Справа № 2-а-19518/11
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2012-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2012 року

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого : Крамаренко А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представник третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Бердянської міської ради, третя особа Бердянська міжрайонна природоохоронна прокуратура, про визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Бердянської міської ради від 31.03.2010 року №17 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам»їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,08 га по вул. Макарова, 22-с2 в м. Бердянську Запорізької області. На підставі вказаного рішення 02.07.2010 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

Однак, 30.12.2010 року рішенням Бердянської міської ради №60 скасовано п.5 рішення Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010 року. Підставою винесення цього рішення став протест Бердянської міжрайонного прокуратури Запорізької області, який містить посилання на порушення норм Земельного законодавства під час передачі громадянам земельних ділянок.

Вважає, що рішення Бердянської міської ради №60 від 30.12.2010 року щодо скасування п.5.40 рішення Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010 року прийнято всупереч вимогам ст. ст.19, 144 Конституції України, ст. ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 21 Закону України «Про прокуратуру», а тому має бути визнано нечинним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник Бердянської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши учасників удового засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Рішенням Бердянської міської ради Запорізькій області №17 від 31.03.2010 було затверджено проект відведення земельної ділянки з передачею права власності на земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації ОСОБА_3 пп. 5.40 п.5.

На виконання вказаного рішення 02.07.2010 року позивачем було отримано та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Бердянською міжрайонною природоохоронною прокуратурою проведено перевірку додержання Бердянською міською радою вимог земельного законодавства України під час прийняття рішень про передачу громадянам у власність земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації на території Бердянської коси.

Під час проведення перевірки встановлено, що пунктом 5 рішення Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам»затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку, зокрема позивачу по справі.

Прокурор вважає, що вищезазначене рішення є незаконним та підлягає скасуванню, з причин, що не відповідають нормам Конституції України, Земельного Кодексу України, Закону України Про основи містобудування, Закону України Про планування і забудову територій, оскільки станом на час прийняття рішення посадовими особами виконкому міськради не розроблена та відповідно Бердянською міською радою не затверджена містобудівна документація м. Бердянська, а саме відсутні детальні плани територій окремих районів міста, зокрема території Бердянської коси. Таким чином, за відсутності містобудівної документації м. Бердянська прийняття рішень щодо планування, забудови, проектування та будівництва та благоустрою території Бердянської коси, неможливо.

Відповідно до Генерального плану м. Бердянськ, затвердженого рішенням Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009, зазначені у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку зелених насаджень загального користування, зокрема земельна ділянка, передана у власність позивачу, розташована в зоні туристичних готелів та кемпінгів.

30.12.2010 року Бердянською міською радою Запорізької області прийнято рішення №60 «Про протест Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури Запорізької області на п.5 рішення сесії Бердянської міської ради від 31.03.2010 №17».

Заслухавши протест Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури Запорізької області від 11.11.2010 №26/267 на п.5 рішення Бердянської міської ради від 31.03.2010 №17 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», керуючись ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Бердянська міська рада вирішила:

- протест Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури Запорізької області на п. 5 рішення Бердянської міської ради від 31.03.2010 №17 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» задовольнити.

- п.5 рішення Бердянської міської ради від 31.03.2010 №17 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»скасувати.

У звязку із задоволенням протесту Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 звернулась з адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати нечинним рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 30 грудня 2010 року №60 «Про протест Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури Запорізької області на п.5 рішення Бердянської міської ради від 31 березня 2010 року №17»в частині скасування п.5 рішення Бердянської міської ради від 31 березня 2010 року №17 «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», який стосувався передання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,08 га, з присвоєнням поштової адреси: вул. Макарова, 22-с2.

Враховуючи наведене та з огляду на норми Земельного кодексу України, судом встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Згідно ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі іменується Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

П.п. 5.40 п. 5 рішенням №17 від 31.03.2010 затверджено проект відведення земельної ділянки та передано громадянину України ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,08 га з присвоєнням поштової адреси: вул. Макарова, 22-с2.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Бердянською міською радою під час прийняття рішення Бердянської міської ради від 31.03.2010 №17 було повністю дотримано вимоги ст. 118 Земельного кодексу України щодо порядку надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджено відповідний проект.

Згідно ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У протесті зазначено, що даний документ реагування обґрунтовувався тим, що: відповідно до проектних рішень генерального плану розвитку міста зазначені території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування; дозволи надаються без розробки містобудівного обґрунтування обєкту, не встановлені містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок. Вказані дії суперечать вимогам ст.48 Земельного кодексу України, оскільки відповідно до генерального плану м. Бердянськ на цій території розташовані зелені насадження загального користування, а відповідно до п. 3.39 ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень будівництво нових дачних районів в межах міських населених пунктів не допускається. Оскільки ст. 24 Закону України №280/97 Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і Законами України, то рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 31.03.2010 №17 є прийнятим з порушенням законодавства.

Так, відповідно до п. 5 рішення від 16.04.2009 №7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин»між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 Земельного кодексу України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред'явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред'явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом.

На думку Верховного суду України (постанова від 06.06.2011), органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Згідно зі статтею 59 Закону України №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, законодавство України передбачає єдиний шлях скасування рішення сесії індивідуальної дії прийняття відповідного рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження видано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи оскаржуване рішення «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 31.03.2010 №17, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, використовуючи повноваження з метою, з якою це повноваження надано, з урахуванням всіх обставин, що мали значення для прийняття такого розпорядження, неупереджено та добросовісно.

Окремо слід зазначити, що частиною 1 статті 19 Закону України Про планування і забудову територій визначено, що на території населеного пункту відповідною радою встановлюється режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб.

Проектні рішення генерального плану розвитку міста Бердянськ передбачають розміщення на даних землях об'єктів рекреації та об'єктів оздоровчого при значення. В той же час, відповідно до положень ст. 51 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Таким чином, виходячи із змісту вказаної норми закону дача це об'єкт стаціонарної рекреації місце для відпочинку. Отже, розташування об'єктів рекреації на землях рекреаційного призначення є не по рушенням земельного законодавства, а є цільовим використанням земель.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів законність та обґрунтованість своїх дій щодо прийняття оскарженого рішення про скасування раніше прийнятого рішення, а отже позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати нечинним рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 30 грудня 2010 року №60 «Про протест Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури Запорізької області на п.5 рішення Бердянської міської ради від 31 березня 2010 року №17»в частині скасування п.5 рішення Бердянської міської ради від 31 березня 2010 року №17 «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», який стосувався передання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,08 га, з присвоєнням поштової адреси: вул. Макарова, 22-с2.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя А.І. Крамаренко