Справа № 2а-16286/06/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року м. Київ К/9991/29243/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Зайцев М.П., Маринчак Н.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 по справі № 2а-16286/09/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МТД"

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби

про визнання дій протиправними та визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в якому просило визнати незаконним та нечинним податкове повідомлення-рішення від 30.07.2009 № /0, визнати протиправними дії контролюючого органу щодо направлення вказаного податкового повідомлення-рішення на неіснуючу адресу Товариства та визнати податкове повідомлення-рішення таким, що не було врученим (надісланим).

Судом першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення - рішення, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, в частині задоволення позовних вимог, вмотивоване тим, повноваження щодо встановлення ставок земельного податку, як загальнодержавного обов'язкового платежу, належить до виключних повноважень Верховної Ради України та може реалізовуватись лише у вигляді внесення відповідних змін до Закону України "Про плату за землю".

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Як встановлено судами, передумовою прийняття спірного податкового повідомлення - рішення були висновки фахівців контролюючого органу за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) з земельного податку Товариства викладені у акті від 30.07.2009 №855/15-310, що позивачем при визначенні суми податкового зобов'язання з земельного податку за період з квітня по травень 2009 року було занижено земельний податок на 14 581,72 грн.

На думку контролюючого органу, позивачем не були враховані відповідні зміни ставки земельного податку для суб'єктів господарської діяльності, встановлені рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 "Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві", що і призвело до заниження відповідного податку.

На підставі вказаного акта Державна податкова інспекція прийняла оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Так, оподаткування земельних ділянок та справляння плати за землю здійснюється відповідно до Закону України від 03.07.1992 №2535-ХІІ "Про плату за землю" (далі - Закон № 2535-XII), який визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, пільги щодо плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2535-XII використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Статтею 7 вказаного Закону визначено, що ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п'ятій - десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону.

Згідно зі ст. 13 Закону № 2535-ХІІ підставами для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, для орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, підставою є договір оренди такої земельної ділянки.

У свою чергу, дані земельного кадастру містять інформацію про грошову оцінку землі, яка відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" проводиться на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Так, грошова оцінка земель у м. Києві встановлена згідно рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 43/1877 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення".

Статтею 14 Закону № 2535-XII платники земельного податку самостійно обчислюють суму земельного податку щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Як встановлено судами попередніх інстанцій Товариство є користувачем земельної ділянки за адресою: м.Київ, вул. Службова, 17 та згідно витягу з технічної документації нормативну грошову оцінку якої встановлено.

Також судами встановлено, що Товариство нараховує та сплачує податок на землю у розмірі 1% від грошової оцінки земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України "Про плату за землю".

Таким чином, в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 по справі № 2а-16286/09/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді М.П. Зайцев

Н.Є. Маринчак