Справа № 813/4107/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року №813/4107/15

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

представника відповідача Демчик О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Приватного підприємства «Окко-Нафтопродукт» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В :

04 серпня 2015 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшло подання Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (надалі по тексту - Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) до Приватного підприємства «Окко-Нафтопродукт» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. В обґрунтування подання зазначено, що відповідач відмовив у допуску посадових осіб податкової інспекції до проведення фактичної перевірки господарської одиниці - АЗС з магазином (за адресою: Київська обл., м.Бровари, вул.Осипова, 131), яка належить ПП «Окко-Нафтопродукт», що стало підставою для прийняття рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого має бути перевірена судом.

Ухвалами судді від 04.08.2015 року було відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд подання призначено у судовому засіданні на 05.08.2015 року.

Броварська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області явку уповноваженого представника у судове засідання - 05.08.2015 року не забезпечила. Однак, представником контролюючого органу засобами електронного зв'язку було надіслано до суду (вх. №1367ел. від 05.08.2015 року) додаткові пояснення, в яких останній, зокрема, вказує, що вимоги подання підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, а розгляд подання проводити у його відсутності.

Представник ПП «Окко-Нафтопродукт» у судовому засіданні проти задоволення вимог подання заперечила з тих підстав, що наведені у письмовому запереченні на подання. Окрему увагу представник звернула на те, що Підприємством обґрунтовано відмовлено посадовим особам позивача у допуску до перевірки, оскільки наказ контролюючого про проведення фактичних перевірок ПП «Окко-Нафтопродукт» оформлений з порушенням вимог Податкового кодексу України, адже не завірений печаткою податкового органу.

Згідно з частиною 8 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Відтак, судом ухвалено здійснювати розгляд подання без участі представника позивача та за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали подання, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що подання підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ПП «Окко-Нафтопродукт» зареєстроване як юридична особа у встановленому законом порядку, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 05.05.2015 року і перебуває на обліку як платників податків в органах ДПІ.

З метою організації контролю за діяльністю суб'єктів господарювання сфери торгівлі, громадського харчування та послуг начальником ГУ ДФС у Київській області був виданий наказ №251 від 30.06.2015 року про проведення фактичних перевірок ПП «Окко-Нафтопродукт», тривалість проведення яких визначено - 10 діб.

На виконання наказу №251 від 30.06.2015 року про проведення фактичних перевірок ПП «Окко-Нафтопродукт», головним державним ревізорам-інспекторам ГУ ДФС у Київській області Двірко О.М., Колеснику О.П. були виписані направлення №4352 та №4353 від 28.07.2015 року.

28.07.2015 року головними державними ревізорами-інспекторами Двірко О.М. та Колесником О.П., з метою вручення наказу та повідомлення про проведення фактичної перевірки Підприємства, було здійснено виїзд за адресою: Київська обл., м.Бровари, вул.Осипова, 131 на господарську одиницю - АЗС з магазином, що належить ПП «Окко-Нафтопродукт».

З матеріалів справи вбачається, що при виїзді на господарську одиницю - АЗС з магазином, що належить ПП «Окко-Нафтопродукт» представнику Підприємства були пред'явлені для ознайомлення направлення на перевірку від 28.07.2015 року №4352, №4353 та вручено для ознайомлення й отримання копію наказу про проведення фактичних перевірок від 30.06.2015 року №251, що підтверджується особистим підписом представника Підприємства ОСОБА_4 в направленнях на перевірку.

Посадовими особами ГУ ДФС у Київській області на підставі направлень на перевірку та у відповідності до наказу було здійснено виїзд за адресою: Київська обл., м.Бровари, вул.Осипова, 131 для перевірки господарської одиниці - АЗС з магазином, що належить ПП «Окко-Нафтопродукт», проте ОСОБА_4 їх не було допущено до проведення перевірки, про що складено акт №1769/1000/22/36670361 від 30.07.2015 року. Вказаний акт був підписаний, зокрема, уповноваженою особою Підприємства ОСОБА_4 із зауваженнями, до яких надано ним також додаткові пояснення.

У своїх письмових поясненнях до акта про відмову від допуску до перевірки від 30.07.2015 року ОСОБА_4 зазначив, що підставою недопуску перевіряючих до проведення перевірки господарської одиниці відповідача слугувало те, що документи на проведення перевірки були оформлені контролюючим органом неналежним чином, а саме: « 1)в направленнях виправлено дату наказу на проведення перевірки; 2)в наказі на проведення перевірки не вказано назву Підприємства та адресу об'єкта перевірки; 3)в додатку до наказу на проведення перевірки не вказано адресу об'єкта перевірки, відсутній підпис керівника або заступника органу ДФС, відсутня печатка органу ДФС».

Як стверджується матеріалами справи, 31.07.2015 року начальник Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, розглянувши звернення начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Київській області й додані до нього матеріали про застосування адміністративного арешту майна платника податків - ТзОВ «Окко-Нафтопродукт», вирішив застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків ТзОВ «Окко-Нафтопродукт», що перебуває, розміщене, зберігається за адресою: 1)Київська обл., м.Бровари, вул.Осипова, буд. №131; 2)Київська обл., м.Бровари, вул.Кутузова, буд. №127; 3)Київська обл., Броварський р-н, смт.Велика Димерка, дор.Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (праворуч); 4)Київська обл., Броварський р-н, смт.Велика Димерка, дор.Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (ліворуч), про що прийнято відповідне рішення.

Зазначене рішення мотивовано наявністю передбачених підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України обставин, про що складено акт відмови від допуску посадових осіб до проведення фактичної перевірки №1769/1000/22/36670361 від 30.07.2015 року, призначеної згідно із наказом ГУ ДФС у Київській області від 30.06.2015 року №251.

Так, з метою обґрунтованості вказаного адміністративного арешту, позивач і звернувся до суду із означеним поданням.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Суд критично оцінює позицію відповідача та його представника, оскільки, відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 81 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), а п.80.5 ст.80 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється, згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України визначено порядок проведення перевірки, перелік документів, які повинні бути пред'явлені перевіряючими при проведенні документальної або фактичної перевірки.

Так, згідно вищезазначеної норми, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

-копії наказу про проведення перевірки;

-службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Виходячи з аналізу вищеперелічених норм ПК України, вбачається що єдиною підставою для недопуску до проведення перевірки є непред'явлення контролюючим органом наказу, направлення, посвідчення службової особи або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом (п.81.1 ст.81 ПК України).

Судом встановлено, що наказ та направлення складені у повній відповідності з вимогами ст.81 ПК України.

Факт пред'явлення працівниками ДПІ наказу та направлень підтверджується не лише складеними актами, а також і поясненнями представника відповідача.

При цьому, посилання представника відповідача на необхідність надання копії наказу про проведення перевірки, завіреного печаткою установи, спростовуються положеннями пункту 81.1 статті 81 ПК України, якими передбачено необхідність надання перед початком перевірки копії такого наказу, позаяк вказана норма не передбачає надання завіреного печаткою установи копії наказу.

Окрім того, на переконання суду, із наданих перед початком перевірки ревізорами документів можливо було встановити ідентичність осіб, найменування платника податків, а посилання представника відповідача як на підставу для відмови у підтвердженні обґрунтованості адміністративного арешту на деякі неточності у зазначених документах, зокрема, на виправлення у направленнях на перевірку дати наказу, а в направленнях - на відсутність місцезнаходження об'єкта господарювання не є такими, що дають платнику податків підстави не допускати посадових осіб податкового органу до перевірки, адже копію наказу про проведення перевірки від 30.06.2015 року (який виготовлений без жодних виправлень), було отримано уповноваженою особою господарської одиниці відповідача та в останньої не виникало питань щодо його неналежного оформлення.

За таких обставин, суд приходить висновку, що направлення на перевірки та наказ на проведення перевірок на день вручення їх уповноваженому працівнику відповідача були належним чином оформлені, що є підставою для початку проведення перевірки, відповідно до положень ст.81 ПК України.

Загалом, суду сторонами не надано документів, які б свідчили про протиправність підстав для проведення перевірки господарської одиниці Підприємства, ці підстави не були оскаржені до суду.

Суд також критично оцінює доводи представника відповідача, що при здійсненні фактичної перевірки та у випадку недопуску до такого виду перевірки керівник контролюючого органу не може застосовувати адміністративний арешт платника податків, оскільки фактична перевірка не є документальною перевіркою, а у п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України мова йдеться про недопущення до документальної перевірки. Така позиція представника відповідача є хибною з огляду на те, що у даному випадку має місце недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, яка відповідно до п.75.1.3 ПК України проводиться виключно за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Окрім того, у випадку відмови платника податків від проведення документальної перевірки, перевіряючі мають право в силу положень статті ПК України розпочати таку перевірку, на відміну від фактичної перевірки, оскільки для проведення фактичної перевірки обов'язковою наявною умовою законодавцем передбачено, що суб'єкт господарювання повинен допустити (фактично) контролюючий орган на місце здійснення господарської діяльності (магазин, база, кіоск, тощо).

Тому, в п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України й розрізняється два види протиправної поведінки платника податків:

- відмова від проведення документальної перевірки;

- відмова від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, застосування умовного арешту майна платника податків в порядку ст.94 ПК України, у зв'язку із недопуском перевіряючих до проведення фактичної перевірки не суперечить нормам ПК України.

Слід також зазначити, що застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі п.п.94.2.3 ПК України є важелем впливу з боку контролюючого органу до спонукання виконання платником податків законних вимог посадових осіб цього органу.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду обґрунтованість застосування адміністративного арешту підтверджено частково, а посилання відповідача на безпідставність такого заходу лише частково спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відтак, подання Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області підлягає до часткового задоволення, а саме: в частині підтвердження обґрунтованості застосування умовного адміністративного арешту майна Приватного підприємства «Окко-Нафтопродукт» (), розташованого за адресою: Київська обл., м.Бровари, вул.Осипова, буд. №131, накладеного рішенням начальника Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 31.07.2015 року №11135/10/10-06-10.

З приводу застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТзОВ «Окко-Нафтопродукт», що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: Київська обл., м.Бровари, вул.Кутузова, буд. №127; Київська обл., Броварський р-н, смт.Велика Димерка, дор.Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (праворуч); Київська обл., Броварський р-н, смт.Велика Димерка, дор.Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (ліворуч), застосованого рішенням начальника Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 31.07.2015 року №11135/10/10-06-10, то суд зауважує, що контролюючим органом не здійснювались виходи виїзди ревізорів-інспекторів на господарські одиниці Підприємства за вищевказаними адресами, а відповідачем фактично не було вчинено дій щодо недопуску посадових осіб позивача до проведення перевірки, а тому відсутні будь-які підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача у цій частині.

Доцільним є зазначити, що, відповідно до п.п.94.19.3 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту.

Отже, у разі подальшого допуску до перевірки посадових осіб контролюючого органу, адміністративний арешт майна платника податків буде припинений.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору не належить стягувати з відповідача, оскільки такі ДПІ не понесені.

Керуючись ст.ст.7-11, 14, 69-71, 86, 94, 128, 143, 158-163, 183-3, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Приватного підприємства «Окко-Нафтопродукт» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків задовольнити частково.

Підтвердити обґрунтованість застосування умовного адміністративного арешту майна Приватного підприємства «Окко-Нафтопродукт» (, розташованого за адресою: Київська обл., м.Бровари, вул.Осипова, буд. №131), накладеного рішенням начальника Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 31.07.2015 року №11135/10/10-06-10.

У задоволенні решти вимог подання відмовити.

Відповідно до ч.8 ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений 10 серпня 2015 року.