Справа № 640/4092/15-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 р. Справа № 640/4092/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2015р. по справі №640/4092/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова

про зобов'язання зарахування до трудового стажу певного періоду роботи та призначення пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом до УПФУ в Київському районі м. Харкова, в якому просить зобов'язати відповідача зарахувати період перебування ОСОБА_1 у трудових стосунках з Державним науково-виробничим підприємством «Інприбор» Науково-виробничого об'єднання «Електроприлад» з 04.08.1992 року по 05.06.1996 року та перерахувати їй пенсію за віком з урахуванням вказаного періоду трудового стажу з 29.08.2013 року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2015 р. позовні вимоги задоволено.

Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2015 р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 29.08.2013 р. призначена пенсія за віком (а.с. 14).

ОСОБА_1, не погоджуючись з обчисленням розміру пенсії, звернулась до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії.

Листом №109/Н-7 від 16.06.2014 р. управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова відмовлено в задоволенні заяви та зазначено, що пенсію за віком обчислено згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як непрацюючій особі із заробітної плати за період роботи з 01.07.2000 р. по 19.08.2013 р. при стажі роботи 33 роки 9 місяців 8 днів.

Відповідачем зазначено, що при підрахунку коефіцієнту стажу не був зарахований період роботи з 04.08.1992 р. по 05.06.1996 р. у Державному науково-виробничому підприємстві «Інприбор» Науково-виробничого об'єднання «Електроприлад», окільки у трудовій книжці позивачки запис про її звільнення з зазначеної установи завірений гербовою печаткою УРСР, хоча на той період часу така держава вже не існувала. На печатках державного підприємства відповідно до постанови Верховної Ради України від 19.02.1992р. має бути зображений Державний герб України (а.с. 14-15).

На думку управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова, пенсія позивачці призначена з дотриманням вимог "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993 р., відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А в трудовій книжці ОСОБА_1 записи періоду роботи з 04.08.1992 р. по 05.06.1996 р. завірені не згідно до діючого законодавства, тому вказаний період роботи не врахований при підрахунку коефіцієнту стажу.

Не погоджуючись з діями управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, висновки пенсійного фонду про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 04.08.1991 р. по 05.06.1996 р. є хибними.

Колегія суддів погоджується з загальним висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування трудового стажу ОСОБА_1 за період роботи з 04.08.1992 р. по 05.06.1996 р.

Проте, даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637.

Відповідно до Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній , трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Судовим розглядом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці, зазначено що позивачка у період з 08.04.1992 р. до 05.06.1996 р. працювала на посаді головного бухгалтера на Державному науково-виробничому підприємстві «Інприбор» Науково-виробничого об'єднання «Електроприлад».

Колегія суддів вважає хибним твердження відповідача про незарахування при підрахунку коефіцієнту стажу періоду роботи з 04.08.1992 р. по 05.06.1996 р. з посиланням на Порядок №637, оскільки вади в оформленні трудової книжки не спростовують факту праці ОСОБА_1.

Згідно листа Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області №2249/9/20-34-04-32 від 07.07.2015 р. вбачається, що ОСОБА_1 працювала в період з 06.05.2008 р. по 21.09.2009 р. на різних посадах ДПІ у Московському районі м. Харкова. На дату звільнення позивачки загальний трудовий стаж складав 37 років 7 місяців 20 днів, стаж державного службовця - 17 років 2 місяця 10 днів., тобто врахований період роботи з 04.08.1991 р. по 05.06.1996 р. в Державному науково-виробничому підприємстві «Інприбор» Науково-виробничого об'єднання «Електроприлад» (а.с.80).

Вищевказане також підтверджується копією автобіографії позивачки, з зазначенням вказаного періоду роботи (а.с.81).

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що відмова УПФУ про незарахування стажу роботи з 04.08.1991 р. по 05.06.1996 р. в Державному науково-виробничому підприємстві «Інприбор» Науково-виробничого об'єднання «Електроприлад» при підрахунку коефіцієнту стажу роботи є неправомірним.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача перерахувати їй пенсію за віком з 29.08.2013 р., колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачка, отримуючи пенсію щомісяця, була обізнана з її розміром, а тому, якщо вважала, що її виплата здійснювалась не в повному розмірі, то мала можливість звернутись до суду, починаючи з її призначення ще у 2013 р.

Проте позивачка звернувся до суду з позовом лише 04.03.2015 р., тобто з пропуском шестимісячного строку.

Нормативні акти, що передбачили перерахунок пенсії пенсіонерам були офіційно оприлюднені, обставин, які б перешкоджали позивачці дізнатись про порушення її прав ще в 2013 р. вона в своєму позові не навела.

Крім того, судова колегія вважає, що вчинення конкретних дій позивачем щодо встановлення правильності розміру трудового стажу, необхідного для перерахунку пенсії не може бути поважною причину пропуску строку звернення до суду з позовом.

Таким чином, вказана позовна вимога підлягає частковому задоволенню, а саме зобов'язанню управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок призначеної 29.08.2013 р. ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням зазначеного трудового стажу та проведення виплати донарахованих сум за період з 04.09.2014 р.

В іншій частині позовні вимоги позивачки підлягають залишенню без розгляду.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм процесуального та матеріального права, які призвели до ухвалення частково неправильного рішення, підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2015р. по справі № 640/4092/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1, який враховується при обчисленні пенсії, період праці з 04.08.1992 р. по 05.06.1996 р.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок призначеної 29.08.2013 р. ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням зазначеного трудового стажу та провести виплату донарахованих сум за період з 04.09.2014 р.

В іншій частині позовні вимоги залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Донець Л.О. Мельнікова Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 10.08.2015 р.