Справа № 803/1912/15
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/1912/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернулася в суд з адміністративним позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, Ковельська ОДПІ, інспекція) про визнання протиправним та скасування рішення від 04 вересня 2014 року №0306001-22.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 вересня 2014 року Ковельською ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення №0306001-22 про застосування фінансових санкцій у розмірі 6 800,00 грн за продаж слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18 років.

Про зазначене рішення позивач дізналася 24 липня 2015 року в приміщенні суду, коли ознайомилася з матеріалами адміністративної справи №803/280/15-а про стягнення фінансових санкцій.

ОСОБА_2 не погоджується з рішенням про накладення штрафних санкцій та вважає його протиправним з огляду на те, що громадянка, яку притягнено до адміністративної відповідальності за продаж слабоалкогольного напою неповнолітньому - ОСОБА_3 не перебуває з підприємцем у будь-яких трудових чи цивільно-правових відносинах. Крім того, вказана громадянка є приватним підприємцем та орендує частину магазину у позивача.

Крім того, в матеріалах перевірки відсутні будь-які об'єктивні та достовірні докази факту продажу слабоалкогольного напої неповнолітній.

З наведених підстав просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Ковельської ОДПІ від 04 вересня 2014 року №0306001-22.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Додатково наголошував на тому, що рейд-перевірка носила профілактичний характер з залученням виключно працівників кримінальної міліції у справах дітей, без працівників податкового органу. Крім того, зазначив, що рішення про накладення фінансових санкцій ґрунтується виключно на письмових поясненнях неповнолітньої особи, які відбиралися без залучення її батьків або вихователів. Також в матеріалах справи відсутні первинні документи та документи бухгалтерського обліку, які підтверджували б, що позивач реалізовувала слабоалкогольний напій. Жодних об'єктивних доказів, які підтверджують факт продажу слабоалкогольного напою відповідачем не надано.

Представник відповідача, суб'єкт владних повноважень, у письмових запереченнях проти позову (а.с.23-24) та додаткових поясненнях (а.с.40) проти задоволення адміністративного позову заперечила з тих підстав, що 14 травня 2014 року під час проведення спільного рейду працівниками служби у справах дітей Ковельської РДА та кримінальної міліції у справах дітей був виявлений факт продажу неповнолітній особі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 слабоалкогольного напою «ICE Mix» у магазині, що знаходиться у селі Заріччя Ковельської району та господарську діяльність в якому здійснює позивач. Постановою адміністративної комісії при Тойкутській сільській раді від 14 червня 2014 року продавця магазину - громадянку ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. На підставі цих матеріалів, Ковельською ОДПІ було винесене рішення від 04 вересня 2014 року №0306001-22 яким накладено на суб'єкта господарювання - ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 800,00 грн (а.с.23-24).

На спростовування доводів позивача, що у приміщенні магазину підприємницьку діяльність здійснює ОСОБА_5, з якою підписаний договір суборенди, представник інспекції надав податкову звітність, з якої слідує, що у 2014 році ОСОБА_5 не задекларувала жодних доходів, а також довідку Тойкутської сільської ради Волинської області, в якій вказано, що погодження графіку роботи та заяву про відкриття магазину у с. Заріччя отримувала саме ОСОБА_2, а не ОСОБА_5 Просить суд відмовити у задоволенні позову, а у клопотанні від 05 серпня 2015 року - розглянути справу за відсутності представника Ковельської ОДПІ (а.с.20).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 12 жовтня 2007 року зареєстрована як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Ковельської міської ради Волинської області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.5).

Матеріалами справи підтверджується, що наказом Служби у справах дітей Ковельської районної державної адміністрації Волинської області від 07 травня 2014 року №15 «Про проведення рейду-перевірки» призначено профілактичну рейд-перевірку закладів торгівлі по недопущенню продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім в насалених пунктах Доротищенської та Тойкутської сільських рад. Рейд-перевірку доручено здійснювати спеціалісту служби у справах дітей спільно с оперуповноваженими сектору кримінальної міліції у справах дітей (а.с.8 зворот).

Під час проведення перевірка працівниками сектору кримінальної міліції у справах дітей Ковельського РВ УМВС України у Волинській області був складений протокол від 14 травня 2014 року №ВН04261, в якому зафіксовано, що 07 травня 2014 року громадянка ОСОБА_5 у магазині, що знаходиться в АДРЕСА_1, продала неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, слабоалкогольного напою «ICE Mix» (а.с.9 зворот - 10).

До вказаного протоколу були додані письмові пояснення голови Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області ОСОБА_6, який підтвердив факт скоєного правопорушення, а також додатково пояснив, що неодноразово робив зауваження підприємцю ОСОБА_2 з приводу неправомірного продажу алкогольних напоїв неповнолітнім. Крім того зазначив, що в магазині фактично торгує мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 (а.с.26-27).

На підставі матеріалів працівників сектору кримінальної міліції у справах дітей Ковельського РВ УМВС України у Волинській області постановою адміністративної комісії при Тойкутській сільській раді від 14 червня 2014 року продавця магазину - громадянку ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн (а.с.12 зворот - 13).

Крім того, рішенням Ковельської ОДПІ від 04 вересня 2014 року №0306001-22 до підприємця застосовані фінансові санкції у розмірі 6 800,00 грн. за продаж слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18 років (а.с.14).

Надаючи правову оцінку рішенню від 04 вересня 2014 року №0306001-22, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли між сторонами стосовно законодавчої заборони на продаж тютюнових виробів неповнолітній особі, а відтак врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон).

У преамбулі цього Закону вказано, що він визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

За правилами частини четвертої статті 15-3 зазначеного Закону продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У частині другій статті 17 Закону за порушення вимог статті 15-3 цього ж Закону законодавець передбачив застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 6800 грн.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Частиною четвертою статті 15-3 зазначеного Закону продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 26 березня 2013 року №21-48а13 та в силу положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх судів України.

На думку суду, у розглядуваному випадку факт реалізації 14 травня 2014 року торговельним об'єктом, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 слабоалкогольного напою неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджений належними та допустимими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями голови сільської ради та постановою адміністративної комісії про притягнення до адміністративної відповідальності продавця магазину ОСОБА_5 (а.с.9 зворот-13, 26-27).

Представником позивача в судовому засіданні належними та допустимими доказами не спростовані обставини, які викладені у вищенаведених документах.

При цьому суд не приймає до уваги доводи представника позивача про незаконність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності продавця магазину, оскільки належних та допустимих доказів її оскарження представник ОСОБА_2 суду не надав.

Крім того, у випадку оскарження цієї постанови та скасування її судом, вказані обставини можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення за новоявленими обставинами.

Суд також не приймає до уваги доводів представника підприємця про те, що пояснення у неповнолітньої ОСОБА_7 відбиралися працівниками міліції без присутності батьків, оскільки станом на 14 травня 2014 року їй виповнилося 16 років, вона набула неповної цивільної дієздатності, а відтак, на переконання суду, за своїм віком була здатна особисто давати пояснення працівникам міліції без залучення батьків та/або вихователів.

Помилковими є доводи представника підприємця, що для встановлення факту продажу алкогольного напою неповнолітній, необхідно було дослідити первинні та бухгалтерські документи ОСОБА_2, оскільки згідно вимог статті 296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку, яким є ОСОБА_2, ведуть спрощений бухгалтерській облік без фіксування валових витрат. Це означає, що підприємець не несла обов'язку зберігати первинні документи, що підтверджують її витрати, а також вести бухгалтерський облік, а тому об'єктивно перевірити факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітній працівники міліції не могли.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимим доказами довів суду факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі.

Що стосується доводів позивача, що вона не здійснює господарську діяльність у спірному магазині, суд зазначає наступне.

Як слідує з наданого позивачем договору суборенди від 05 травня 2010 року, підприємець ОСОБА_2 здає в суборенду підприємцю ОСОБА_5, приміщення, яке розташоване у АДРЕСА_1 (а.с.6).

Однак суду не були надані будь-які документи, які підтверджують факт виконання цього договору сторонами (оплата).

Зокрема, суду не були надані акт прийому-передачі спірного приміщення, а також докази проведення розрахунків за спірним договором суборенди.

Крім того, як слідує з податкової декларації підприємця ОСОБА_5 за 2014 рік, вона не задекларувала жодних доходів, а отже жодної підприємницької діяльності в цей період не вела (а.с.30-35). Натомість, ОСОБА_2 за 2014 рік задекларувала 393 650,00 грн валового доходу, тобто веде підприємницьку діяльність (а.с.38-39).

Також, як слідує з довідки Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області від 07 серпня 2015 року №172, рішенням виконкому затверджувався графік роботи магазину у с. Заріччя саме підприємцю ОСОБА_2, а ОСОБА_3 щодо погодження графіку роботи торгового закладу не зверталася (а.с.41-42).

Окремо слід зазначити, що у висновку дільничного інспектора Ковельського МВ УМВС України у Волиньскій області від 10 травня 2014 року по факту звернення громадянки ОСОБА_2 зазначено, що 07 травня 2014 року дзвінок в чергову частину Ковельського РВ УМВС України надійшов саме від громадянки ОСОБА_2, яка стверджувала про неправомірні, на її думку, дії працівників міліції у належному їй магазині у с. Заріччя (а.с.11 зворот). Доводи представника підприємця, що вказаний висновок є надуманим та безпідставним суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні він сам підтвердив, що такий дзвінок до міліції позивач здійснювала.

Більше того, під час судового засідання представник ОСОБА_2 визнав, що господарську діяльність у магазині в с. Заріччя веде саме позивач, а їй інколи допомагає торгувати її матір - ОСОБА_5

Зазначені обставини, в своїй сукупності, дозволяють суду дійти переконливого висновку, що господарську діяльність у магазині в АДРЕСА_1 веде саме позивач, а не її матір - ОСОБА_5

За наведених обставин суд дійшов висновку, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 належним чином не забезпечила дотримання чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі слабоалкогольні вироби, не забезпечила належного рівня обачності своїх продавців і на власний комерційний ризик допустила до продажу слабоалкогольних виробів особу (матір), яка здійснила продаж цих виробів неповнолітньому, а тому на підставі частини другої статті 17 Закону Україну «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до підприємця було правомірно застосована фінансова санкція у розмірі 6 800,00 грн.

За правилами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів суду обґрунтованість та правомірність рішення від 04 вересня 2014 року №0306001-22.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши рішення від 04 вересня 2014 року №0306001-22 на предмет відповідності частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що воно винесені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Оскільки судом встановлений факт продажу торговельним об'єктом, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 слабоалкогольного напою неповнолітній ОСОБА_4, підприємцем належним чином не забезпечено дотримання чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі слабоалкогольні напої, не забезпечено належного рівня обачності своїх продавців на власний комерційний ризик допущено до продажу тютюнових виробів особу (матір), яка реалізувала цей напій неповнолітній, тому на підставі статті 15, частини другої статті 17 Закону Україну «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до підприємця була правомірно застосована фінансова санкція у розмірі 6 800,00 грн. За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

За правилами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Як слідує з матеріалів справи за подання даного позову підприємець квитанцією від 28 липня 2015 року №113 сплатила 182,70 грн судового збору, як за позовну вимогу майнового характеру (а.с.2).

Таким чином, підприємцем при поданні даного позову як того вимагають положення частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено 10% ставки судового збору з позовної вимоги майнового характеру - 182,70 грн. Тому решта ставки судового збору (90%) у розмірі 1 644,30 грн підлягає стягненню з ОСОБА_2 до Державного бюджету України у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення від 04 вересня 2014 року №0306001-22 - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 644,30 грн (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 11 серпня 2015 року.