Справа № 803/1458/15
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року Справа № 803/1458/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватної фірми «Ельф» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма «Ельф» (далі позивач, ПФ «Ельф») звернулась з адміністративним позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській (далі відповідач, Луцька ОДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.05.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 616 569,00 грн. (з них: 411 046,00 грн. за основним платежем, 205 523,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), № про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на 815 008,50 грн. (з них: 543 339,00 грн. за основним платежем, 271 669,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), № про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 90 237,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій по поставці запасних частин до сільськогосподарської техніки від контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю «Ед-Груп» (далі ТзОВ «Ед-Груп»), на підставі укладеного договору поставки, зроблені в ході проведення планової і позапланової виїзних перевірок позивача, не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач вказує, що факт здійснення господарських операцій із придбання товару у вказаного контрагента-постачальника підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які були надані під час перевірки. В подальшому придбана продукція реалізована позивачем іноземній компанії за зовнішньоекономічним контрактом. З огляду на вказані обставини товариство зазначає про реальність і дійсність господарських операцій, реальність настання наслідків виконання умов договору поставки товару, укладеного із ТзОВ «Ед-Груп», використання придбаного товару в своїй господарській діяльності. З огляду на викладене позивач вважає, що ним правомірно здійснено формування податкового обліку по зазначених операціях, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважає протиправними і просить скасувати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві, та просив позов задовольнити. Додатково в обґрунтування безпідставності висновків податкового органу щодо безтоварності господарських операцій суду пояснив, що придбаний ПФ «Ельф» товар у ТзОВ «Ед-Груп» залишався на зберіганні на складі постачальника, що було оформлено відповідними актами, до його подальшого експорту на користь нерезидента, а отже, не транспортувався в м.Луцьк (за місцезнаходженням покупця). Розрахунки за придбаний товар у перевіреному періоді проведено повністю.

Письмових заперечень проти адміністративного позову відповідач суду не надав. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали, при цьому зазначили, що висновки податкового органу, зроблені при проведенні перевірки вважають правомірними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в період з 05.03.2015 року по 26.03.2015 року Луцькою ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ПФ «Ельф» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року. За наслідками даної перевірки відповідачем складено акт №1229/22. від 02.04.2015 року, яким встановлено порушення позивачем вимог пунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44, пунктів 138.1, 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (далі ПК України), внаслідок чого ПФ «Ельф» занижено податок на прибуток всього в сумі 544 793 грн., в тому числі: за ІІІ квартал 2012 року на 57 240 грн., за IV квартал 2012 року на 143 158 грн., за 2013 рік на 252 414 грн., за 2014 рік на 91 981 грн.; пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 ПК України, внаслідок чого ПФ «Ельф» занижено податок на додану вартість на загальну суму 323 529 грн., в тому числі: за липень 2012 року на 8 496 грн., за серпень 2012 року на 21 890 грн., за вересень 2012 року на 9 855 грн., за квітень 2013 року на 42 568 грн., за травень 2013 року на 109 441 грн., за листопад 2013 року на 29 076 грн., за березень 2014 року на 23 508 грн., за квітень 2014 року на 16 640 грн., за липень 2014 року на 18 900 грн., за серпень 2014 року на 3 197 грн., за вересень 2014 року на 28 167 грн., за листопад 2014 року на 11 791 грн. і встановлено завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду за грудень 2014 року в сумі 177 754 грн.; пункту 176.2 статті 176 ПК України (Т.І, а.с.16-49).

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки №1229/22. від 02.04.2015 року (Т.І, а.с.50-55) Луцькою ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ПФ «Ельф» з питань, що становлять предмет заперечення по податку на прибуток за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 та податку на додану вартість за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року. За наслідками вказаної перевірки складено акт №1848/22-01/21744590 від 12.05.2015 року. В даному акті податковий орган виклав ті ж самі висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства у перевіреному періоді в частині заниження податку на додану вартість при його обчисленні на загальну суму 323 529 грн. і завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду за грудень 2014 року в сумі 177 754 грн. Стосовно порушень позивачем податкового законодавства при обчисленні податку на прибуток у період, охоплений перевіркою, контролюючим органом зазначено про заниження субєктом господарювання його значення всього на 543 339 грн., в тому числі: за ІІІ квартал 2012 року на 57 240 грн., за IV квартал 2012 року на 143 158 грн., за 2013 рік на 224 791 грн., за 2014 рік на 118 150 грн. (Т.І, а.с.56-66).

На підставі акту перевірки №1848/22-01/21744590 від 12.05.2015 року відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.05.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 616 569,00 грн. (з них: 411 046,00 грн. за основним платежем, 205 523,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), № про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на 815 008,50 грн. (з них: 543 339,00 грн. за основним платежем, 271 669,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), № про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 90 237,00 грн. (Т.І, а.с.67, 68, 69).

04.06.2015 року ПФ «Ельф» подала Головному управлінню ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) скаргу на прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.05.2015 року (Т.І, а.с.71-76). Рішенням ГУ ДФС у Волинській області №4237/10/03-20-10-03-06 від 18.06.2015 року оскаржені рішення Луцької ОДПІ залишені без змін, а скарга без задоволення (а.с. 12-13).

Враховуючи те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем як суб'єктом владних повноважень, то при вирішенні даного спору вони перевірялись судом на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, заперечуючи проти позову, відповідач не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Так, висновки Луцької ОДПІ ґрунтуються на тому, що укладений позивачем із ТзОВ «Ед-Груп» договір поставки товару № 17/07/12 від 17.07.2012 року є безтоварним, оскільки з аналізу розшифровок податкового кредиту та податкових зобовязань постачальника - ТзОВ «Ед-Груп» контролюючим органом встановлено невідповідність обсягів придбання з ПДВ товарно-матеріальних цінностей та їх реалізації на користь ПФ «Ельф» у 2012 - 2014 роках. Із зареєстрованих товариством в електронному реєстрі податкових накладних по придбанню товарно-матеріальних цінностей у 2012 році неможливо встановити походження деяких товарів, які в подальшому були реалізовані ПФ «Ельф». Оскільки ТзОВ «Ед-Груп» відобразило документальне оформлення реалізації товарів на користь позивача, придбання якого не здійснювало, тому фінансово-господарські операції між вказаними субєктами спрямовані на надання податкової вигоди для ПФ «Ельф». Крім того, позивачем не надано товарно-транспортних накладних, які б свідчили про переміщення товару, актів звірок розрахунків між сторонами, доказів відряджень директора ПФ «Ельф» ОСОБА_3 у м.Київ для приймання товару (авансових звітів, табелів робочого часу), супроводжуючих документів на товар (сертифікатів якості, стандартів технічних умов). У наданих позивачем копіях видаткових накладних на отримання від постачальника товарів не зазначено необхідних реквізитів (посади, прізвища посадової особи ПФ «Ельф», точної адреси, де відбувалась передача товару). За результатами фінансово-господарських операцій між ТзОВ «Ед-Груп» і ПФ «Ельф» в період, охоплений перевіркою, остання придбала товарів на загальну суму 3 352 536 грн. та реалізувала їх на підставі зовнішньоекономічних контрактів на користь нерезидента, при цьому, дохід від таких експортних операцій становив 3 029 172,98 грн., отже, вони носили збитковий характер для позивача. Наведене свідчить про непідтвердження використання позивачем в господарській діяльності товарів, придбаних у ТзОВ «Ед-Груп».

Однак суд не погоджується з такими висновками Луцької ОДПІ, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Цією ж статтею Закону визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як визначено пунктом 198.3 статті 198 цього Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено судом, 17.07.2012 року між ТзОВ «Ед-Груп» (постачальник) і ПФ «Ельф» (покупець) було укладено договір поставки товару № 17/07/12 (Т.І, а.с.85-86). Відповідно до умов вказаного договору постачальник зобовязався передати у власність покупця товар (запасні частини до транспортних засобів) в асортименті, кількості і за ціною, вказаних у видаткових накладних, а покупець прийняти і оплатити його вартість протягом тридцяти календарних днів з моменту поставки товару. Поставка товару здійснюється на умовах FCA (склад постачальника у м.Києві, або в іншому населеному пункті). Сторони домовились, що у випадку відвантаження товару на користь третьої особи-нерезидента, постачальник зобовязується надати покупцеві послуги по організації декларування товару для оформлення митних декларацій на експорт.

На виконання вказаного договору ТзОВ «Ед-Груп» в період з 26.07.2012 року по 21 жовтня 2014 року здійснило на користь ПФ «Ельф» поставку товарів на загальну суму 3 352 536 грн., в тому числі ПДВ 558 757 грн., що підтверджується видатковими і податковими накладними (Т.І, а.с.87-147). Оплату вартості придбаного товару покупцем здійснено в повному обсязі, що стверджується актом звіряння розрахунків між сторонами, виписками по особових рахунках за перевірений період (Т.І, а.с.214-265). При цьому, як свідчать матеріали справи, транспортування товару від постачальника до покупця не здійснювалось, товар позивачем передавався на зберігання ТзОВ «Ед-Груп» та у випадку його подальшої реалізації, повертався зі зберігання, про що сторони складали відповідні акти приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей та їх повернення (Т.ІІ, а.с.116-129,180).

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що придбані товари в подальшому ПФ «Ельф» були експортовані на адресу іноземного покупця Товариства з обмеженою відповідальністю «Єдуард ЛТД» (далі ТзОВ «Єдуард ЛТД»), м.Кустанай, Казахстан. Дані обставини підтверджено контрактами №1 від 17.07.2012 року, №2 від 01.03.2013 року, інвойсами, митними деклараціями (Т.І, а.с.148, 325, 150-203, Т.ІІ, а.с.165-179), міжнародними товарно-транспортними накладними (СМR), сертифікатами про походження товару, специфікаціями до контрактів (Т.ІІ, а.с.9-114). Також позивачем підтверджено розрахунки за придбаний товар покупцем-нерезидентом копіями акту звіряння розрахунків, журналу-ордеру по рахунку, виписок по особовому рахунку (Т.І, а.с.267-324). Із митних декларацій вбачається, що відправка товару на експорт здійснювалась з м.Києва, м.Харкова. При цьому, митне декларування товарів здійснювалось ТзОВ «Ед-Груп», ТзОВ «Зовнішекономсервіс ЛТД», між сторонами були підписані акти здачі-прийняття робіт, замовником робіт проведено оплату отриманих послуг (Т.ІІ, а.с.3-7).

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій по придбанню у ТзОВ «Ед-Груп» запасних частин до транспортних засобів, отже валові витрати та податковий кредит товариством за наслідками цих операцій сформовані правомірно. При цьому ПФ «Ельф» підтверджено наявність господарської мети при придбанні товарів, його подальшу реалізацію та належне оформлення первинних документів.

Судом враховано, що відповідачем не доведено факту направлення (вручення) позивачу або його законним представникам вимоги №6671/10/03/18-22-01 від 29.04.2015 року (а.с.159) про надання документів, а тому твердження про її невиконання є безпідставним. При цьому судом встановлено, що на вимозі про надання документів міститься підпис про її отримання 29.04.2015 року о 16:45 год. бухгалтером ПФ «Ельф» ОСОБА_4, однак в судовому засіданні представник позивача заперечив, що така особа працює на фірмі, крім того, згідно актів перевірок ПФ «Ельф» посада головного бухгалтера відсутня. Разом з тим з акту планової перевірки вбачається, що під час її проведення податковий орган досліджував витребовувані у позивача документи, зокрема, зовнішньоекономічні контракти та розрахунки по них, ВМД, що в свою чергу спростовує доводи Луцької ОДПІ.

Доводи відповідача про безтоварність господарських операцій між ПФ «Ельф» і ТзОВ «Ед-Груп» на підставі отриманих даних за результатами аналізу звітності останнього судом до уваги не взято, оскільки зустрічної звірки ТзОВ «Ед-Груп» на підтвердження отриманих від платника податків відомостей стосовно відносин з ПФ «Ельф» та дотримання податкового законодавства контролюючим органом не проведено. При цьому, розбіжностей при декларуванні результатів господарської діяльності між позивачем і ТзОВ «Ед-Груп» Луцькою ОДПІ не виявлено. Твердження відповідача про збитковість експортних операцій позивача є безпідставними, оскільки доходи підприємства обліковуються без врахування ПДВ, що не було враховано перевіряючими при формуванні висновків щодо вартості придбаного товару і його експортної ціни при нульовій ставці митного збору.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що викладені в акті перевірки ПФ «Ельф» висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій між ПФ «Ельф» і ТзОВ «Ед-Груп» є безпідставними, відтак встановлення податковим органом заниження податку на прибуток всього в сумі 544 793 грн., заниження податку на додану вартість на загальну суму 323 529 грн., завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду за грудень 2014 року в сумі 177 754 грн. по господарських операціях із вказаним контрагентом-постачальником є необґрунтованим і недоведеним.

Разом з тим, інші висновки податкового органу, зокрема, щодо відсутності сертифікатів на придбані запасні частини, посвідчень про відрядження директора ПФ «Ельф» тощо не спростовують встановлених судом обставин.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність прийнятих Луцькою ОДПІ податкових повідомлень-рішень від 21.05.2015 року №, №, №, з огляду на що останні підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід присудити з Державного бюджету України судовий збір в сумі 3043,63 грн., сплачений при подачі позовної заяви до суду згідно платіжного доручення №627 від 02.07.2015 року (а.с.2).

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 21 травня 2015 року №, №, №.

Присудити з Державного бюджету України на користь Приватної фірми «Ельф» (43001, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.68А, ) судові витрати в розмірі 3043,63 грн. (три тисячі сорок три грн. 63 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_5Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 07 серпня 2015 року.