Справа № 802/1912/15-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 серпня 2015 р. Справа № 802/1912/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Череватої А.Ю.

представників позивача: Мартинюк А.В., Гоменюка В.І.

представника відповідача: Бабія Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: селянського (фермерського) господарства "Конкурент"

до: Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання неправомірними дій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося селянське (фермерське) господарство "Конкурент" із позовом до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання неправомірними дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що довідкою №1645/15-030 від 19.06.2015р. Козятинською ОДПІ селянському (фермерському) господарству "Конкурент" не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи, в зв'язку з тим, що станом на 01.01.2015р. за позивачем рахувалася заборгованість в сумі 39,09 грн. по орендній платі з юридичних осіб.

На думку С(Ф)Г "Конкурент" таке рішення податкового органу є протиправним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

З урахуванням заяви про зміну позовних вимог, яка прийнята судом як така, що відповідає статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач просив суд:

- визнати дії Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо надання довідки про не підтвердження С(Ф)Г "Конкурент" статусу платника єдиного податку четвертої групи неправомірними та зобов'язати податкову підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, що викладені у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач є платником спрощеної форми оподаткування та має статус платника фіксованого сільськогосподарського податку, що підтверджується довідкою Козятинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області № 324/15-030 від 13.03.2014 року.

Рішенням №1645/13-030 від 19.06.2015 року відповідач відмовив позивачу в реєстрації платника єдиного податку четвертої групи на 2015 рік, обґрунтовуючи тим, що станом на 01.01.2015 року має податковий борг в сумі 39.09 грн. за платежем "орендна плата з юридичних осіб".

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням звернувся до суду з позовними вимогами про його скасування, та зобов'язання відповідача зареєструвати підприємство платником єдиного податку четвертої групи на 2015 рік.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень, суд керувався критеріями, закріпленими у частині третій статті 2 КАС України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб'єкти.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI, чинного з 01.01.2011 року, з змінами і доповненнями (далі - ПК України) передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пунктів 291.3, 291.4 глави 1 розділу ХІV ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема, до четвертої групи належать сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

В силу пп.295.9.1 п. 295.9 ст.295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до ст.298.8.1.ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Позивач всі необхідні документи для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подав вчасно.

Що стосується заборгованості по сплаті податків, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що заборгованість виникла через те, що позивачем використовувалася земельна ділянка на території Білянської сільської ради на підставі договору оренди б/н від 01.10.2007 року.

Платником самостійно на 2014 рік на підставі зазначеного договору обраховано та подано податкову декларацію з орендної плати за землю в сумі 70897,24 грн. з помісячною платою на рік в сумі 5908,10, незважаючи на те, що термін дії договору закінчився 01.10.2014 року.

За жовтень місяць позивачу нараховано заборгованість в сумі 5908,10 грн., яка зменшена в результаті подання уточнюючої декларації 16.12.2014 року. Разом з тим, за період з 01.12.2014 року по 16.12.2014 року на суму боргу була нарахована пеня, що і складає заборгованість позивача станом на 01.01.2015 року у сумі 39, 09 грн.

Із матеріалів справи видно, що зазначена заборгованість погашена в січні 2015 року.

Виходячи із спірних правовідносин та обставин, що склалися, суд зазначає, що сума заборгованості є незначною, а сплата 20.01.2015 року свідчить про добросовісність платника податків.

Крім того, слід відмітити, що механізм виникнення даної недоїмки та граничний строк сплати не дозволили позивачу у строк до 01.01.2015 року погасити таку заборгованість, оскільки через її незначущість селянському (фермерському) господарству "Конкурент" не було направлено рішення про нарахування пені у сумі 39,09 грн.

За вказаних обставин, оскільки сума заборгованості позивача станом на 01.01.2015 року була незначною та 20.01.2015 року погашено у повному розмірі суд приходить до переконання про необхідність зобов'язання Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області підтвердити статус селянського (фермерського) господарства "Конкурент" як платника єдиного податку четвертої групи.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки відповідач приймаючи рішення про не підтвердження позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи діяв в межах повноважень, а відтак, в частині позовних вимог про визнання дій Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо надання довідки про не підтвердження С(Ф)Г "Конкурент" статусу платника єдиного податку четвертої групи неправомірними слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також, суд відмічає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із частковим задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Козятинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області підтвердити статус селянського (фермерського) господарства "Конкурент" як платника єдиного податку четвертої групи.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь селянського (фермерського) господарства "Конкурент" () судовий збір у розмірі 36,54 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович