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 8 від 24.11.2005 року захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_5 повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Право позивачки на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється, тому на підставі ст.72 ч.3 КАС України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідноси), розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 1-й групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону встановлено, що особам, віднесених до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія, зокрема для інвалідів 1 групи у розмірі 100 процентів від мінімальної пенсії за віком, статтею 52 Закону передбачено виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника 50 процентів мінімальної пенсії за віком,

В частині 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При проведенні розрахунку пенсії позивачці відповідачем застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, згідно яких розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи проводиться виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. А також застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Листом від 1.02.2010 року № 11/15-7 для ОСОБА_4 відмовлено у встановленні розмірів пенсій, визначених ст. 50, 52, 54 Закону.

Суд не може погодитися з правильністю нарахування позивачці державної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, та щомісячної допомоги.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні позивачці розміру державної пенсії, а також щомісячної компенсації застосуванню підлягають норми ст.ст. 52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими, за основу їх нарахування повинна братись мінімальна пенсія за віком, розмір котрої дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, а не положення постанов Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав .

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, на думку суду не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком, тому суд вважає законною вимогу позивачки про здійснення відповідачем перерахунку та виплати не одержавних нею суми пенсій з 5.04.2006 року.

Суд зазначає, що Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» в статті 52, 54 Закону № 796-XII внесені зміни, зокрема про те, що особам, віднесеним до категорії 1, щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України; пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні у розмірі на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника;

Однак Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 рік від 22 травня 2008 року такі положення Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» визнані неконституційними. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» положення закону, визнані Конституційним Судом України неконституційними, втрачають чинність від дня прийняття Судом відповідного рішення.

Отже в період з 1 січня по 14 лютого 2008 року виплата призначеної позивачці державної пенсій, та в період з 1 січня по 22 травня 2008 року щомісячної компенсації проводилась відповідачем вірно в розмірах встановлених Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік».

Після 22 травня 2008 року по даний час стала діяти попередня редакція статей 52, 54 Закону, тому з 22 травня 2008 року, та з 20 січня 2010 року для ОСОБА_4 Управління повинно нараховувати та виплачувати відповідно щомісячну компенсацію і державну пенсію розмірах визначених зазначеними статтями Закону.

На думку суду не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_4 про виплату їй окрім державної пенсії, та щомісячної допомоги, ще й додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону, так як за змістом названої норми право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоровю має лише сама особа, що постраждала від наслідків катастрофи, а не утриманці після її смерті. Останнім передбачена виплата щомісячної компенсації відповідно до ст. 52 Закону.

Суд погоджується з пропозицією представника позивачки, що кінцевим періодом проведення відповідачем виплат державної пенсії та щомісячної компенсації для ОСОБА_4 у розмірах встановлених ст.52,54 Закону буде час з якого зміниться відповідне законодавство.

Керуючись наведеним, ч.3 ст.160, ст. 163, 256 КАС України суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України у Полонському районі про проведення перерахунку і виплати для ОСОБА_4 державної пенсій, щомісячної компенсації в разі втрати годувальника відповідно до розмірів встановлених статтями 52, 54 Закону України від 28 лютого 1991 р. № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Полонському районі здійснити перерахунок та виплату для ОСОБА_4 в період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року включно, та з 20 січня 2010 року по день зміни положень ст. 54 названого Закону державної пенсії в розмірі - не менше 10 мінімальних пенсій за віком щомісячно; щомісячної компенсації в разі втрати годувальника непрацездатному члені сім`ї інваліда Чорнобильської катастрофи що був на його утриманні в розмірі - 50 процентів мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року по день зміни положення ст. 52 згаданого Закону, з урахуванням виплачених сум.

Мінімальну пенсію за віком слід обчислювати виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого законами про Державний бюджет України на відповідні роки.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць, а саме січень 2006 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту її проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий ________________