Справа № 804/3368/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 р. Справа № 804/3368/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретаріЛомідзе Д.Г.,
представників позивача представників відповідача Леус Г.О., Петрової Н.І., Колупаєва О.В., Марченко О.Л., Тітова В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «НОВОМОСКОВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО» до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначивши, що податкове повідомлення-рішення було винесено правомірно на підставі висновків викладених в акті перевірки, які зроблені обґрунтовано за результатами встановлених фактичних відомостей. Таким чином, прийняте податкове повідомлення-рішення повністю відповідає вимогам чинного законодавства.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.
Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведена виїзна позапланова документальна перевірка ТДВ «Новомосковське АТП» бюджетного відшкодування заявленого за рахунок платника у банку за грудень 2014 року сформованого за рахунок від'ємного значення за листопад 2014 року. За результатами перевірки складено акт №37/151/03113450 від 12.02.2015.
За висновками акта № 37/151/03113450 від 12.02.2015, перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 199.1, 199.2, 199.3, 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України, а саме: при відображенні ТДВ «Новомосковське АТП» по податковій декларації за листопад 2014 року завищений податковий кредит та залишок від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 178 441,00 грн. за листопад 2014 року на суму 148 943,00 грн. Крім того, в порушення п.200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України завищено заявлену суб'єктом господарювання суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по податковій декларації за грудень 2014 року на суму 178 441,00 грн.
Як свідчить з матеріалів перевірки, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення слугували висновки ОДПІ стосовного того, що в листопаді 2014 року ТДВ «Новомосковське АТП» не здійснило розподіл сум податкового кредиту по оборотним активам (автобусам БАЗ), придбаним в ПАТ «Бориспільський автозавод» та послугам, наданим підприємствами ДП «Адміністративно-господарське підприємство», ПП «Автоекспрес - Дніпро» і ТОВ «Енергонафта» та не здійснило розподіл сум податкового кредиту по паливно - мастильним матеріалам та послугам, наданим підприємствами ДП «Адміністративно-господарське підприємство» і ТОВ «Енергонафта» в грудні 2014 р., що призвело до завищення показників податкового кредиту на суму 178441,00 грн. та завищення заявленої підприємством суми бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації за грудень 2014 р. на суму 178441,00 грн.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі таких висновків спірного акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Розв'язуючи спір, суд зазначає, що порядок формування платником податків податкового кредиту та від'ємного значення податку на додану вартість за спірний період за вказаними господарськими взаємовідносинами визначений приписами розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198. 1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п. 198. 2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п. 198.6. ст. 198 Кодексу, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 ПК України).
Відповідно до п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.
Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року (п.199.2 ст. 199 ПК України).
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду передбачено п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що законодавцем безумовно презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку. Таким чином, право платника податку на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як: придбання платником податку у інших платників цього податку товарів чи послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку - отримання доходу, тобто досягнення розумної економічної мети; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку.
З матеріалів справи також вбачається, що у періоді, що перевірявся, підприємство по взаємовідносинам з ПАТ «Бориспільський автозавод», ДП «Адміністративно-господарське підприємство», ПП «Автоекспрес - Дніпро» і ТОВ «Енергонафта» застосовувало ставки оподаткування податком на додану вартість 20% згідно з п. 10 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України по операціям на митній території України (с. 15 Акта перевірки) та повністю відносив їх на податковий кредит, оскільки товари та послуги із зазначеними контрагентами використовувались у повному обсязі в оподатковуваних ПДВ за ставкою 20% операціях (приміські перевезення), за якими позивач повність сплатив податкові зобов'язання.
На думку контролюючого органу, позивачем у порушення норм п.п. 199.1, 199.2, 199.3, 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України, при проведення розподілу сум податкового кредиту між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями в декларації за листопад 2014 р. по взаємовідносинам з ПАТ «Бориспільський автозавод», ДП «Адміністративно-господарське підприємство», ПП «Автоекспрес - Дніпро» і ТОВ «Енергонафта» було завищено показники дозволеного податкового кредиту (ряд. 17) та від'ємного значення податку на додану вартість (ряд. 19, 20.2) на суму 178441,00 грн., а саме, сума операцій по придбанню (виготовленню) з податком на додану вартість товарів/послуг та необоротних активів, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях, які не є об'єктом оподаткування та/або звільнені від оподаткування (ряд. 15) за даними перевірки складають 2648214,9 грн. в т.ч.:
- ряд. 15.1 - частина, що включається до складу податкового кредиту складає 1743585,00 грн., сума ПДВ складає 348717,00 грн.;
- ряд. 15.2 - частина, що не включається до складу податкового кредиту 904629,00 грн., тобто, загальна сума податкового кредиту (ряд. 17) повинна складати 348884,00 грн. У зв'язку із чим, встановлено завищення ПДВ на суму 178441,00 грн. (527325,00 грн. - 348884,00 грн. = 178441,00 грн.) (с. 33 Акта перевірки).
Крім того, контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що по даним платника в декларації з ПДВ за листопад 2014 р. від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (ряд.19) складає 393578,00 грн., яке зараховане до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд. 20.2 декларації) та відображене у декларації за грудень 2014 р. в ряд. 21.1 в сумі 393578,00 грн., за даними перевірки повинен складати 215137,00 грн., тобто, завищено на 178441,00 грн. (с. 42 Акта перевірки).
З такими висновками відповідача суд не погоджується виходячи з наступного.
Як було зазначено раніше, у відповідності до положень п. п. 197.1.8 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування операції з постачання послуг з перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом (крім таксі), тарифи на які регулюються в установленому законом порядку.
Крім того, судом встановлено, що на міських маршрутах позивачем використовуються автобуси категорії М-3 ЛАЗ - 1 (34 сидячих міст, загальна пасажиромісткість - 55 чол.), що підтверджується Паспортами автобусних маршрутів міських регулярних перевезень (т. 1 а.с. 118-136); Договором на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування від 20.05.2011 р., укладеного між Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради (Замовник) та ПАТ «Новомосковське АТП» (Перевізник), згідно з умовами якого перевізнику надається право на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування на автобусах категорії М-3, клас I, II ЛАЗ - 695 НГ (т. 1 а.с. 137-146); Рішенням Новомосковської міської ради № 150 від 11.03.2011 р. «Про затвердження умов та порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування у м. Новомосковську» та Додатків до нього (т. 1 а.с. 147-148); Книгою обліку розрахункових операцій Форми АП-11, в яких відображено використання автобусів ЛАЗ в міських перевезеннях (т. 1 а.с. 149-193); Довідкою про кількість ДТЗ які задіяні для обслуговування маршрутів ТДВ «Новомосковське АТП» (т. 1 а.с. 194-196).
Тобто, автобуси БАЗ були придбані для використання в господарській діяльності, що визнано ДПІ. Вказані автобуси використовуються позивачем лише при здійсненні приміських перевезень, тобто в оподатковуваних ПДВ операціях, а отже податковий кредит не підлягає розподілу.
Судом також встановлено, що автобуси БАЗ, для яких надавались послуги ДП «Адміністративно-господарське підприємство» щодо доступу до програмного забезпечення - системи моніторингу транспорту та системи контролю якості пасажирських перевезень, також використовувалися позивачем лише при здійсненні приміських перевезень, тобто в оподатковуваних ПДВ операціях, а отже податковий кредит не підлягає розподілу.
Послуги, надані позивачу Приватним підприємством «Автоекспрес - Дніпро» по Договору № 27 від 01.10.2014 р. по ремонту та технічному обслуговуванню автобусів БАЗ, які використовуються позивачем лише при здійсненні приміських перевезень, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками - фактурами, актами здачі - приймання виконаних робіт, тобто в оподатковуваних ПДВ операціях, а отже податковий кредит не підлягає розподілу.
Дизпаливо, придбане у ТОВ «Енергонафта», використовувалося позивачем для транспортних засобів - автобусів БАЗ при здійсненні приміських пасажирських перевезень (автобуси ЛАЗ працюють на газі), тобто в оподатковуваних ПДВ операціях, а отже податковий кредит не підлягає розподілу.
В ході розгляду справи відповідачем не було наведено обґрунтованих та об'єктивних доказів, які б спростовували ту обставину, що автобуси БАЗ використовуються позивачем і в приміських і міських перевезеннях пасажирів, отже, господарські операції ТДВ «Новомосковське АТП» з міських перевезень в межах міста Новомосковська звільнені від сплати ПДП, а операції з приміських перевезень пасажирів- оподатковуються ПДВ за ставкою 20 %.
Відповідно до вимог п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України (чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно зроблений висновок, що суми податкового кредиту ТДВ «Новомосковське АТП» сформованого по контрагентах ПАТ «Бориспільський автозавод», ДП «Адміністративно-господарське підприємство», ПП «Автоекспрес-Дніпро» та ТОВ «Енергонафта» підлягають розподілу. Податок на додану вартість за вказаними операціями в листопаді -грудні 2014 року позивач розраховував за 20% та повністю відносив на податковий кредит, оскільки товари та послуги із зазначеними контрагентами використовувались у повному обсязі в оподатковуваних ПДВ за ставкою 20% операціях, за якими позивач повністю сплатив податкові зобов'язання.
Отже, відповідач належним чином не обґрунтував свої висновки щодо невірного віднесення ТДВ «Новомосковське АТП» до податкового кредиту сум по придбаних товарах (послуг), які не використовуються в оподатковуваних операціях та завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (ряд. 23.1 податкової декларації за грудень 2014 р.) на суму 178441,00 грн., у зв'язку із чим, висновки, викладені в акті перевірки № 37/151/03113450 від 12.02.2015 щодо встановлених в ході перевірки порушень, визнаються судом безпідставними.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «НОВОМОСКОВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО» до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева