Справа № 813/8241/14
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Справа № 876/5290/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до директора Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості Волошина Богдана Васильовича, Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості про визнання протиправною відмову в наданні публічної інформації на запит, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправною відмову директора Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості (далі - Дрогобицький МЦЗ) в наданні публічної інформації на її запит від 17.10.2014 року та зобов'язати відповідача надати достовірну, точну та повну інформацію на вказаний запит.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року у справі № 813/8241/14 вказаний позов було задоволено частково. Визнано протиправною відмову директора Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості в наданні публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 17.10.2014 року та зобов'язано директора Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості направити запит № 2-в від 17.10.2014 року ОСОБА_2 на публічну інформацію належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач Дрогобицький МЦЗ просив зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачі не є розпорядником запитуваної інформації, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо він не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зробленої запит. Таким чином, у Дрогобицького МЦЗ була законна підстава відмовити у задоволенні запиту.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач зобов'язаний був у зв'язку з тим, що не володіє запитуваною інформацією, направити запит позивача належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Даючи правову оцінку доводам апелянта та висновкам суду, що викладені у оскаржуваному судовому рішення, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим же Законом.

Отже, на думку апеляційного суду, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо несуб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Як встановлено судом, 17.10.2014 року позивач звернулася до директора Дрогобицького МЦЗ із запитом на публічну інформацію за № 2-в, у якому у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» просила надати інформацію щодо можливого притягнення його директора до кримінальної відповідальності.

22.10.2014 року відповідачем за вих. № 1992/07 надано відповідь позивачу щодо запиту на публічну інформацію, якою відмовлено у наданні такої інформації, оскільки відповідачем запитувана інформація не була отримана чи створена, а також не знаходиться у його володінні.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» забезпечується систематичним та оперативним оприлюдненням інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом, а також шляхом надання інформації на запити.

Передбачене статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення кореспондується із встановленими ст.ст. 14, 15, 19 цього Закону обов'язками органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, посилання позивачки на порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» неспроможні, оскільки компетенція вказаного Закону на спірні правовідносини не поширюється.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що скільки позивачкою оскаржувалися дії та бездіяльність відповідача відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», який на дані правовідносини не поширюється, то у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору при задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_2 судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

При цьому, оскільки відповідно до приписів п. 10 ч. 3 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржувати судові рішення у частині, що стосуються їх інтересів, апеляційній вимоги Дрогобицького МЦЗ про скасування постанови суду першої інстанції у іншій частині є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у справі № 813/8241/14 у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та прийняти нову, якою у їх задоволенні відмовити.

У решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

Л.П.Іщук